Справа № 140/804/19
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8632/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Матковської З.М.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року (суддя- Ксензюк А.Я., ухвалене в м. Луцьку) у справі № 140/804/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

22.03.2019 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся в суд із позовом до Волинської митниці ДФС (Відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року №UA205020/2019/000109/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 лютого 2019 року №UA205010/2019/02051.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню з огляду на те, що під час проходження процедури митного оформлення товарів підтверджено митну вартість документами згідно з пунктами 3, 4, 5 частини другої та пунктом 7 частини третьої статті 53 МК України, подані документи не мали розбіжностей у числових значеннях. Звертає увагу, що оскаржувані рішення не відповідають вимогам статті 55 МК України, так як не містить наявної в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом. Також, зазначає, що однією з підстав винесення рішення про коригування митної вартості Волинська митниця ДФС зазначає спрацювання ризиків АСАУР (автоматизована система аналізу та управління ризиками), однак наголошує, що вказана система не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року, позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року №UA205020/2019/000109/2.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Волинської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 лютого 2019 року №UA205010/2019/02051.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач - Волинська митниця ДФС подавши до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, вказує на неповне з`ясування обставин справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи та просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги, покликається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам органу доходів і зборів, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права. Зазначає, що оскільки позивач не згідний з митною вартістю, яка визначена митним органом у спірних рішеннях, він мав право скористатись правом випуску товару у вільний обіг на умовах, визначених ч. 7 ст. 55 МК України (сплати самостійно нарахованих митних платежів та різниці між ними і митними платежами, нарахованими митним органом), однак не зробив цього, фактично погодившись із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, визначеною митним органом у оскарженому рішенні №UA205020/2019/000109/2 від 14.02.2019, вказавши її у новій митній декларації №UA205010/2019/002111 від 14.02.2019 року, а тому правовий спір між сторонами щодо узгодження митної вартості припинив існувати з моменту подання нової митної декларації. В обґрунтування зазначених доводів покликається на правову позицію викладену Верховним Судом в його постанові від 30.10.2018 по справі №816/2396/17 (адміністративне провадження №К/9901/61818/18).

В судовому засіданні представник апелянта надав пояснення аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити.

Позивач повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак своєї явки та представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без їхньої участі.

Заслухавши суддю-доповідача та представника апелянта, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу в межах наведених доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Волинської митниці ДФС не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11 лютого 2019 року ОСОБА_1 у компанії Bonatz Futomobile Gmbh, Bardowick, Німеччина придбано транспортний засіб легковий автомобіль марки AUDI, модель Q5, НОМЕР_1 , рік виготовлення 2013, вартістю 8 000 Євро, що підтверджується рахунком RG-№ НОМЕР_2 (а. с. 21), квитанцією від 11 лютого 2019 року (а. с.23). На автомобіль видано транзитний технічний паспорт НОМЕР_3 з терміном дії до 15 лютого 2019 року та номерні знаки до нього.

З метою вивезення придбаного автомобіля за межі Європейського Союзу продавцем було оформлено вантажну митну декларацію MRN 19DE98Е2 (а. с. 11-13).

14 лютого 2019 року декларантом СП ТОВ PST Україна з метою митного оформлення придбаного транспортного засобу було подано до Волинської митниці ДФС ВМД №UA205010/2019/002077, у якій митна вартість товару була визначена за шостим резервним методом з врахуванням приписів статті 368 МК України - визначення митної вартості товару за фактурною ціною, яка зазначена в документах про купівлю транспортного засобу.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем до фактурної вартості автомобіля в розмірі 8 000 євро (245 027,20 грн.) додано суму витрат на дозаправку автомобіля при транспортуванні його в Україну в розмірі 60 Євро (1 837,20 грн.) та зазначено митну вартість на рівні 246 864,90 грн. та сплачені митні платежі в розмірі 92 756,58 грн., що підтверджується ВМД №UA205010/2019/002077 (а. с. 29).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: копію рахунку від 11 лютого 2019 року RG-№13240, квитанції про оплату від 11 лютого 2019 року (а. с. 21, 23).

