Справа № 1.380.2019.001414
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7629/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Пліша М.А., Святецького В.В.,

за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.,

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Оздоровчо-лікувального комплексу «Ровесник» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.001414 за адміністративним позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Оздоровчо-лікувального комплексу «Ровесник» до Головного управління ДФС у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення 13 год. 48 хв.,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 03.06.2019,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Оздоровчо-лікувального комплексу «Ровесник» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними дій Головного управління ДФС у Львівській області щодо зарахування внесків на погашення податкового боргу за минулий період, які згідно платіжних доручень на сплату недоїмки єдиного соціального внеску (далі ЄСВ), а також в частині самостійної зміни призначення платежу, яке платник податку зазначив в призначенні платежу; зобов`язання Головного управління ДФС у Львівській області провести зарахування грошових коштів позивача з оплати єдиного соціального внеску відповідно до призначення платежу, зазначеного позивачем в платіжних документах.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що станом на 01.03.2019 року, згідно інтегрованої картки ВП ОЛК «Ровесник» ДП «Львіввугілля», яка ведеться Червоноградським управлінням ГУ ДФС у Львівській області здійснено зарахування грошових коштів по ВП ОЛК «Ровесник» ДП «Львіввугілля» з оплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 3 149 405,25 грн. в рахунок сплати фінансових санкцій: штрафів на суму 479 426,81 грн. та пені на суму 973 215,42 грн., яка виникла внаслідок несплати у встановлені строки сум єдиного внеску, визначених у звітах про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. На думку позивача дана заборгованість не відповідає дійсності, оскільки станом на 01.02.2019 року (на момент виплати заробітної плати по підприємству) основний платіж по сплаті єдиного внеску сплачений в повному обсязі. Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Оздоровчо-лікувального комплексу «Ровесник» (далі ДП «Львіввугілля» ВП ОЛК «Ровесник») подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Зазначає, що суму заборгованості зі сплати ЄСВ, яка згідно даних електронного кабінету платника податків становить 3 161 001,93 грн. підприємство не визнає, оскільки станом на 01.03.2019 року ЄСВ сплачений пропорційно виплаченій заробітній платі по 01.02.2019 року, що підтверджується бухгалтерськими даними підприємства. Крім цього, зазначає, що в платіжних дорученнях на сплату єдиного соціального внеску зазначено «в призначенні платежу - єдиний соціальний внесок» нарахований на фонд оплати праці. Вважає, що Головне управління ДФС у Львівській області не є органом, що здійснює розподіл та зарахування ЄСВ у відповідно до ст. 11 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», однак з порушенням норм чинного законодавства кошти, які згідно платіжних доручень призначались на сплату єдиного внеску, фіскальний орган спрямував на погашення податкового боргу за минулий період. Такі дії податкового органу, на думку скаржника, призводять до не зарахування працівникам страхового стажу, а нарахована їм за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, що позбавляє застраховану особу права на соціальний захист.

Відповідач на апеляційну скаргу подав відзив, в якому зазначив, що підтримує рішення суду першої інстанції та не погоджується з доводами апеляційної скарги, звертаючи увагу, що сплата ЄСВ погашає суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишивши оскаржуване рішення суду в силі.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Судом встановлено, що ВП «Оздоровчо-лікувальний комплекс «Ровесник» є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Львіввугілля» та відповідно до витягу з реєстру страхувальників є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.23).

За період з травня 2018 року по березень 2019 року ДП «Львіввугілля» ВП ОЛК «Ровесник» сплачувався до бюджету єдиний соціальний внесок, що підтверджується платіжними дорученнями, призначення платежу на яких вказано нарахування ЄСВ (а.с.34-133).

Згідно інтегрованої картки платника податків податковий борг позивача по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, станом на 03.01.2019, становив 3 161 001,93 грн.. (а.с.161-162).

У зв`язку з наявністю заборгованості по ЄСВ, вказані вище кошти зараховано ГУ ДФС у Львівській області у погашення раніше не сплачених платежів.

Вважаючи дії відповідача щодо зарахування ЄСВ за попередні періоди протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов до висновку щодо правомірності дій відповідача із зарахування коштів, які надходили від позивача із сплати єдиного соціального внеску в календарній черговості їх виникнення на погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначенні Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464).

Згідно з абз. 2 п. 1 ч. 1. ст. 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

За приписами пункту 1 ч. 2 ст. 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 7 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Матеріалами справи встановлено, що ВП ОЛК «Ровесник» ДП «Львіввугілля» є страхувальником в розумінні Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та платником єдиного внеску.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.15 №449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за №508/26953 (далі - Інструкція №449), сплата єдиного внеску здійснюється за місцем: обліку платника у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки фіскальних органів, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Відповідно до абзацу 1 частини восьмої статті 9 Закону №2464 платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Як зазначено у частині десятій статті 9 Закону №2464 днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до частини дванадцятої статті 9 Закону №2464 встановлено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановленні Законом №2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до пункту 2 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Частиною десятою статті 25 Закону №2464 встановлено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, зокрема і витягом з інтегрованої картки платника податку ВП ОЛК «Ровесник» ДП «Львіввугілля», що станом на 03.01.2019 року у позивача була заборгованість по ЄСВ на загальну суму 3 161 001,93 грн..

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону №2464 за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Такі ж положення кореспондовані в пункт 8 Розділу VI Інструкції №449.

З правового аналізу наведеної законодавчої норми вбачається, що суми недоїмки, штрафних санкцій та пені погашаються за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску саме у порядку календарної черговості їх виникнення. Відтак погашення відповідачем сум штрафних санкцій та пені у порядку їх календарної черговості з коштів, що надійшли від платника податків - позивача є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (справа №825/2359/15-а), яка в силу вимог ч.5 ст. 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні до спірних правовідносин норми права.

З огляду на вищевказані положення чинного законодавства суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки на час здійснення позивачем відповідних платежів зі сплати ЄСВ у нього існувала заборгованість зі сплати єдиного внеску, штрафних санкцій та пені, то перераховані позивачем кошти відповідачем правомірно зараховувалися в рахунок погашення цієї заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення без зміни напрямку сплати єдиного соціального внеску, визначеного платником податків.

Досліджуючи доводи ВП ОЛК «Ровесник» ДП «Львіввугілля» з приводу того, що дії податкового органу із зарахування сплаченого позивачем ЄСВ в рахунок погашення заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення призводять до не зарахування працівникам страхового стажу, а нарахована їм за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, що позбавляє застраховану особу права на соціальний захист, то колегія суддів зазначає таке.

Як визначають пункти 3 ч. 1 ст. 1 Закону №2464-VI, застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок. Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок

У свою чергу позивач в силу вимог абз. 2 п. 1 ч. 1. ст. 4 Закону №2464-VI є платником єдиного внеску.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону №2464-VI реєстр застрахованих осіб - автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.

Абзацами 2 та 3 ч. 1 ст. 20 Закону №2464-VI визначено, що реєстр застрахованих осіб складається з електронних облікових карток застрахованих осіб, до яких включаються відомості про застрахованих осіб, інформація про набуття прав на одержання страхових виплат за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та інформація про виплати за всіма видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є органи доходів і зборів та фонди загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У відповідності до ч. 2 ст. 20 Закону №2464-VI персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.

Приписами ч. 3 ст. 20 Закону №2464-VI встановлено, що на кожну застраховану особу заводиться персональна електронна облікова картка, до якої включаються такі відомості:

1) умовно-постійна частина картки: унікальний номер електронної облікової картки;

номер посвідчення застрахованої особи; прізвище, ім`я та по батькові на момент створення електронної облікової картки; прізвище, ім`я та по батькові на поточний момент;

дата народження; стать; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі та серія, номер і назва документа, з якого взяті відомості до персональної облікової картки; громадянство; номер телефону (за згодою); відмітка про смерть;

2) частина картки, що відображає загальний страховий стаж, заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, необхідні для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування: ідентифікаційний номер платника (крім осіб, які через релігійні або інші переконання відмовилися від ідентифікаційного номера); рік, за який внесено відомості; розмір єдиного внеску за відповідний місяць; сума сплаченого єдиного внеску за відповідний місяць; професійна назва роботи; посада; дані про особливі умови праці, що дають право на пільги із загальнообов`язкового державного соціального страхування; сума виплат (доходу), з якої сплачено страхові внески за відповідний місяць; сума призначеної пенсії; кількість відпрацьованих застрахованою особою календарних днів (годин) за відповідний місяць; інша інформація, необхідна для обчислення та призначення страхових виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; інформація про страхові випадки: дата страхового випадку; вид страхового випадку;

3) частина картки, що відображає здійснення виплат за окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування: вид страхової виплати; вид соціальної пільги; вид соціальної виплати; дата, з якої призначено виплату; дата початку та закінчення виплати (пільги); сума виплати (помісячні суми виплати); індексація страхової виплати.

Персоніфіковані відомості, включені до персональної електронної облікової картки застрахованої особи, зберігаються в Пенсійному фонді протягом усього життя особи, а після її смерті - протягом 75 років на паперових та/або електронних носіях за наявності засобів, що гарантують ідентичність паперового та електронного документів.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону №2464-VI відомості про страховий стаж та заробітну плату (дохід, грошове забезпечення), розмір сплаченого єдиного внеску та інші дані, що містяться в реєстрі застрахованих осіб, використовуються для обчислення та призначення страхових виплат за загальнообов`язковому державним соціальним страхуванням.

Аналізуючи наведені норми, колегія суддів вважає, що не може ставитись у залежність право застрахованої особи на соціальний захист від порядку зарахування органом доходів і зборів сплаченого позивачем ЄСВ на відповідні рахунки для погашення заборгованості у порядку календарної черговості її виникнення, оскільки Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, персоніфіковані відомості до якого на застрахованих осіб, в тому числі і про заробітну плату, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, обов`язок щодо подачі яких до Пенсійного фонду покладено на позивача.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку і прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову в задоволення позовних вимог у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Оздоровчо-лікувального комплексу «Ровесник» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.001414 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді М. А. Пліш
В. В. Святецький
Повний текст постанови виготовлено 05.11.2019 року