Справа № 640/6343/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6343/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Шурка О.І.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якій просила: визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 включити (зарахувати) до її стажу для обчислення пенсії періоду з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року та провести у зв`язку з цим перерахунок пенсії та відповідні виплати з 07 грудня 2018 року - неправомірними; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві включити (зарахувати) до стажу для обчислення пенсії періоду з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року та провести у зв`язку з цим перерахунок пенсії та відповідні виплати з 07 грудня 2018 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, Деснянський відділ обслуговування громадян та отримує пенсію за віком.

При призначенні позивачу пенсії для її обчислення відповідачем не було включено до стажу період з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року, що призвело до зменшення її коефіцієнту стажу для обчислення пенсії, що, в свою чергу, виплинуло на обчислення пенсії в меншому розмірі (сумі), про що позивач дізналась лише в грудні 2018 року, у зв`язку з чим позивач звернулась з відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві.

04 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою, яка зареєстрована в управлінні 07 грудня 2018 року №В-9900 та на яку листом від 04 січня 2019 року № 1560/02/В-9900 відповідачем надано відповідь, в якій останній повідомив позивача, що у разі надання нею документів про підтвердження періоду роботи з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві буде розглянуто питання врахування зазначеного періоду роботи до страхового стажу.

07 лютого 2019 року позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою, в якій просила надати роз`яснення про порядок підтвердження наявного в неї трудового стажу показаннями свідків в порядку, передбаченому постановою № 637, а саме, просила повідомити коли і куди потрібно з`явитися вказаним свідкам та які документи потрібно мати при собі.

Листом від 21 лютого 2019 року № 36365/02, позивача повідомлено про те, що підтвердження страхового стажу за показаннями свідків здійснюється в органі Пенсійного фонду за місцем проживання/перебування особи згідно постанови правління Пенсійного фонду України "Про затвердження змін до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України" №23-2 від 23 жовтня 2017 року.

Крім того, у вказаному листі Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві також повідомило позивача про те, що документи, які необхідні для призначення пенсії, а саме: документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах, а у разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установою, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

18 березня 2019 року позивач звернулась до Національного банку України з заявою щодо підтвердження трудового стаду за періоди роботи в Чорнобильському відділенні Держбанку СРСР з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року. Листом від 20 березня 2019 року № 61-0018/15404 позивача повідомлено про те, що документи (особова справа, накази з кадрових питань (особового складу), особові рахунки або розрахункові відомості із заробітної плати) Чорнобильського відділення Держбанку СРСР на архівне зберігання до Національного банку України не передавалися, тому надати необхідну довідку не має можливості.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач вже зверталась у 2005 році до Головного управління Національного банку України по місту Києві та Київській області з заявою про надання документів, що підтверджують її заробітну плату за період роботи у відділенні Держбанку СРСР по Київській області, у тому числі у Чорнобильському відділенні у 1976-1981 роки до управління не передавались.

Також, з копії листа Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 15 березня 2019 року № 102-102/В-493-822 вбачається, що позивач 05 березня 2019 року звернулась до Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про надання витягу щодо Чорнобильського відділення Держбанку України, у відповідь на її звернення останній була надана відповідь щодо того, що для отримання інформації про вказану юридичну особу позивачу слід надати актуальні та більш конкретні критерії пошуку, зокрема, повне найменування державною мовою або ідентифікаційний код організації.

Вважаючи, що відповідачем було протиправно не враховано періоду роботи з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року при обчисленні пенсії позивача та, відповідно, протиправно відмовлено у зарахуванні цього періоду, позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Так, у відповідності до частини 1 статті 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом; особи, яким до дня набрання чинності цим Законом була призначена пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" (крім соціальних пенсій) або була призначена пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) за іншими законодавчими актами, але вони мали право на призначення пенсії за Законом України "Про пенсійне забезпечення" - за умови, якщо вони не отримують пенсію (щомісячне довічне грошове утримання) з інших джерел, а також у випадках, передбачених цим Законом, - члени їхніх сімей.

У відповідності до абзацу 5 пункту 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Абзацом 1 пункту 2.7. цього Порядку передбачено, що до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2-4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV, передбачено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ, визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 2003 року № 58, у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

На підставі викладеного, суд зазначає, що існує певний порядок звернення особи за перерахунком раніше призначеної пенсії, у тому числі, у зв`язку з незарахуванням до страхового стажу періодів роботи, зокрема, для прийняття рішення про перерахунок пенсії та зарахування страхового стажу, необхідного для обчислення розміру пенсії, особа повинна звернутись до органу Пенсійного фонду України з відповідною заявою, до якої має додати певний перелік документів, який зазначений у підпунктах 2-6 пункту 2.1 та пункті 2.6 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1.

В той же час, позивачем не доведено, а судом не встановлено, що позивач у грудні 2018 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві саме із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії, в якій просила, у тому числі, зарахувати до її стажу роботи період роботи у Чорнобильському відділенні Держбанку СРСР з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що зі змісту листа Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 04 січня 2019 року № 1560/02/В-9900 не вбачається, що управлінням прийнято рішення про відмову позивачу у зарахуванні вказаного вище періоду роботи до стажу для обчислення пенсії та у перерахунку пенсії, вказаний лист містить лише роз`яснення щодо обов`язку позивача надати пенсійному органу необхідний пакет документів для можливості розгляду питання щодо зарахування періоду роботи до стажу.

Більш того, суд критично ставиться до тверджень позивача в тій частині, що остання лише у грудні 2018 року дізналась про те, що при призначенні їй пенсії не було зараховано період її роботи з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року, оскільки з копії листа Головного управління Національного банку України по місту Києві та Київській області від 10 серпня 2005 року № 15-117/14096 вбачається, що позивач ще у 2005 році зверталась до управління з метою підтвердити свою заробітну плату за 1976-1981 роки для обчислення пенсії.

Крім того, суд також не погоджується з доводами позивача в тій частині, що 07 лютого 2019 року при повторному зверненні останньої до відповідача з заявою, відповідач відмовив їй у зарахуванні до її стажу для обчислення пенсії періоду роботи з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року та у проведенні відповідного перерахунку пенсії, оскільки зі змісту заяви позивача від 07 лютого 2019 року вбачається, що остання просила надати роз`яснення стосовно порядку підтвердження стажу показаннями свідків, але вказана заява не містила вимоги щодо зарахування стажу роботи та здійснення перерахунку пенсії.

Водночас, суд наголошує, що позивачем не надано, а судом не встановлено та не вбачається з матеріалів справи, що відповідач приймав будь-які рішення про відмову позивачу у зарахуванні до стажу для обчислення призначеної пенсії періоду роботи позивача з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року саме з підстав не скріплення печаткою підприємства запису №12 у трудовій книжці позивача.

На підставі викладеного та наявних в матеріалах справи документів вбачається, що позивач не зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві у встановленому законом порядку з заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії та зарахування до стажу для обчислення розміру пенсії періоду її роботи з 10 березня 1976 року по 08 червня 1981 року у Чорнобильському відділенні Держбанку СРСР, а також враховуючи те, що відповідач не приймав рішення щодо відмови у зарахуванні цього періоду роботи у зв`язку з неправильним оформленням трудової книжки позивача, та щодо проведення відповідного перерахунку пенсії, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, у рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328-331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді О.І. Шурко

В.В. Кузьменко