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в автоматичному режимі було згенеровано ряд ризиків, зокрема, щодо перевірки поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів; контролю правильності визначення митної вартості товарів; витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів; проведення митного огляду транспортного засобу; забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки. За результатами опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів.

Відтак, декларанту було запропоновано в 10-денний термін подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договори, (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам, пов`язаних з виконанням умов договору; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору; виписки з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця; висновки про вартість та якісні характеристики оцінювального товару; каталоги, специфікації, технічну документацію виробника товару; інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

08 лютого 2019 року декларант повідомив відповідача про відсутність додаткових документів, які підтверджують митну вартість.

В подальшому, у зв`язку з ненаданням позивачем підтверджуючих документів, 14 лютого 2019 року відповідач прийняв рішення №UA205020/2018/000109/2 про коригування митної вартості товарів (а. с. 31), згідно з графою 30 якого визначено митну вартість автомобіля марки AUDI, модель Q5, НОМЕР_1 , рік виготовлення 2013 у розмірі 15 900 Євро (замість 8 000 Євро, що була заявлена декларантом). У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом.

Відповідач в обґрунтування рішення вказав, що у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також у зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР, з посиланням на статті 53, 54 МК України, наказ ДФС України від 28 листопада 2018 року №780 Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у використанні для підтвердження заявленої митної вартості декларанту було запропоновано надати договори, (угоди, контракти) з третіми особами, пов`язані з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам, пов`язаних з виконанням умов договору; рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору; виписки з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця; висновки про вартість та якісні характеристики оцінювального товару; каталоги, специфікації, технічну документацію виробника товару; інші додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої митної вартості товару. Декларант відмовився від надання додаткових документів, про що повідомив листом від 08 лютого 2019 року.

Крім цього у рішенні вказано, що керуючись частиною шостою статті 54 МК України та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання згідно зі статтею 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (стаття 59 МК України) та методу 2б (стаття 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (стаття 62 МК України) та методу 2г (стаття 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в електронному довіднику Schwacke NET та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року №1335/5/1159. Рівень митної вартості був встановлений у розмірі 15 900 Євро. Крім того, у рішенні декларанту роз`яснено право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України (а. с. 31-32).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205020/2018/02051. У цій же картці відмови митний орган роз`яснив можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення після приведення рівня митної вартості у відповідності до рішення про визнання митної вартості від 14 лютого 2019 року №UA205020/2018/000109/2 (а. с. 33).

Товар було випущено у вільний обіг згідно ВМД №UA205020/2019/002111 від 14 лютого 2019 року без надання гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК України. При цьому, позивачем доплачено митні платежі в розмірі 76 815,68 грн. (а. с. 35, 37).

Не погоджуючись з рішенням Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 14.02.2019 року №UA205020/2019/000109/2 та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 лютого 2019 року №UA205010/2019/02051, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до переконання, що подані до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості спірного транспортного засобу у розмірі 8 000 Євро, а відповідач належними та допустимими доказами не довів неправильність заявленої митної вартості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Згідно з частиною другою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3)рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При здійсненні митного оформлення товару позивачем було надано наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товару, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок, свідоцтво про реєстрацію т/з, договір доручення, квитанцію про оплату вартості транспортного засобу.

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відтак, з аналізу зазначеної норми слідує, що лише виявлення одного або декількох з вищезазначених фактів є підставою для витребування додаткових документів.

Необхідно зазначити, що позиція митного органу, щодо витребування додаткових документів полягала в тому, що подані до митного контролю та оформлення документи не містили усіх даних, необхідних для визначення митної вартості, у зв`язку із чим він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів через відсутність відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також зі спрацюванням системи ризиків АСАУР: Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Цією обставиною він обґрунтовував необхідність подання декларантом додаткових документів.

