Справа № 520/6860/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2019 р. справа № 520/6860/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Горшкової О.О.,

при секретарі судового засідання - Лук`янчук О.І.,

за участю: представника позивача - Найда С.С., представника відповідача - Торшина-Дзюба Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-Б,м. Харків,61003) про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати Рішення інспектора Харківської митниці ДФС Щоголевої Ганни про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/000913/2.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно з фактурою від 31.12.2018 року № R-4695 ОСОБА_1 було придбано у компанії M&M CarSupplies автомобіль легковий пасажирський, для перевезення людей по дорогах загального користування, що був у використанні. Марка автомобіля: Mercedes -Benz SLK 200 Kompressor, номер кузова VIN НОМЕР_1 . Загальна кількість місць (включаючи місце водія): 5. Номер двигуна: немає даних. Тип двигуна: з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом. Робочий об`єм циліндрів 1998 см3, потужність 120 кВт. Колісна формула: 4x2. Екологічний рівень: EURO4. Календарний рік виготовлення: 2002. Модельний рік виготовлення: 2002. Торгівельна марка " Mercedes -Benz», виробник DaimlerChrysler AG . Країна виробництва DЕ». 31.01.2019 року декларантом - фізичною-особою підприємцем ОСОБА_2 , діючого в інтересах позивача на підстави довіреності, подано до Харківської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA807170/2019/005352, якою було задекларовано для митного оформлення товар, який ввозиться на територію України, а саме вищезазначений легковий автомобіль, марки Mercedes -Benz SLK 200 Kompressor, номер кузова VIN НОМЕР_1 . У митній декларації декларантом самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто за ціною фактури щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 850 EUR. Разом з митною декларацією позивачем для підтвердження митної вартості товару було подано повний пакет документів, необхідних згідно чинного законодавства України, для прийняття рішення про митне оформлення товару. 11.02.2019 року відповідачем було винесено Рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2019/000913/2 скориговано вартість товару на 5649,72 Євро. У рішенні про коригування митної вартості відповідач зазначив, що коригування митної вартості здійснено у відповідності до cт. 64 Митного кодексу України та Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 року №689 з проведеним в разі необхідності коригуванням передбаченим у главі 9 МКУ - тов.№1 - 5649,72 Євро. Таким чином, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу використовуючи резервний метод передбачений ст. 64 МК України. Харківською митницею ДФС було прийнято Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807170/2019/00974, причиною прийняття рішення про відмову відповідачем зазначено: "Неможливість здійснення митного оформлення товарів, у зв`язку з невірним визначенням їх митної вартості та прийняттям Рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2019/00383. Позивач вважає рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA807000/2019/000913/2 від 11.02.2019 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню, та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю МД №UА807170/2019/005352 спрацювали ризики, згенеровані АСАУР за кодами: 105-2, 106-2. Разом з поданням МД № UА807170/2019/005352 від 31.01.2019 року позивачем, або особою уповноваженою ним на декларування не було надано до митного органу платіжного документа щодо ТЗ позивача - банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару. Крім того, за результатом вивчення документів, наданих до митниці на підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача, посадовою особою митниці було встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 850,00 Євро визначена на підставі рахунку R-4695 від 31.12.2018 та не включає в себе витрати на транспортування ТЗ до місця ввезення на митну територію України. Разом із цим до митниці не було надано жодного документа, що містить відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України. Відповідач зазначає, що в Європі, зокрема і Німеччині, діють Правила Європейської Економічної Комісії ООН та Директиви ЄЄ, які регламентують вимоги до технічного стан автомобілів. Обов`язковими є вимоги щодо умов безпеки руху та екології. Переміщуючись автошляхами ЄЄ автомобіль має ззовні відповідати основним вимогам безпеки та правилам дорожнього руху, а також максимально відповідати первинній комплектації та вигляду. В ході опрацювання посадовою особою митного органу Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 19.02.2019 року № 3311 щодо вартості ТЗ було встановленоряд розбіжностей між зазначеними у ньому пошкодженнями ТЗ позивача, врахованими експертом, та відомостями щодо відсутності цих пошкоджень відповідно до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/211977 від 27.01.2019. Зокрема, у висновку експерта вказані такі пошкодження як "пошкодження ЛФП", "КТЗ має вузли та агрегати, що потребують ремонту", "пошкодження оббивок сидінь", "корозійні пошкодження" та "сліди відновлювального ремонту", які зазначені експертом в якості підстави для застосування «Дз - відсоток додаткового зменшення вартості КТЗ = 18,5%" (стор.7 Висновку експерта). Однак, вказані пошкодження не були виявлені Волинською митницею ДФС при проведені митного огляду ТЗ позивача та не зафіксовані у вищевказаному акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Також, було встановлено, що при обчисленні СІ (вартості ТЗ позивача) за основу експертом береться Сcp1 (середня ціна КТЗ, що ввозиться на митну територію України, у країні придбання чи в країнах-експортерах) щодо якої п.7.53.3 Методики зазначено, що середня ціна КТЗ (їх складників), що ввозиться на митну територію України, не враховує витрати на доставку їх до митного кордону України, страхування, комісійні і брокерські винагороди та інші витрати. Крім цього, з формули розрахунку СІ (вартості ТЗ позивача), наведеної на сторінці 6 Висновку експерта, вбачається відсутність складової, яка відображає вищевказані витрати та враховується при обчисленні СІ. У зв`язку з надходженням запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товарів та з недостатністю документів для визначення складової митної вартості товарів, у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МКУ, було повідомлено декларанта про необхідність надати додаткові відомості та документи для підтвердження рівня митної вартості. Крім того, митним органом було проведено процедуру консультації з декларантом з метою обміну наявної інформації та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було доведено рівень митної вартості, який є в наявності у митного органу, а саме, 5649,72 Євро. На запит митного органу щодо надання додаткових документів, декларантом додатково до митного органу не було надано запитуваних документів чи пояснень. Враховуючи положення МКК Харківською митницею ДФС було прийняте рішення про неможливості застосування до ТЗ позивача, заявленого до митного оформлення за вказаною МД, основного методу визначення митної вартості - за ціною фактури щодо товарів, які імпортуються. У графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів №UА807000/2019/000913/2 від 11.02.2019 року наведене обґрунтування неможливості визнання заявленої декларантом митної вартості товарів, визначеної ним за основним методом визначення митної вартості. Відповідач зазначив, що ТЗ позивача був оформлений у митному відношенні по МД №UА807170/2019/010757 від 20.02.2019 року з урахуванням вимог ч.7 ст. 55 МКУ. Враховуючи вищевикладене, Харківська митниця ДФС вважає, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні 23.10.2019 року представники сторін підтримали свої правові позиції в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно з фактурою від 31.12.2018 року № R-4695 ОСОБА_1 було придбано у компанії M&M CarSupplies автомобіль легковий пасажирський, для перевезення людей по дорогах загального користування, що був у використанні. Марка автомобіля: Mercedes -Benz SLK 200 Kompressor, номер кузова VIN НОМЕР_1 . Загальна кількість місць (включаючи місце водія): 5. Номер двигуна: немає даних. Тип двигуна: з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом. Робочий об`єм циліндрів 1998 см3, потужність 120 кВт. Колісна формула: 4x2. Екологічний рівень: EURO4. Календарний рік виготовлення: 2002. Модельний рік виготовлення: 2002. Торгівельна марка " Mercedes -Benz», виробник DaimlerChrysler AG. Країна виробництва DЕ». За вищезазначеною фактурою вартість автомобіля складає 850 євро.

