Справа № 500/98/19
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/7137/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

за участю секретаря судового засідання Галаз Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Дерех Н.В., м. Тернопіль) у справі № 500/98/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Тернопільській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності із втратою 40% працездатності внаслідок захворювання у відповідності до вимог статті 97 Закону України "Про Національну поліцію". Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача від 10.10.2017 року, нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу по втраті працездатності поліцейського у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності із втратою 40% працездатності внаслідок захворювання у відповідності до вимог статті 97 Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.№ НОМЕР_1 ) від 10.10.2017 року про проведення виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У решті позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (м. Тернопіль, вул. Валова, 11, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід.№ НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., сплачений згідно квитанції №7 від 09.01.2019 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем Головного управління Національної поліції в Тернопільській області подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційній скарзі.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що підставою для виплати одноразової грошової допомоги у даному випадку є встановлення поліцейському інвалідності протягом 6 місяців після його звільнення з поліції внаслідок захворювання, поранення, (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням позивачем служби в органах внутрішніх справ або поліції, тому з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №0816882 видно, що інвалідність позивач отримав 27.09.2018 року в той час як з служби в поліції був звільнений наказом ГУНП в Тернопільській області від 29.09.2017 року № 251 о/с за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) Закону України «Про Національну поліцію».

Учасники справи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними в справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що 01.09.1994 року по 06.11.2015 року позивач проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року по 29.09.2017 року проходив службу в Національній поліції України на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах організаційно - методичного відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області.

У відповідності до Наказу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області №251 о/с від 29.09.2017 року, позивач звільнений зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) Закону України "Про національну поліцію". Підставою для винесення зазначеного наказу слугував рапорт позивача від 20.09.2017 року, висновок про звільнення, свідоцтво про хворобу №273 від 15.09.2017 року.

Відповідно до довідки Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи "Обласна МСЕК №1", ступінь втрати працездатності позивача становить 40%, внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в поліції. Захворювання позивача також підтверджується випискою з акта медико-соціальної експертної комісії до довідки серії АВ №0816882.

З постанови №273 ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" від 15.09.2017 року, а також свідоцтва Медичної (військово-лікарської комісії) ДУ "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" про хворобу №273 від 15.09.2017 року видно, що захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в міліції.

Позивач 10.10.2017 року звернувся до Начальника ГУНП в Тернопільській області із заявою (рапортом) щодо проведення виплати одноразової грошової допомоги.

29.12.2018 року на звернення позивача від 17.12.2018 року ГУНП у Тернопільській області на електронну адресу за вих. № 799/05/3-2018 повідомлено позивача про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги. Також на електронну адресу позивача направлено лист від 30.11.2017 року №68505/3-2017, яким повідомлено про відсутність правових підстав для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Відповідно до ст.8 Закону України Про Національну поліцію № 580-VIII від 02.07.2015 (надалі - Закон №580), поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. У відповідності до пункту 4 частини 1 статті 97 Закону №580, одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі: визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 99 Закону №580 визначено розміри одноразової грошової допомоги.

Частиною першою статті 100 Закону України №580, визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

Механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги, у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського визначено Порядком та умовами виплати грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ від 11.01.2016 № 4 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Суд апеляційної інстанції погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що чинним законодавством України не визначено, що одноразова грошова допомога призначається тільки у тому випадку, коли поліцейський втратив працездатність вже після звільнення з поліції.

Слід зазначити, що рапорт про звільнення з поліції через хворобу у зв`язку із погіршенням стану здоров`я позивач подав 20.09.2017 року, а групу інвалідності позивачу встановлено 28.09.2017 року.

Аналіз норм чинного законодавства України дає підстави вважати, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена у довідці медико - соціальної експертної комісії.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що у відповідності до Рекомендацій № К (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи, державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган з кількох юридично допустимих рішень може обирати те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Водночас, суд не вправі приймати рішення з питань, віднесених до виключної компетенції цих органів.

Нарахування та виплату одноразової грошової допомоги по втраті працездатності поліцейського суд вважає виключною компетенцією Головного управління Національної поліції у Тернопільській області, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання повторно розглянути заяву позивача від 10.10.2017 року про проведення виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При дослідженні матеріалів справи та доводів апеляційної скарги апелянта, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не подано до суду достатніх, належних, допустимих доказів, що спростовують право позивача на отримання такої одноразової грошової допомоги.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 28 березня 2019 року у справі № 500/98/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська