Справа № 824/547/19-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/547/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Маренич Ігор Володимирович

Суддя-доповідач: Сушко О.О.

29 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Платаш В.О.,

представника позивача: Берднікової Н.В.

представника відповідача: Яриковської А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємства "Гідроелектропромсервіс" на ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року (м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом приватного підприємства "Гідроелектропромсервіс" до Чернівецької митниці ДФС України про визнання протиправною та скасування уніфікованої митної квитанції,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати уніфіковану митну декларацію МД-1 Чернівецької митниці Державної фіскальної служби серії 40807Н №0002688 від 09.02.2019 року.

Відповідно до ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року провадження у справі закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши апеляційну скаргу в межах її доводів та вимог відповідно до ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу передати на розгляд до суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що скаржений розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому він не може бути предметом спору, відтак відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, п.п. 1,5 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно- правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлений інший порядок судового провадження за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Поняття нормативно-правового акта та акта індивідуальної дії в КАС України не врегульовані, а тому при визначення цих понять слід звернутися до загальних понять права.

Так, нормативно-правовий акт - це прийнятий уповноваженим державним чи іншим органом у межах його компетенції офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, носить загальний чи локальний характер та застосовується неодноразово; акт індивідуальної дії - виданий суб`єкгом владних повноважень документ, прийнятий з метою реалізації його повноважень, які породжують права та обов`язки у того суб`єкта, якому вони адресовані.

Визначальною ознакою як нормативно-правового акта так і акта індивідуальної дії є обов`язковість його приписів для відповідного суб`єкта (кола суб`єктів), дотримання яких забезпечується правовими механізмами.

Митні органи уповноважені адмініструвати єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску (пункгах контролю) через державний кордон України, під час здійснення митних формальний у пунктах пропуску через державний кордон України згідно Закону України «Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України».

Рішення митного органу про стягнення єдиного збору, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України оформлюється складанням уніфікованої митної квитанції МД-1.

В силу п. 1.1. Порядку застосування уніфікованої митної квитанції МД-1, затвердженого наказом Державної митної служби № 1 від 04.01.2005 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.01.2005 р. № 66/10346, далі Порядок № 1, визначені терміни і поняття, які вживаються у даного Порядку, а саме:

платежі - установлені законодавством податки й збори (обов`язкові платежі), що справляються митним органом під час митного оформлення переміщуваних через митний кордон України товарів; плата за митне- оформлення товарів поза місцем розташування митного органу або поза робочим часом, установленим для митного органу (далі - плата за митне оформлення товарів); плата за зберігання товарів і транспортних засобів на складах митних органів (далі - плата за зберігання); Абзац третій пункту 1.1 глави 1 із змінами, внесеними згідно з Наказом Державної митної служби N 821 ( г0760-08 ) від 29.07.2008 \

справляння платежів - нарахування й прийнятгя митним органом сум платежів згідно із законодавством.

За змістом п. 1.2. Порядку № 1, уніфікована митна квитанція МД-1 (далі - УМК) застосовується під час здійснення таких операцій: прийняття на зберігання митним органом товарів відповідно до законодавства; справляння митним органом з фізичних осіб та підприємств платежів, якщо законодавством не передбачено складання вантажної митної декларації на переміщувані через митний кордон України товари; справляння митним органом з фізичних осіб грошової застави у випадках, установлених законодавством.

Отже, уніфікована митна квитанція МД-1 є документальним оформленням рішення митного органу щодо нарахування митних платежів, під час здійснення певних операцій, передбачених Порядком № 1, зокрема при справлянні єдиного збору за проїзд автомобільних транспортних засобів з перевищенням встановлених розмірів загальної маси, осьових навантажень та (або) габаритних параметрів.

Тобто, єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України, є обов`язковим митним платежем до відповідного бюджету, що справляється з платників збору і надає платникам такого збору права на переміщення товару через митний кордон.

Підтвердженням позиції позивача щодо віднесення єдиного збору до митних, платежів є Наказ Міністерства фінансів України № 1011 від 20.09.2012 р., яким затверджені відомчі класифікатори інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій, зокрема КЛАСИФІКАТОР видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами. Відповідно до зазначеного класифікатору до коду виду надходжень 070, який зазначений в оскарженій уніфікованій митній квитанції, віднесено єдиний збір, який справляється в пунктах пропуску через державний кордон України, і відноситься до інших видів бюджетних надходжень.

Разом з тим, несплата митного платежу, передбаченого уніфікованою митною квитанцією МД-1, унеможливлює переміщення товару через митний кордон транспортом позивача, тобто для позивача Уніфікована митна квитанції МД-1 Чернівецької митниці ДФС серії 40807Н № 0002688 від 09 лютого 2019 року є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень - відповідача, якій породив обов`язки у того суб`єкта, якому вони адресовані - позивачу.

Також підтвердженням того, що Уніфікована митна квитанції МД-1 Чернівецької митниці ДФС серії 4080711 № 0002688 від 09 лютого 2019 року є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом), який створює обов`язки для позивача, є лист відповідача № 97/10/24-70-63-03/03 від 08.02.2019 р., який міститься в матеріалах справи і на якій посилався в позовній заяві апелянт, згідно якого відповідач повідомляє позивача про те, що «відповідно до ч. 1 ст. 199 Митного кодексу України, граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у пунктах пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення не може перевищувати п`ять днів з моменту прибуття у пункт пропуску через державний кордон України для здійснення митних процедур. Після завершення зазначеного строку, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 238 Митного кодексу України зазначений транспортний засіб з товаром підлягає обов`язковій передачі органів доходів і зборів на склад для зберігання».

Це свідчить про те, що сплата митних платежів, а саме єдиного збору, який справляється у пунктах пропуску (пунктах контролю) через державний кордон України, є обов`язковою для позивача. В противному випадку настають наслідки у вигляді обов`язковій передачі органів доходів і зборів транспортного засобу з товаром на склад для зберігання, що унеможливлює переміщення товару через митний кордон.

Відтак, оскільки Уніфікована митна квитанція МД-1 Чернівецької митниці ДФС серії 40807Н № 0002688 від 09 лютою 2019 року є рішенням суб`єкта владних повноважень (індивідуальним актом), воно є предметом спору, надає позивачу можливість звернення до суду для захисту свого права.

Посилання суду першої інстанції на постанови Великої палати Верховного Суду від 31 січня 2019 року по справі № 803/3/18 та від 06 червня 2018 року по справі № 820/1203/17 є помилковими, оскільки обставини вказаних справ є відмінними, в них оскаржувався розрахунок плати за проїзд великоваговим транспортним засобом, який не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ст. 19 КАС, в той час як предметом позову апелянта є визнання протиправною та скасування Уніфікованої митної квитанції МД-1 Чернівецької митниці ДФС серії 40807Н № 0002688 від 09 лютого 2019 року, яка є рішенням суб`єкта владних повноважень в розумінні ст. 19 КАС України.

Таким чином, оскаржена ухвала підлягає скасуванню, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду у відповідності до ч. 3 ст. 312 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства "Гідроелектропромсервіс" задовольнити.

Ухвалу Чернівецького окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року скасувати.

Справу направити до Чернівецького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 листопада 2019 року.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.