Справа № 420/5064/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5064/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання свідоцтва,-

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2019 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення №173/В/15-52-13-01/ від 30.12.2016 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку;

зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області включити з 01.01.2016 року ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до реєстру платників єдиного податку.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 27.08.2019 року о 17:36:25 справа №420/5064/19 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно приписів ст.262 КАС України.

В обґрунтування позову та у відповіді на відзив (вх.№34529/19 від 24.09.2019 року) представник позивача вказав, що за результатом листування позивачки з Головним управлінням ДФС в Одеській області було встановлено, що 30.12.2016 року за №173/В/15-52-13-01/ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області було прийнято рішення, яким анульовано свідоцтво платника єдиного податку. Позивач не погоджується із вказаним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а в обґрунтування позиції зазначає, що:

по-перше, відповідачем жодним чином не повідомлено ФОП ОСОБА_1 про факт анулювання свідоцтва платника єдиного податку та не повідомлено про причини такого рішення. Посилання Головного управління на наявність у позивачки боргу зі сплати грошового зобов`язання не може визначатись належною причиною, оскільки повідомлено позивачку про наявність такого боргу не було;

по-друге, визначена податковим органом обставина щодо несплати протягом двох послідовних кварталів у порядку, встановленому податковим кодексом, податкового боргу викликано тим, що сплата за 3-4 квартал 2016 року грошового зобов`язання була помилково здійснена позивачкою за невірними реквізитами, про що на адресу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області направлено заяви із проханням перерахувати кошти сплаченого податку на вірний рахунок. Однак, такі заяви позивачки були проігноровані, що і стало підставою для формування податкового боргу, який, в свою чергу,слугував підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

25.09.2019 року за вх.№34786/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому висловлено позицію заперечення проти заявлених позовних вимог. На підтвердження власної правової позиції представник зазначає, що 27.12.2016 року ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області було проведено камеральну перевірку, за результатом якої встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме не сплачено протягом двох послідовних кварталів податкові зобов`язання по єдиному податку. Оскільки факт наявності податкового боргу відображений у обліковій картці платника податку, оскаржуване рішення є обґрунтованим та таким, що прийнято у відповідності до норм чинного законодавства.

Розглянувши у письмовому провадженні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є зареєстрованою фізичною особою-підприємцем, платником єдиного податку 2-ої групи згідно Свідоцтва від 01.01.2016р. №866717 серія Б.

01.03.2019 року за №3459/В/15-32-51-07 від Головного управління ДФС в Одеській області до позивачки надійшов лист щодо отримання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень, а саме копій документів за період 2017 року, що безпосередньо стосуються отримання доходів за 2017 рік (а.с.15-17).

28.03.2019 року позивачка направила на адресу Головного управління Заяву-пояснення, у якій зазначила, що 23.01.2018 року нею було подано та зареєстровано податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, в якій вказана сума доходу за 2017 рік 1000802,31 грн. (а.с.18).

03.06.2019 року за №11434/В/15-32-51-07-05 від Головного управління ДФС в Одеській області до позивачки надійшов лист щодо отримання податкової інформації у вигляді пояснень та їх документальних підтверджень, а саме копій документів за період 2017 року, що безпосередньо стосуються отримання доходів за 2017 рік (а.с.34-35).

17.07.2019 року позивачка направила аналогічну відповідь, де вказала, що декларація про доходи була подана, а відповідь стосовно цього вже надавалась (а.с.36).

22.07.2019 року позивачка після усного повідомлення їй про анулювання Свідоцтва платника Єдиного податку направила на адресу Суворовського ДПІ Північного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області запит про надання інформації, у якому просила надати інформацію стосовно підстав анулювання свідоцтва платника єдиного податку, про яке дізналась у телефонному режимі (а.с.39).

13.08.2019 року за №17732/В/15-32-51-7-09 Головним управлінням направлено лист із додатками, а саме, акт перевірки від 27.12.2016 року №4986/15-52-13-01 та оскаржуване рішення від 30.12.2016 року №173/В/15-52-13-01/ (а.с.42-43).

Зі змісту цього листа позивачка дізналась, що 30.12.2016 року за №173/В/15-52-13-01/ ДПІ у Малиновському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області було прийнято рішення, яким анульовано свідоцтво платника єдиного податку (а.с.45).

Не погоджуючись із таким рішенням, позивачка звернулась до Одеського окружного адміністративного суду із даним позовом.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.298 ПК України порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється відповідно до підпунктів 298.1.1 - 298.1.4 цієї статті. Для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву. Заява подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один з таких способів: особисто платником податків або уповноваженою на це особою; надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством; державному реєстратору як додаток до заяви про державну реєстрацію, що подається для проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця з урахуванням вимог пункту 291.5 статті 291 цього Кодексу. Електронна копія заяви, виготовлена шляхом сканування, передається державним реєстратором до контролюючого органу одночасно з відомостями з реєстраційної картки на проведення державної реєстрації юридичної особи або фізичної особи - підприємця згідно із Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". Зареєстровані в установленому порядку фізичні особи - підприємці, які до закінчення місяця, в якому відбулася державна реєстрація, подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для першої або другої групи, вважаються платниками єдиного податку з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулася державна реєстрація. Зареєстровані в установленому законом порядку суб`єкти господарювання (новостворені), які протягом 10 днів з дня державної реєстрації подали заяву щодо обрання спрощеної системи оподаткування та ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка не передбачає сплату податку на додану вартість, вважаються платниками єдиного податку з дня їх державної реєстрації. Суб`єкт господарювання, який утворюється в результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, що має непогашені податкові зобов`язання чи податковий борг, які виникли до такої реорганізації, може бути зареєстрований як платник єдиного податку (шляхом подання не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу заяви) з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснено погашення таких податкових зобов`язань чи податкового боргу. Суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року. Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу. До поданої заяви додається розрахунок доходу за попередній календарний рік, який визначається з дотриманням вимог, встановлених цією главою. При цьому якщо суб`єкт господарювання протягом календарного року, що передує року обрання спрощеної системи оподаткування, самостійно прийняв рішення про припинення фізичної особи - підприємця, то при переході на спрощену систему оподаткування до розрахунку доходу за попередній календарний рік включається вся сума доходу, отриманого такою особою в результаті провадження господарської діяльності за такий попередній календарний рік. Форма розрахунку доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. За умови дотримання платником єдиного податку вимог, встановлених цим Кодексом для обраної ним групи, такий платник може самостійно перейти на сплату єдиного податку, встановленого для інших груп платників єдиного податку, шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного кварталу. При цьому у платника єдиного податку третьої групи, який є платником податку на додану вартість, анулюється реєстрація платника податку на додану вартість у порядку, встановленому цим Кодексом, у разі обрання ним першої або другої групи чи ставки єдиного податку, встановленої для третьої групи, яка включає податок на додану вартість до складу єдиного податку. Відмова від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1 - 298.2.3 цієї статті. Для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву. Платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів. Платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; у разі перевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, платниками єдиного податку першої і другої груп, які використали право на застосування інших ставок, встановлених для третьої групи, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення; у разі застосування платником єдиного податку іншого способу розрахунків, ніж зазначені у пункті 291.6 статті 291 цього Кодексу, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено такий спосіб розрахунків; у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми; у разі перевищення чисельності фізичних осіб, які перебувають у трудових відносинах з платником єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому допущено таке перевищення; у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності; у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів; у разі здійснення платниками першої або другої групи діяльності, яка не передбачена у підпунктах 1 або 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу відповідно, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому здійснювалася така діяльність. У заяві зазначаються такі обов`язкові відомості: найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків); податкову адресу суб`єкта господарювання; місце провадження господарської діяльності; обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010; 6) обрані суб`єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку; кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особою - підприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи; дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування. До заяви включаються відомості (за наявності) про: зміну найменування суб`єкта господарювання (для юридичної особи) або прізвища, імені, по батькові