31.01.2019 року до митного поста "Харків-центральний" Харківської митниці ДФС України особою уповноваженою на декларування ФОП ОСОБА_2 була подана до митного контролю та митного оформлення електронна митна декларація №UA807170/2019/0005352 на товар «Автомобіль легковий пасажирський, для перевезення людей по дорогах загального користування, що був у використанні. Марка автомобіля: Mercedes -Benz SLK 200 Kompressor, номер кузова VIN НОМЕР_1 . Загальна кількість місць (включаючи місце водія): 5. Номер двигуна: немає даних. Тип двигуна: з двигуном внутрішнього згоряння з іскровим запалюванням та з кривошипно-шатунним механізмом. Робочий об`єм циліндрів 1998 см3, потужність 120 кВт. Колісна формула: 4x2. Екологічний рівень: EURO4. Календарний рік виготовлення: 2002. Модельний рік виготовлення: 2002. Торгівельна марка " Mercedes -Benz», виробник DaimlerChrysler AG. Країна виробництва DЕ». Декларантом визначена та заявлена митна вартість товару, визначена із застосуванням основного методу, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) згідно з ч.2 ст.57, ст.58 Митного кодексу України, вказавши в декларації ціну товару, зазначену у рахунку - фактурі R-4695 від 31.12.2018 - 850 Євро.

Разом з митною декларацією позивачем для підтвердження митної вартості товару було подано пакет документів для прийняття рішення про митне оформлення товару: акт про проведення огляду (переогляду) товарів транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №ІUА205010/2019/211977 від 27.01.2019; технічний паспорт НОМЕР_3 від 07.12.2018; рахунок R-4695 від 31.12.2018; договір про надання послуг митного брокера №66/19 від 24.01.2019; додаткова інформація; платіжні квитанції, що підтверджують сплату митних та інших платежів; паспорт фізичної особи.

Під час виконання митних формальностей стосовно задекларованого товару, за результатами застосування АСАУР (СУР), серед іншого, була визначена митна формальність по контролю правильності визначення митної вартості.

По результатам вивчення поданих до митного оформлення документів, порівняння заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, оформлених митницями ДФС раніше, та враховуючі рекомендації профілю ризику, який був згенерований автоматизованою системою аналізу та управління ризиками ДФС, а саме:105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів) та 106-2 (Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів): «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодом: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 4399,00».

Крім того, за результатом вивчення документів, наданих до митниці на підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача, посадовою особою митниці було встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 850 євро визначена на підставі рахунку - фактурі R-4695 від 31.12.2018 року та не включає в себе витрати на транспортування ТЗ до місця ввезення на митну територію України. Разом із цим до митниці не було надано жодного документа, що містить відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України.

Митний орган також вказав, що позивач придбав ТЗ у компанії M& M CarSupplies, а не у фізичної особи, а тому підприємство мало надати покупцю квитанцію про оплату чи інший документ на підтвердження отримання коштів від покупця.

Всупереч вимогам ч.1 та ч.2 ст.53 МКУ, на спростування сумнівів митного органу стосовно дійсного рівня митної вартості товару, разом з МД №UА807170/2019/005352 від 31.01.2019 року не було подано до митниці жодного платіжного документа, який стосується ТЗ позивача, що підтверджується відсутністю у графі 44 вказаної МД реквізитів документа за кодом "3001", який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару.

Також в ході опрацювання посадовою особою митного органу Висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 19.02.2019 року № 3311 щодо вартості ТЗ було встановлено ряд розбіжностей між зазначеними у ньому пошкодженнями ТЗ позивача, врахованими експертом, та відомостями щодо відсутності цих пошкоджень відповідно до акта про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UА205010/2019/211977 від 27.01.2019. Зокрема, у висновку експерта вказані такі пошкодження як "пошкодження ЛФП", "КТЗ має вузли та агрегати, що потребують ремонту", "пошкодження оббивок сидінь", "корозійні пошкодження" та "сліди відновлювального ремонту", які зазначені експертом в якості підстави для застосування «Дз - відсоток додаткового зменшення вартості КТЗ = 18,5%" (стор.7 Висновку експерта). Однак, вказані пошкодження не були виявлені Волинською митницею ДФС при проведені митного огляду ТЗ позивача та не зафіксовані у вищевказаному акті про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу. Також, було встановлено, що при обчисленні СІ (вартості ТЗ позивача) за основу експертом береться Сcp1 (середня ціна КТЗ, що ввозиться на митну територію України, у країні придбання чи в країнах-експортерах) щодо якої п.7.53.3 Методики зазначено, що середня ціна КТЗ (їх складників), що ввозиться на митну територію України, не враховує витрати на доставку їх до митного кордону України, страхування, комісійні і брокерські винагороди та інші витрати. Крім цього, з формули розрахунку СІ (вартості ТЗ позивача), наведеної на сторінці 6 Висновку експерта, вбачається відсутність складової, яка відображає вищевказані витрати та враховується при обчисленні СІ. У зв`язку з надходженням запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товарів та з недостатністю документів для визначення складової митної вартості товарів, у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МКУ, було повідомлено декларанта про необхідність надати додаткові відомості та документи для підтвердження рівня митної вартості.

Також, у Висновку експерта зазначено, що "КТЗ має пошкодження аварійного характеру передньої частини, які не зафіксовані, та які, зі слів гр. ОСОБА_1 , були отримані після перетину митного кордону України" (стор. 5 Висновку експерта), але доказів на підтвердження вказаних обставин декларантом не надано.

Отже, Висновком експерта з додатками, додатково наданим до митниці, не були спростовані обґрунтовані сумніви митниці у правильності визначення митної вартості ТЗ позивача, заявленої у МД №UА807170/2019/005352 від 31.01.2019.

Як зазначив відповідача у відзиві на позов, Харківська митниця ДФС погоджується з позицією позивача, що показник вартості автомобіля за висновком експерта автотоварознавчого дослідження №3311 від 19.02.2019 у 3884,17 Євро спростовує довід заявника ( ОСОБА_1 ) стосовно заявленого ним рівня митної вартості ТЗ на рівні 850 Євро.

З відзиву на позов вбачається (а.с. 93), що у відповідності з вимогами частини 3 статті 53 МКУ, відповідачем було проведено процедуру консультації з декларантом з метою обміну наявної інформації та обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було доведено рівень митної вартості, який є в наявності у митному органі, а саме 5649,72 Євро.

Однак доказів того, що декларантом додатково до митного органу надано запитувані документи чи пояснення, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищезазначене, відповідачем було відмовлено у прийнятті митної декларації №UA807170/2019/005352 від 31.01.2019 року та застосовано другорядний (резервний) метод визначення митної вартості товарів, у зв`язку з чим було складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA807170/2019/00383 та було прийнято рішення про коригування митної вартості №UA807000/2019/000913/2 від 11.02.2019 року.

Судом встановлено, що транспортний засіб позивача було оформлено у митному відношенні по митній декларації №807170/2019/010757 від 20.02.2019 року з урахуванням вимог ч.7 ст.55 МКУ.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Відповідно до ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно приписів ч.1, ч.2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу ч.1 та ч.2 ст.53 МК України вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу.

Зокрема, ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 та ч.5 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За результатами аналізу положень ч.3 ст.53, ч. ч. 1, 2, 4 - 6 ст.54, ст.58 МК України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 МК України.

При цьому митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч.2 ст.53 МК України.

Згідно з ч. 3 ст. 54 Митного кодексу України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Судом встановлено, що під час перевірки заявлених позивачем митної вартості товару контролюючим органом встановлено необ`єктивність та недостатність документального підтвердження використаних декларантом даних в наданих до митного оформлення документах.

Зокрема, було встановлено наступне: 1) невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 Митного кодексу України, в зв`язку з тим. надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також в зв`язку з неподанням декларантом додаткових документів, передбачених пунктом 3 статті 53 Митного кодексу України; 2) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на ідентичні товари; 3) не надана декларантом (відсутня) інформація щодо угод на подібні товари; 4) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація: - щодо ідентичних чи подібних товарів, які продаються на митній території України у незмінному стані; - відсутні дані щодо витрат на виплату комісійних винагород, звичайних надбавок на прибуток та загальних витрат у зв`язку з продажем на митній території України; - відсутні дані щодо витрат понесених в Україні на навантаження, вивантаження, транспортування, страхування; 5) не надана декларантом (відсутня у розпорядженні митного органу) інформація та документи, які мали вплив на процес формування ціни товару: - на матеріал та витрат, понесених виробітком в зв`язку з виробництвом товарів; - витрат на завантаження, вивантаження, страхування, транспортування до місця перетинання митного кордону України; - прибутку, що одержує експортер у результаті поставки в Україну.

Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як зазначалось вище, згідно з ч.2 ст.53 МК України до переліку документів, які підтверджують митну вартість відносяться, зокрема, якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. При цьому, відповідно до положень п.5 ч.2 ст.53 МК України, документи, що подаються декларантом для підтвердження митної вартості товару, мають містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що декларантом до МД №UA807170/2019/005352 від 31.01.2019 року були надані наступні документи (зазначені у графі 44 МД): за кодом "1701" акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №ІUА205010/2019/211977 від 27.01.2019; за кодом "2800" технічний паспорт НОМЕР_3 від 07.12.2018; за кодом "3000" рахунок R-4695 від 31.12.2018; за кодом "4207" договір про надання послуг митного брокера №66/19 від 24.01.2019; за кодом "9000" додаткова інформація; за кодом "9202" платіжні квитанції, що підтверджують сплату митних та інших платежів; за кодом "9802" паспорт фізичної особи.

Судом встановлено, що декларантом не було подано відповідачу платіжного документа, який стосується транспортного засобу позивача, що підтверджується відсутністю у графі 44 вказаної МД реквізитів документа за кодом "3001", який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару.

Із наданих представником відповідача пояснень, а також наявних в матеріалах справи доказів, судом встановлено, що під час проведення митного контролю правильності визначення митної вартості було виявлено заниження митної вартості товару відповідно до бази даних цінової інформації ЄАІС ДМСУ, яка містить інформацію про рівень цін на такі товари, митне оформлення яких вже здійснено.

При прийнятті митницею рішення про коригування митної вартості товарів, за основу взято наявну цінову інформацію, що міститься в ціновій базі ЄАІС про митне оформлення подібного товару, та після реєстрації вказаної вище МД в електронній базі даних ЄАІС ДМСУ та початку здійснення митного контролю спрацювали критерії ризику автоматизованої системи аналізу та управління ризиками Держмитслужби України: 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості товарів); 106-2 (Витребування додаткових документів, які підтверджують митну вартість товарів) - "Вартість ТЗ нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодом НОМЕР_1 , валюта -EUR, вартість - 4399,00".

Згідно з частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

За результатом вивчення документів, наданих до митниці на підтвердження заявленої митної вартості ТЗ позивача, посадовою особою митниці було встановлено, що вартість ТЗ позивача у розмірі 850 Євро визначена на підставі рахунку R-4695 від 31.12.2018, не включає в себе витрати на транспортування цього ТЗ до місця ввезення на митну територію України.

Разом із цим, до митниці не було надано жодного документа, що містить відомості про розмір витрат на транспортування ТЗ позивача до місця ввезення на митну територію України.

Відповідно до пп.2.2 п.2 розділу 2 Методичних рекомендацій посадовою особою митниці було здійснено перевірку документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування.

Згідно з ч.4 ст.58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну . територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до положень ч.10 ст.58 МКУ складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари є, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України ( ст.58 МКУ).

Відповідно до п.6 ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів та обов`язково подаються до митниці, є, зокрема, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 для підтвердження витрат на транспортування відповідно до ч.2 ст.53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Стосовно посилання позивача, що позивачем не залучалось для транспортування перевізника, жодних витрат на транспортування ТЗ не понесено, та транспортування ТЗ проводилось власними силами, суд зазначає наступне.

Згідно з наявними матеріалами справи судом встановлено, що ТЗ позивача має пошкодження аварійного та експлуатаційного характеру, що підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 3311 від 19.02.2019 року.

Відповідно до ст.39 Віденської конвенції про дорожній рух від 08.11.1968 року: "Кожний автомобіль, кожний причеп і кожна колона транспортних засобів, що знаходяться у міжнародному русі, повинні задовольняти положеннями додатка 5 цієї конвенції. Крім того, транспортні засоби повинні бути у справному стані."

В Європі, зокрема і Німеччині, діють Правила Європейської Економічної Комісії ООН та Директиви ЄЄ, які регламентують вимоги до технічного стану автомобілів. Обов`язковими є вимоги щодо умов безпеки руху та екології. Переміщуючись автошляхами ЄЄ автомобіль має ззовні відповідати основним вимогам безпеки та правилам дорожнього руху, а також максимально відповідати своїй первинній комплектації та вигляду.

Враховуючи вищевикладене, відсутність транспортних витрат по доставці ТЗ до кордону України спростовується наявними пошкодженнями ТЗ позивача, маючи які автомобіль не може пересуватись свої ходом автошляхами Європи, а повинен бути перевезений на лафеті чи автовозі.

Твердження позивача про те, що після перетину кордону з Україною, ТЗ отримав пошкодження аварійного характеру, суд до уваги не приймає, оскільки матеріали справи не містья жодних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Щодо наданого позивачем та залученого до матеріалів справи рахунку R-4695 від 31.12.2018 року, який за твердженнями позивача підтверджує факт сплати за ТЗ та його вартість, суд зазначає, що вказаний рахунок містить лише вартість автомобіля, однак форма розрахунку за ТЗ позивача взагалі не визначена.

При цьому, виставлення покупцю такого рахунку лише свідчить про факт фіксації ціни товару, та водночас, не вказує на факт оплати покупцем вказаної ціни, враховуючи відсутінсть відмітки банківської установи про проведення платежу.

Отже, декларантом не було надано до митного контролю будь-яких банківських документів, або інших доказів, що підтверджують оплату за даним інвойсом до матеріалів справи позивачем не надано.

З огляду на відсутність документів, які б підтверджували заявлену позивачем вартість товару, у контролюючого органу правомірно виникли підстави вважати заявлену позивачем вартість товару необ`єктивною, неповною та сумнівною відносно правильності обчислення згідно з наданим документом.

Стосовно посилань позивача на те, що рахунок R-4695 від 31.12.2018 має правові властивості договору, а, тому, на думку позивача, відсутня необхідність додаткового оформлення договору, то суд зазначає наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в Постанові від 22.01.2019 року у справі № 145/145/17 зробив висновок, що продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта).

Окрім того, відповідно до п. 7.53.9 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованим Міністерством юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, (далі - Методика) визначено, що підставою для зниження вартості КТЗ унаслідок його аварійних пошкоджень або розукомплектування є обов`язкове підтвердження цього факту в супровідних документах на момент перетину митного кордону України та акті про проведення митного огляду.

Також, було встановлено, що при обчисленні СІ (вартості ТЗ позивача) за основу експертом береться Сері (середня ціна КТЗ, що ввозиться на митну територію України, у країні придбання чи в країнах-експортерах) щодо якої п.7.53.3 Методики зазначено, що середня ціна КТЗ (їх складників), що ввозиться на митну територію України, не враховує витрати на доставку їх до митного кордону України, страхування, комісійні і брокерські винагороди та інші витрати. Крім цього, з формули розрахунку СІ (вартості ТЗ позивача), наведеної на сторінці 6 Висновку експерта, вбачається відсутність складової, яка відображає вищевказані витрати та враховується при обчисленні СІ.

Вищевикладене підтверджує, що вартість, визначена експертом не може бути визнана митною вартістю, оскільки вона не включає складових митної вартості, зокрема, витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Отже, експетом визначена ринкова вартість автомобіля у розмірі 3884,17 Євро.

Вищевикладене підтверджує, що вартість, визначена експертом не може бути визнана митною вартістю, оскільки вона не включає складових митної вартості, зокрема, витрат на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Таким чином, Висновком експерта з додатками, наданим до митниці, особою, уповноваженою позивачем на декларування свого ТЗ, не були спростовані обґрунтовані сумніви митниці у правильності визначення митної вартості ТЗ позивача, заявленої у ЕМД №UA807170/2019/005352 від 31.01.2019

Судом встановлено, що подані позивачем додаткові документи не спростовують в повній мірі сумнівів митниці щодо правильності визначення митної вартості транспортного засобу позивача.

Відповідно до положень МКУ та висновку Верховного Суду зробленому в постановах від 02.04.2019 по справі № 826/14258/15 адміністративне провадження №К/9901/23135/18, постанова від 02.04.2019 по справі №815/4150/14 адміністративне провадження №К/9901/3483/18, який відповідно до ч.5 ст.242 КАСУ, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, саме на позивача покладається обов`язок доведення правильності визначення митної вартості свого ТЗ.

При цьому, суд звертає увагу, що визначення ринкової вартості (як зазначено у висновку - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ на ринку подібного КТЗ на дату оцінки) транспортного засобу позивача, що був предметом дослідження, визначалась на підставі середніх цін КТЗ, що ввозяться на митну територію України, у країні придбання чи в країнах-експортерах, на ринку провідної країни-експортера Німеччини. До висновку додана інформація про вартість аналогічного автомобіля на ринку Німеччини.

Коригування митної вартості імпортованого транспортного засобу відповідачем проведено без врахування вищевказаного висновку.

Суд зазначає, що такі документи як висновок експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу не входить у перелік документів, необхідних для підтвердження митної вартості товарів передбачених ст. 53 Митного кодексу України та ст. 368 Митного кодексу України.

Таким чином, висновок відповідача, щодо сумнівів у правильності заявленої позивачем митної вартості ТЗ є обґрунтованим, оскільки надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості ТЗ та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за нього.

Відтак, відповідачем було правомірно відмовлено позивачу у митному оформленні товару за заявленою ним митною вартістю відповідно до вимог митного законодавства, так як митна вартість товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Додаткових документів для спростування обґрунтованих сумнівів митниці в об`єктивності заявленої митної вартості товарів позивачем надано не було.

Враховуючи вищезазначене, з огляду на встановлені обставини щодо неможливості підтвердження вартості товару на підставі додатково наданих документів та відсутність цих документів під час прийняття відповідачем оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку про правомірність використання митним органом інформації з програмно-інформаційного комплексу Єдиної автоматизованої інформаційної системи щодо митного оформлення подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено на митній території України.

Пунктом 8 Методичних рекомендацій передбачено, що у випадках спрацювання автоматизованої системи аналізу та управління ризиками за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості та декларуванням митної вартості нижчої, ніж вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, посадова особа, що здійснює контроль за правильністю визначення митної вартості, здійснює перевірку відомостей, що містяться в документах, що підтверджують заявлену митну вартість, та відповідно до статті 53 Кодексу здійснює запит додаткових документів.

Як встановлено судом вище, у процесі проведення консультації між декларантом та митним органом додаткові документи на підтвердження митної вартості додано не було.

Частиною п`ятою статті 53 Митного кодексу України встановлено заборону вимагати від декларанта будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Суд зазначає, що посилання позивача на безпідставність витребування митним органом у процесі проведення консультації додаткових документів не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки судовим розглядом підтверджено, що інспекторами з митного оформлення запропоновано надати документи згідно з нормою ст.53 МК України на підставі висновку про те, що подані до митного оформлення документи необ`єктивні, містять розбіжності та не містять всіх даних для застосування першого методу визначення митної вартості.

