Справа № 520/2486/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 р.Справа № 520/2486/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Коваля О.Ю., вдіповідача - Коваленко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., м. Харків, повний текст складено 27.06.19 року по справі № 520/2486/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" (далі по тексту - позивач, ТОВ "ГРАНД МАРИН") звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому просив суд:

- скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.02.2019 №, № на загальну суму 1 397 748,30 грн;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (.61057, м. Харків, вул. Пушкінська, б. 46) на користь ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГРАНД МАРИН" (. 62370, Харківська обл., Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Потьомкіна, буд. 18 А) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 210,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень);

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (, 61057, м. Харків, вул. Пушкінська, б. 46) на користь ТОВАРИСТВА з ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГРАНД МАРИН" (, 62370, Харківська обл. Дергачівський район, смт. Солоницівка. вул. Потьомкіна. буд. 18 А) витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 по справі № 520/2486/19 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" до Головного управління ДФС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.02.2019 №, № на загальну суму 1397748,3 грн. залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 по справі № 520/2486/19, прийняти рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесено Головним управлінням ДФС у Сумській області за порушення позивачем строку сплати податку на прибуток підприємств. Однак, відповідачем при винесенні цих податкових повідомлень-рішень не було враховано наявність постанови Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016 по справі № 820/1675/16, якими підтверджено факт виконання (погашення) зобов`язань позивача по сплаті податку на прибуток шляхом подання заяв та декларацій з ПДВ за 2015 рік щодо врахування суми бюджетного відшкодування у рахунок сплати податку на прибуток, що свідчить про відсутність у позивача податкового боргу з цього податку. Також, враховуючи подання уточнюючих податкових декларацій у травні 2016 року, у липні 2016 року із заявами, у яких позивач просив врахувати суми бюджетного відшкодування у рахунок сплати податку на прибуток за періоди грудень 2015 року, січень, лютий, березень 2016 року, позивач стверджує, що виконав свій обов`язок по вчиненню дій, передбачених Податковим кодексом України, спрямованих на своєчасну сплату задекларованих зобов`язань з податку на прибуток. Між тим, відповідачем протиправно не проведено зарахування коштів за цими заявами. Отже, вказані обставини виключають вчинення підприємством правопорушення по несвоєчасній сплаті узгоджених грошових зобов`язань з податку на прибуток. Крім іншого, позивач звертає увагу, що підприємство понесло відповідальність у вигляді пені за прострочення сплати грошового зобов`язання, а саме, згідно інтегрованої картки платника податку на прибуток за 2016, 2017 роки було нараховано та сплачено пеню на суму сплачених коштів в розмірі 690781,32 грн. Також позивач зазначає, що у 2017 році причиною зміни напрямку відшкодування сум ПДВ за 2015 рік (а саме, виплату на рахунок позивача у банку) та сплати суми податку на прибуток грошовими коштами була мета уникнення нарахування відповідачем суми боргу та штрафної санкції, оскільки податковий орган протиправно не виконував вищевказане рішення суду, яке набрало законної сили, щодо спрямування коштів бюджетного відшкодування на погашення зобов`язань з податку на прибуток. З огляду на викладене, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 по справі № 520/2486/19 скасувати, ухвалити постанову про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні та в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що камеральною перевіркою було встановлено несвоєчасність сплати податкових зобов`язань з податку на прибуток за 2015 рік, 1 квартал 2016 року, 1 півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року, 1 квартал 2017 року. Стверджує, що факт погашення податкових зобов`язань, підтверджений рішенням суду, не доводить своєчасності такого погашення. Крім того, зазначене вище судове рішення стосується виключно зобов`язань по декларації за 2015 рік, і не підтверджує своєчасності погашення грошових зобов`язань за інші вказані періоди. Доказів своєчасності погашення податкових зобов`язань за 1 квартал 2016 року, 1 півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року, 1 квартал 2017 року позивачем не надано. З посиланням на ст.ст.29, 64 Бюджетного кодексу України стверджує, що суми ПДВ, які підлягають бюджетному відшкодуванню, не можуть бути зараховані в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу з податку на прибуток. Враховуючи викладене, вважає обґрунтованим застосування до позивача штрафних санкцій за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.10.2019 допущено заміну відповідача по справі - Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на правонаступника - Головне управління ДПС у Харківській області.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ГУ ДФС у Харківській області на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, ст. 76 ПК України проведено камеральну перевірку з питання своєчасності сплати податкових зобов`язань, задекларованих ТОВ "ГРАНД МАРИН" у податковій звітності з податку на прибуток, за результатами якої складено акт №75/20-40-50-05-05/31632468 від 24.01.2019.