фізичної особи - підприємця, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків); зміну податкової адреси суб`єкта господарювання; зміну місця провадження господарської діяльності; зміну видів господарської діяльності; зміну організаційно-правової форми юридичної особи; дату (період) відмови від застосування спрощеної системи у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, встановлених цим Кодексом; дату (період) припинення платником єдиного податку провадження господарської діяльності; зміну групи та ставки платника єдиного податку. Інформація про період щорічної відпустки і терміни тимчасової втрати працездатності з обов`язковим доданням копії листка непрацездатності подається за заявою у довільній формі. У разі зміни найменування юридичної особи, прізвища, імені, по батькові фізичної особи - підприємця або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) заява подається протягом місяця з дня виникнення таких змін. У разі зміни податкової адреси суб`єкта господарювання, місця провадження господарської діяльності, видів господарської діяльності заява подається платниками єдиного податку першої і другої груп не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому відбулися такі зміни. У разі зміни податкової адреси суб`єкта господарювання, місця провадження господарської діяльності заява подається платниками єдиного податку третьої групи разом з податковою декларацією за податковий (звітний) період, у якому відбулися такі зміни.Форма та порядок подання заяви встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Порядок обрання або переходу на спрощену систему оподаткування платниками єдиного податку четвертої групи здійснюється відповідно до підпунктів 298.8.1 - 298.8.4 цієї статті. Сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року: загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку); звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю). Сільськогосподарські товаровиробники, утворені протягом року шляхом злиття, приєднання або перетворення, подають протягом 20 календарних днів місяця, що настає за місяцем його утворення, до контролюючих органів за своїм місцезнаходженням та за місцем розташування земельних ділянок декларацію з податку за період від дати утворення до кінця поточного року для набуття статусу платника податку, а також усіх прав і обов`язків щодо погашення податкових зобов`язань або боргів, які передані йому як правонаступнику. Дохід сільськогосподарського товаровиробника, отриманий від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції), включає доходи, отримані від: реалізації продукції рослинництва, що вироблена (вирощена) на угіддях, які належать сільськогосподарському товаровиробнику на праві власності або надані йому в користування, а також продукції рибництва, виловленої (зібраної), розведеної, вирощеної у внутрішніх водоймах (озерах, ставках і водосховищах), та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції рослинництва на закритому ґрунті та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації продукції тваринництва і птахівництва та продуктів її переробки на власних підприємствах або орендованих виробничих потужностях; реалізації сільськогосподарської продукції, що вироблена із сировини власного виробництва на давальницьких умовах, незалежно від територіального розміщення переробного підприємства. У разі коли сільськогосподарське підприємство утворюється шляхом злиття, приєднання, перетворення, поділу або виділення, у рік такого утворення до суми, отриманої від реалізації сільськогосподарської продукції власного виробництва та продуктів її переробки (крім підакцизних товарів, за винятком виноматеріалів виноградних (коди згідно з УКТ ЗЕД 2204 29 - 2204 30), вироблених на підприємствах первинного виноробства для підприємств вторинного виноробства, які використовують такі виноматеріали для виробництва готової продукції), включаються також доходи, отримані протягом останнього податкового (звітного) періоду від надання супутніх послуг:послуги із збирання врожаю, його брикетування, складування, пакування та підготовки продукції до збуту (сушіння, обрізування, сортування, очистка, розмелювання, дезінфекція (за наявності ліцензії), силосування, охолодження), які надаються покупцю такої продукції сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію за договором до дати її фактичної передачі покупцю); послуги з догляду за худобою і птицею, які надаються її покупцю сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію за договором до дати її фактичної передачі покупцю); послуги із зберігання сільськогосподарської продукції, які надаються її покупцю сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію за договором до дати її фактичної передачі покупцю); послуги з відгодівлі та забою свійської худоби і птиці, які надаються її покупцю сільгосппідприємством-виробником (з моменту набуття права власності на таку продукцію до дати її фактичної передачі покупцю). У разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах. Якщо така частка не перевищує 75 відсотків у зв`язку із виникненням обставин непереборної сили у попередньому податковому (звітному) році, до платника податку в наступному податковому (звітному) році зазначена вимога не застосовується. Такі платники податку для підтвердження статусу платника єдиного податку подають податкову декларацію разом із рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних рад про наявність обставин непереборної сили та перелік суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок таких обставин.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За положеннями пункту 299.2 цієї статті центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

