Справа № 520/6922/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 р. Справа № 520/6922/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2019, суддя Сліденко А.В., по справі № 520/6922/19

за позовом Приватного підприємства "Аллін-Трейд"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Аллін-Трейд" звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № , № від 13.06.2019 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним і скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 13.06.2019 року.

Визнано протиправним і скасоване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № від 13.06.2019 року.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильність та неповноту дослідження доказів і невірне встановлення обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи судом.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судовим розглядом, у період з 13.05.2019 року по 20.05.2019 року податковим органом проведена камеральна перевірка Приватного підприємства "Аллін-Трейд" з питання достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на поточний рахунок у банку за березень 2019 року.

За результатами перевірки складений акт № 636/20-40-12-02-08/42415294 від 20.05.2019 року, яким зафіксовано порушення позивача, зокрема, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, а саме реалізація товару за ціною, нижчою від придбання, спричинила заниження податкових зобов`язань з ПДВ на суму 3720,12 грн.; неврахування висновків акту від 18.03.2019 року № 862/20-40-12-02-08/42415294 спричинило завищення бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 239 грн.; відсутність реєстрації в реєстрі податкової накладної на суму заниження (недоплати) податку на додану вартість у розмірі 3720,12 грн.

На підставі зазначеного акту 13.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № від 13.06.2019 року, яким про зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на 3959 грн. та застосовано штраф у розмірі 1979,5 грн., податкове повідомлення-рішення № , яким застосовано штраф у розмірі 1860,06 грн. за відсутність реєстрації в реєстрі податкової накладної на суму заниження (недоплати) податку на додану вартість у розмірі 3720,12 грн.

Не погоджуючись із такими рішеннями Головного управління ДФС у Харківській області позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, з того, що податковим органом при здійсненні камеральної перевірки позивача не дотримано законодавчо визначених умов її проведення, що свідчить про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих за її результатами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до п. 61.1 ст. 61 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 Податкового кодексу України, способами здійснення податкового контролю є, зокрема, проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.п. 75.1.1 ст. 75 Податкового кодексу України, камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У той же час п.п. 75.1.2 ст. 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Із акту перевірки Головного управління ДФС у Харківській області № 636/20-40-12-02-08/42415294 від 20.05.2019 року встановлено, що предметом її дослідження були питання правильності справляння позивачем сум податку на додану вартість та нарахування внаслідок цього сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

Однак, враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що такі питання можуть бути предметом документальної перевірки, а не камеральної.

Крім того, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, визначено, що виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, навіть розбіжність у даних Реєстру і податкової декларації є підставою для призначення документальної перевірки, а не камеральної перевірки.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскільки фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області при здійсненні камеральної перевірки позивача не дотримано законодавчо визначених умов її проведення, зокрема в частині предмету дослідження, то результати такого заходу не можуть слугувати законною підставою для прийняття відповідних рішень, а тому свідчать про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами такої перевірки.

Із акту перевірки встановлено, що висновки податкового органу щодо заниження позивачем податкового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 3720,12 грн. ґрунтуються на твердженні про здійснення позивачем штучної, а не об`єктивно вимушеної реалізації товару за ціною, нижчою від ціни придбання.

При цьому, склад такого податкового правопорушення передбачений п. п.198.5 ст.198 Податкового кодексу.

Втім, у даному випадку контролюючий орган не виявив у діях позивача ознак порушення п. п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу, відповідні висновки відсутні у акті перевірки.

Щодо твердження податкового органу стосовно завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 239 грн., слід вказати, що такі висновки ґрунтуються на податковому повідомленні-рішенні Головного управління ДФС у Харківській області від 08.04.2019 року № , яке винесено на підставі акту перевірки № 862/20-40-2-02-08/42415294 від 18.03.2019 року.

У ході судового розгляду встановлено, що зазначене податкове повідомлення-рішення є предметом оскарження у № 520/4593/19.

Втім, відповідно до п. 56.18 ст. 56 Податкового кодексу України, при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Отже, враховуючи незавершену процедуру судового оскарження податкового повідомлення-рішенням Головного управління ДФС у Харківській області від 08.04.2019 року № , що покладене в основу висновків контролюючого органу стосовно завищення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на суму 239 грн., колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції щодо протиправності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в цій частині.

Стосовно податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 13.06.2019 року, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 1860,06 грн., колегія суддів підтримує висновки суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України, порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу.

Так, податковим органом зазначено, що за даними Єдиного реєстру податкових накладних встановлено відсутність та/або реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 Податкового кодексу України, податкових накладних/розрахунків на суму податку на додану вартість у сумі 3720,12 грн., у зв`язку з чим попереджено про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк визначений п. 120.2-1 ст. 120-1 Податкового кодексу України.

З огляду на викладене відповідачем застосовано штраф у розмірі 1860,06 грн. за відсутність реєстрації в реєстрі податкової накладної на суму заниження (недоплати) податку на додану вартість у розмірі 3720,12 грн.

При цьому, щодо заниження платником грошових зобов`язань з податку (збору) відповідальність у вигляді штрафу передбачена абз. 2, 4 п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. 1 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України, відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого ст. 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена у податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу або в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або в розмірі 50 відсотків суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено.

Судовим розглядом встановлено, що позивачем у спірних правовідносинах не виписувались податкові накладні стосовно грошових зобов`язань з податку на додану вартість, що визначені податковим органом як занижені, також відсутні ознаки здійснення операції з постачання товарів/послуг щодо таких грошових зобов`язань з податку на додану вартість.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для нарахування платнику податків штрафу у порядку абз. 1 п. 120-1.2 ст. 120-1 Податкового кодексу України.

За наслідками судового розгляду справи Головне управління ДФС у Харківській області, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень № , № від 13.06.2019 року.

Отже, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 по справі № 520/6922/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 05.11.19.