Зазначеним актом зафіксовано несвоєчасність сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань по податковій декларації з податку на прибуток за 2015 рік, за 1 квартал 2016 року, 1 півріччя 2016 року, авансових внесків з податку на прибуток по декларації за 9 місяців 2016 року, податку на прибуток за 1 квартал 2017 року, чим порушено п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України (далі по тексту - ПК України) (т.1, а.с.24-26).

На підставі наведеного висновку акту перевірки, з посиланням на ст.126 ПК України, Головним управлінням ДФС у Харківській області було прийнято податкові повідомлення-рішення форми "Ш" від 27.02.2019 :

- № про застосування до ТОВ «Гранд Марин» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 23519,50 грн за затримку на 20 календарних днів грошового зобов`язання по декларації за 1 квартал 2017 року від 05.05.2017 № J01001 (10% несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання);

- № про застосування до ТОВ «Гранд Марин» штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 374 228,80 грн (20% несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання) по деклараціям від 05.05.2016 № J01001, від 27.02.2016 № J01081, від 09.08.2016 № J01001 (т.1, а.с.18-22).

Зазначені податкові повідомлення-рішення були направлені позивачу засобами поштового зв`язку та отримані підприємством 05.03.2019, згідно повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1, а.с.23).

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями - рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем не спростовано висновки податкової перевірки та не доведено своєчасність сплати зобов`язань з податку на прибуток.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засаді верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтерес юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 по справі № 520/2486/19 відповідає, а вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Податкового кодексу України.

Згідно з п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За правилами п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах : при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Отже, колегія суддів зазначає, що в контексті даних спірних правовідносин для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02.12.2015 № 21-3920а15, від 16.06.2015 № 21-377а15, а Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 13.02.2018 № 826/3999/16.

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що з метою сплати самостійно задекларованих грошових зобов`язань з податку на прибуток: за 2015 рік, 1 квартал 2016 року, 1 півріччя 2016 року, 9 місяців 2016 року, 1 квартал 2017 року позивачем у 2016-2017 роках були подані, у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, уточнюючі розрахунки з податку на додану вартість із заявами про повернення сум бюджетного відшкодування шляхом зарахування цих коштів у рахунок погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток за спірний період.

В уточнюючих розрахунках був визначений порядок бюджетного відшкодування (заповнено рядок 20.2.2) та у табличній частині розділу «б» Додатку 4 наведено: код бюджетної класифікації: 11021000; рахунок у Держказначействі: 0200; назва платежу «ПОДАТОК НА ПРИБУТОК ПІДПРИЄМСТВ».

Так, матеріалами справи підтверджено, що 27.02.2016 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2015 рік №, з граничним строком сплати - 10.03.2016, в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань із вказаного податку у сумі 2969572,00 грн.

01.03.2016, тобто, у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, з метою сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 2969572,00 грн позивачем були подані:

- уточнююча декларація з ПДВ за червень 2015 (згідно з додатком 4 до декларації суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації) підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 801715,00 грн);

- уточнююча декларація з ПДВ за липень 2015 (згідно з додатком 4 до декларації суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації) підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 883909,00 грн);

- уточнююча декларація з ПДВ за серпень 2015 (згідно з додатком 4 до декларації суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації) підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 334071,00 грн);

- уточнююча декларація з ПДВ за вересень 2015 (згідно з додатком 4 до декларації суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації) підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 587949,00 грн);

- уточнююча декларація з ПДВ за жовтень 2015 (згідно з додатком 4 до декларації суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації) підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток у сумі 334071,00 грн).

З урахуванням вищенаведених уточнюючих декларацій, а також беручи до уваги, що у ТОВ «Гранд Марин» на початок спірного періоду була наявна переплата в сумі 56155,99 грн, станом на граничну дату строку сплати податкових зобов`язань з податку на прибуток по декларації за 2015 рік (10.03.2016) - переплата з цього податку склала 56583,99 грн.

Колегія суддів зауважує, що постановою Харківського окружного адміністративного суду від 21.09.2016 по справі № 820/1675/16, яка набрала законної сили як така, що залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2016, встановлено факт правомірного погашення позивачем грошових зобов`язань за податку на прибуток за 2015 рік.

Так, зазначеною постановою задоволено адміністративний позов ТОВ "ГРАНД МАРИН" до Слобожанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкової вимоги.