За приписами підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, зокрема, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

Згідно з пунктом 299.10 статті 299 Податкового кодексу України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема, у разі у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Для правильного вирішення спору, на думку суду, необхідно дослідити та надати юридичну оцінку таким обставинам

1. чи дотримано відповідачем порядок розгляду питання щодо анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

2. чи обґрунтованою є підстава для анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

По першому моменту суд зазначає, що належним правовим підґрунтям прийняття будь-якого рішення суб`єкта владних повноважень є дотримання таким суб`єктом порядку прийняття цього рішення. При цьому, у разі наявності у платника податку сумнівів щодо правомірності рішення внаслідок недотримання процедури його прийняття суд перевіряє його відповідність критеріям обґрунтованості (урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії)), пропорційності та своєчасності.

Аналіз наведених вище норм Податкового кодексу України свідчить про те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи).

Такого висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 05.02.2019 року у справі №805/206/17-а, який суд застосовує в силу норми ч.5 ст.242 КАС України.

Зі змісту Акту перевірки від 27.12.2016 року, у якому міститься висновок контролюючого органу щодо наявності підстав для анулювання свідоцтва платника єдиного податку, убачається посилання на ст.76 ПК України, якою встановлено порядок проведення камеральної перевірки.

Згідно ст.76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

У відповідності до п.п.75.1.1. п.75.1. ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Як вбачається із наведених норм, предметом камеральної перевірки не може бути перевірка наявності підстав для перебування на спрощеній системі оподаткування.

Суд не заперечує той факт, що за результатами проведення камеральної перевірки контролюючий орган може направити Вимогу про сплату податкового боргу платнику податків, однак будь-яких доказів того, що відповідна вимога за результатом перевірки 27.12.2016 року була сформована та направлена позивачці, до суду не надано.

Верховний Суд у Постанові від 20.03.2018 року у справі №810/1438/17 зазначив, що «акт перевірки, отриманий в результаті документальної виїзної перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками незаконної перевірки на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню….У будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження первинних документів. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки».

Застосовуючи аналогічні висновки до даної справи суд зазначає, що висновки органу, які лягли в основу оскаржуваного рішення, отримані з порушенням порядку проведення перевірки, що, як наслідок, свідчить і про неправомірність самого рішення.

По другому аспекту суд зазначає, що у матеріалах справи містяться заяви позивачки від 29.07.2016 року та від 15.09.2016 року (а.с.25,28). Згідно цих заяв сплата за 3-4 квартал 2016 року грошового зобов`язання була помилково здійснена позивачкою за невірними реквізитами, про що на адресу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області і направлені дані заяви. Як зазначає представник позивача, факт ігнорування вказаних заяв контролюючим органом і призвів до формування боргу за відсутності облікових даних, хоча фактично будь-який борг відсутній.

Суд погоджується із даною позицією позивача та зазначає, що при вирішенні питання щодо наявності податкового боргу у позивачки під час проведення камеральної перевірки 27.12.2016 року дослідження цих обставин є ключовим для встановлення факту наявності у платника податку податкового боргу (який становив за твердженням відповідача 696грн).

Разом із відзивом до суду відповідачем надано роздруківку інтегрованої картки платника податку, де за датою заяв позивачки відсутні будь-які відомості щодо переведення коштів з одного рахунку на інший. Копії наявних у матеріалах справи платіжних доручень підтверджують факт помилкового направлення коштів на невірний рахунок, однак вказані заяви податковим органом не були враховані.

Таке становище призвело до негативних для платника податків наслідків, що фактично відбулось за відсутності винних дій платника.

Представником відповідача дані доводи жодним чином не спростовані.

Суд переконаний, що здійснення помилки під час перерахування платником суми грошового зобов`язання має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова, а тому не може слугувати підставою для притягнення платника та його посадових осіб до відповідальності за несплату або несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, а тим паче до формування у останнього суми податкового боргу.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у Постанові від 24.10.2018 року у справі №760/6067/16-а, які суд застосовує в силу дії норми ч.5 ст.242 КАС України.

За таких обставин суд дійшов висновку, що оскаржуване Рішення №173/В/15-52-13-01/ від 30.12.2016 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку прийнято на підставі непідтверджених фактів, а тому є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Задоволенню підлягає і позовна вимога про зобов`язання Головного управління ДФС в Одеській області включити з 01.01.2016 року ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до реєстру платників єдиного податку, оскільки підстава щодо виключення її з реєстру та анулювання свідоцтва судом визнана неправомірною. Крім цього, саме такий спосіб відновлення порушеного права позивачки буде найбільш ефективним та, на переконання суду, буде гарантією, що спір між сторонами вирішено остаточно.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини від 23.07.2002 року у справі «Компанія «Вестберга таксі Актіеболаг» та Вуліч проти Швеції» визначено, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податного управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасовувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами для призначення податкових штрафів (санкцій), має саме податкове управління.

Відповідачем не доведена обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення, а відзив на позовну заяву відтворює законодавчі норми та зміст рішення, проте не містить будь-яких змістовних аргументів на противагу доводам позивача.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. (а.с.4), який відповідно до ст.139 КАС України підлягає стягненню з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Керуючись ст. ст. 139, 194, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС в Одеській області (, адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування рішення про анулювання свідоцтва задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Рішення №173/В/15-52-13-01/ від 30.12.2016 року про анулювання свідоцтва платника єдиного податку ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області включити з 01.01.2016 року ФОП ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна)грн. 00коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Справу розглянуто в письмовому провадженні 04.11.2019р. у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Аракелян М.М. з 29.10.2019р. по 01.11.2019р. включно.

Суддя М.М. Аракелян

.