Окрім того, суд зазначає, що використання електронного довідника «SCHWACKE» передбачено наказом Державної митної служби України від 13.10.2006р. № 885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів», пунктами 1.1, 1.2 якого зобов`язано начальників митниць забезпечити постійний контроль за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів з урахуванням принципів Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів за формулами, зазначеними в п. 7.35 Методики, а також забезпечено підрозділи, що здійснюють контроль за визначенням бази оподаткування транспортних засобів, вузлів та агрегатів, джерелами цінової інформації - довідниками: «SUPERSCHWACKE» «SCHWACKELISTE» «SCHWACKELISTE TRAILERTAX» видавництва «EUROTAX», «USER Саг Guide», «Тгаvel Тгеilег Guide» видавництва «Кеllеу Вlие Воок Аvtо market герогt», з обов`язковим оновленням щокварталу.

Вказане підтверджує правомірність використання електронного довідника «SCHWACKE» посадовими особами Харківської митниці ДФС.

Вирішуючи справу по суті, суд зазначає що відповідачем було правомірно обрано резервний метод визначення митної вартості, з огляду на наступне.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписами ч.1 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україні відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним та другорядними методами.

Відповідно до ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VШ цього Кодексу та цією главою.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу ( ч.2 ст. 54 МК України).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні ( ч.2 ст. 58 МК України).

Встановлені судом та підтверджені в ході розгляду справи обставини відсутності банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару (п.4 ч.2 ст.53 МКУ), транспортних (перевізних) документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, та документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п.6 ч.2 ст.53 МКУ), а також розбіжності стосовно дійсної вартості ТЗ позивача, виключали можливість для митного органу визнати заявлену декларантом та розраховану за основним методом митну вартість ТЗ.

Також, відповідно до наданих до митного оформлення документів (враховуючи і додатково надані) відповідач не мав змоги застосувати жоден із другорядних методів визначення митної вартості окрім резервного з огляду на наступне.

У разі, якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), за митну вартість операції з ідентичними товарами, які продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна походження, виробник.

У разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору щодо ідентичних товарів, за митну вартість береться вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продаються на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і є однаковими за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними. Для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються такі ознаки: якість, наявність торгової марки та їх репутація на ринку, країна походження, виробник.

Таким чином, відповідачем було правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості.

При цьому суд, досліджуючи вказане рішення відповідача встановив, що рішення відповідає вимогам ч.2 ст. 55 МК України, оскільки, у графі 33 вказаного рішення зазначені та обґрунтовані причини, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі вимог ст..ст. 54, 55, 57, 58, 368 МК України.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позову та, водночас, про законність оскаржуваного рішення.

Суд вказує, що висновки, за результатами розгляду вказаної справи відповідають висновкам Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, що містяться в постанові від 15 травня 2018 року (справа №809/1260/17), яку судом враховано на виконання приписів ч.5 ст. 242 КАС України.

Також, суд враховує висновки Верховного Суду щодо нормативного регулювання подібних спірних правовідносин, викладений у постановах від 02.04.2019 по справі №826/14258/15 (провадження №К/9901/23135/18), від 02.04.2019 по справі №815/4150/14 (провадження №К/9901/3483/18), суть яких зводиться до того, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

Отже, зважаючи на положення МК України та зазначені висновки Верховного Суду, які, відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають врахуванню судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд приходить до висновку про правомірність прийнятого відповідачем рішення та відсутність підстав для його скасування.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому суд зазначає, що позивачем не наведено та не надано жодного доказу в спростування підстав для прийняття рішення Харківської митниці ДФС про корегування митної вартості товарів №UА807000/2019/000913/2 від 11.02.2019 та картки відмови Харківської митниці Державної фіскальної служби в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА807190/2019/00383 або наведення фактів що свідчать про їх протиправність.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що оскаржувані рішення Харківської митниці ДФС винесені відповідачем на підставі, у порядку та у спосіб, що визначені законом, а тому є правомірними. Доказів, що свідчать про протилежне, до суду не надано.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 14, 243-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 04 листопада 2019 року.

Суддя Горшкова О.О.