Суд апеляційної інстанції вважає, що подані декларантом документи містять всі дані, необхідних для визначення митної вартості товару, а саме з поданих декларантом документів видно, що позивач придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалося за ВМД №UA205010/2019/002077 за ціною 8 000 Євро, про що свідчать відповідні платіжні документи, а також листи-підтвердження, надані продавцем автомобіля - компанією Bonatz Futomobile Gmbh, Bardowick, Німеччина (а. с. 53-61). Також, у загальну вартість транспортного засобу також були включені витрати по транспортуванню автомобіля в розмірі 60 Євро, що відповідає приписам статтям 58, 368 МК України.

Крім цього слід вказати, що частиною шостою статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1)невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Як встановлено, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року №UA205020/2018/00109/2 вказано, що воно прийняте у зв`язку із неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Тобто, відповідач при прийнятті рішення застосував пункт 2 частини шостої статті 54 МК України. При цьому митну вартість він визначив також за другорядним методом резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Згідно пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Як вірно зазначено судом першої інстанції згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, … посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Отже, з вказаного слідує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

У рішення про коригування митної вартості товарів від 14.02.2019 №UA205020/2018/000109/2 зазначено про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів... вартість 15 900 Євро.

Відтак, враховуючи вищезазначене контролюючий орган у своєму рішенні про коригування митної вартості товарів не навів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, а лише використав виключно інформацію, наявну в електронному довіднику Schwacke NET, та встановив рівень митної вартості у розмірі 15 900 Євро.

Відносно можливості визначення відповідачем митної вартості за резервним методом на підставі електронного каталогу Schwacke, що ведеться німецькою мовою, слід зазначити наступне.

Додатком 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 липня 2009 року№1335/5/1159), визначено перелік рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, у якому є періодичний довідник SuperSCHWACKE - Eurotax, Швейцарія. Разом з тим, Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Вимоги Методики є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Однак, як встановлено та підтверджується матеріалами справи, у даному випадку автотоварознавча експертиза чи експертне дослідження митним органом не здійснювалося, відтак вказане свідчить про відсутність достатніх підстав для проведення апелянтом розрахунку митної вартості у такий спосіб та за довільною методикою, без врахування технічного стану транспортного засобу, що безумовно впливає на митну вартість вказаного товару.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів. Поряд з цим, матеріали справи свідчать про відсутність проведення відповідачем необхідної консультації у належний спосіб, а покликання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Також, слід зазначити, що витребування додаткових документів митним органом має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей. Аналіз наявних у справі документів свідчить про відсутність у них ознак підробки та наявність усіх відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, та що підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Стосовно ж правової позиції, викладеної Верховним Судом в постанові від 30.10.2018 по справі №816/2396/17 (адміністративне провадження №К/9901/61818/18) у якій у задоволенні позову про визнання протиправним та скасування рішення про корегування митної вартості відмовлено у зв`язку з тим, що декларант не скористався правом випуску товару у вільний обіг на умовах, визначених ч. 7 ст. 55 МК України, та подав нову декларацію у якій вказав ціну визначену митним органом, що вказує на фактичне погодження ним із визначеною митною вартістю товару, то колегія суддів вважає за необхідне відступити від правової позиції, викладеної у вказаному рішенні Верховного Суду, виходячи з такого.

Статтею 24 МК України встановлено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Предметом оскарження є рішення - окремі акти, якими органи доходів і зборів або їх посадові особи приймають рішення з питань, передбачених законодавством України з питань державної митної справи, а також задовольняють скарги, заяви, клопотання конкретних фізичних чи юридичних осіб або відмовляють у їх задоволенні (п.1.ч. 2 ст.24 МК України).

Правила цієї глави застосовуються у всіх випадках оскарження рішень, дій або бездіяльності органів доходів і зборів, їх посадових осіб та інших працівників, крім оскарження постанов по справах про порушення митних правил та випадків, коли законом встановлено інший порядок оскарження зазначених рішень, дій чи бездіяльності (ч. 3. ст.24 МК України).

Відповідно до ч.1 ст. 29 МК України рішення, дії або бездіяльність органів доходів і зборів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Посадові особи та інші працівники органів доходів і зборів, які прийняли неправомірні рішення, вчинили неправомірні дії або допустили бездіяльність, у тому числі в особистих корисливих цілях або на користь третіх осіб, несуть кримінальну, адміністративну, дисциплінарну та іншу відповідальність відповідно до закону (ч.1 ст. 30 МК України).

Згідно з ч.3 ст.54 та ч. 1 ст. 55 МК України орган доходів і зборів наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про коригування митної вартості з підстав та порядку визначеному названими нормами МК України.

Дослідивши постатейний зміст положень Митного Кодексу України, колегією суддів встановлено, що положення обумовленого нормативно-правового акту не містять жодних обмежень для декларанта з приводу неможливості оскаржити рішення митного органу про коригування митної вартості після випуску товарів у вільний обіг не залежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості».

Враховуючи положення ч. 2 ст. 2 КАС України суд в свою чергу зобов`язаний в ході розгляду справи про оскарження названого рішення перевірити чи прийнято (вчинено) вказане рішення в момент його прийняття митним органом зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

При цьому, жодна норма, як матеріального так і процесуального права не позбавляє можливості позивача звернутись до суду впродовж шести місяців (з моменту отримання рішення про коригування митної вартості) щодо його оскарження та не звільняє суд від обов`язку перевірити чи прийняте суб`єктом владних повноважень рішення (на момент його прийняття) відповідало вимогам, визначеним ч. 2 ст.2 КАС України та ст. 54,55 МК України.

Натомість, відмовляючи у задоволенні позову суд касаційної інстанції перелічених вище обставин (саме на момент прийняття оскаржуваного рішення) не з`ясовує, а в якості підстав для відмови наводить обставини (з приводу подання декларантом нової декларації із зазначенням ціни визначеної митним органом), які виникли в часі значно пізніше після ухвалення такого рішення. Водночас, суд не звертає уваги, що зазначені ним обставини не були правовою підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості.

Стосовно ж доводів, щодо факту подання декларантом нової декларації із зазначенням ціни, визначеної митним органом свідчить про визнання декларантом правомірності оскаржуваного рішення, то колегія суддів зазначає, що частиною 2 ст. 122 КАС України надано проміжок часу в шість місяців для того, щоб особа з`ясувала обставини з приводу того чи винесене суб`єктом владних повноважень відповідає приписам визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України та ст. 54,55 Митного Кодексу та чи не порушує належних їй прав.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку національним законодавством з недостатньою чіткістю врегульовано питання щодо неможливості оскарження та скасування рішень про коригування митної вартості постановлених митним органом з порушенням закону у випадку випущення товарів у вільний обіг за новою декларацією із зазначенням митної вартості, вказаної митним органом в оскаржуваному рішенні.

Підтвердженням вказаних обставин щодо недостатньої чіткості закону на противагу від зазначеного судового рішення Верховного Суду від 30.10.2018 по справі №816/2396/17 (адміністративне провадження №К/9901/61818/18) мають місце численні судові рішення Верховного суду, а зокрема від 24 січня 2019 року у справі №821/1697/17, від 22 квітня 2019 року у справі №815/6242/17, 09 квітня 2019 року у справі №825/1990/17, 27 червня 2019 року у яких Верховний суд надає правову оцінку рішенню про коригування митної вартості після випуску товару у вільний обіг незалежно від застосованого методу випуску у вільний обіг - «під гарантію» або шляхом подання «нової декларації із зазначенням митної вартості, визначеної у рішенні про коригування митної вартості» та встановивши обставини щодо прийняття рішення в порушення закону, суд приймає рішення про визнання протиправним та скасування рішенню про коригування митної вартості.

Враховуючи те, що суб`єкт владних повноважень не довів правомірності свого рішення, а подані позивачем до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої за фактурною вартістю спірного транспортного засобу, колегія суддів дійшла висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року №UA205020/2019/000109/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 14 лютого 2019 року №UA205010/2019/02051 є протиправними, а відтак підлягають безумовному скасуванню.

Враховуючи положення статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують з вищенаведених мотивів, на законність судового рішення не впливають, а тому апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 308, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року у справі №140/804/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
З. М. Матковська
Повне судове рішення складено 06.11.2019р.