Визнано протиправними дії відповідача щодо складання податкового рішення про опис майна у податкову заставу від 21 березня 2016 року №19.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу від 14 березня 2016 року №6-17.

Визнано протиправним та скасувати рішення про опис майна у податкову заставу від 21 березня 2016 року № 19.

Зобов`язано відповідача відобразити в інтегрованій картці платника податку відсутність непогашеної податкової заборгованості у розмірі 2 913 416,01 грн.

Відповідно до ч. ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, колегія суддів враховує висновки вищезазначеного судового рішення, яке набрало законної сили.

Слід відмітити, що вказане судове рішення в частині зобов`язального припису відобразити в інтегрованій картці платника податку відсутність непогашеної податкової заборгованості у розмірі 2 913 416,01 грн. відповідачем виконано не було з посиланням на відсутність такої заборгованості.

05.05.2016 позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року № з граничним строком сплати - 20.05.2016, в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань із вказаного податку у сумі 1057025,00 грн.

У зв`язку з уточненням показників 2015 року позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року, якою зменшено податкових зобов`язань на суму 40418,00 грн.

10.05.2016 позивачем, шляхом подання уточнюючих декларацій з ПДВ за лютий 2016 року та березень 2016 року (згідно з додатком 4 до декларації суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації), було погашено за рахунок бюджетного відшкодування задекларовані по вищевказаній декларації з податку на прибуток за 1 квартал 2016 року зобов`язання у сумі 1057025,00 грн.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених уточнюючих декларацій, станом на 10.05.2016 сума переплати з податку на прибуток у позивача склала 97001,99 грн.

17.06.2016 ТОВ «Гранд Марин» подано поточну декларацію з ПДВ за травень 2016 року разом з додатком 4, в якому зазначено суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації), яка підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток, в розмірі 1000000,00 грн.

21.07.2016 позивачем подано уточнюючі декларації з ПДВ за грудень 2015 року та січень 2016 року, у додатках 4 до яких задекларовано суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації), що підлягає відшкодуванню в рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток у розмірі 706538,00 грн та 813441 грн відповідно.

09.08.2016 позивачем подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 півріччя 2016 року за № з граничним строком сплати - 19.08.2016, в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань із вказаного податку у сумі 2188238,00 грн.

Отже, станом на граничний строк сплати зобов`язань (19.08.2016) переплата з податку на прибуток у позивача склала 428742,99 грн.

20.10.2016 позивачем подано поточну податкову декларацію з ПДВ за вересень 2016 року, в додатку 4 до якої вказано суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації), що підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток, у розмірі 200000 грн.

18.11.2016 ТОВ «Гранд Марин» подано поточну декларацію з ПДВ за жовтень 2016 року, згідно з додатком 4 до якої сума від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації), що підлягає відшкодуванню у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток, складає 400000 грн.

04.11.2016 позивачем було подано податкову декларацію з податку на прибуток за 9 місяців 2016 року № зі строком сплати - 30.12.2016, в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань із вказаного податку у сумі 39171 грн. та авансового внеску з податку на прибуток у сумі 712465 грн.

Таким чином, станом на граничну дату строку сплати грошових зобов`язань (30.12.2016) сума переплати з податку на прибуток у підприємства склала 355448,99 грн.

07.02.2017 ТОВ «Гранд Марин» подано податкову декларацію з податку на прибуток за 2016 рік за № з граничним строком сплати - 19.02.2017, в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань із вказаного податку у сумі 667511 грн.

17.02.2017 з метою погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток за 2016 рік позивачем подано поточну декларацію з ПДВ за січень 2017року, в додатку 4 до якої зазначено суму від`ємного значення (р. 20.2.2 декларації), що підлягає відшкодуванню в рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток, в розмірі 1000000 грн.

05.05.2017 ТОВ «Гранд Марин» подано податкову декларацію з податку на прибуток за 1 квартал 2017 року №, з граничним строком сплати - 05.05.2017, в якій нараховано до сплати грошових зобов`язань із вказаного податку у сумі 235195,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, за спірний період ТОВ "ГРАНД МАРИН" задекларовано до сплати грошові зобов`язання з податку на прибуток у загальній сумі 6180200,32 грн, які були погашені шляхом подання уточнюючих декларацій з ПДВ із заявами про бюджетне відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань з податку на прибуток на загальну суму 7447004 грн.

Крім того, суму грошових зобов`язань з податку на прибуток за 1 квартал 2017 року в розмірі 235195,00 грн. сплачено підприємством грошовими коштами в повному обсязі, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №№ 1446, 1801,1820,1821, 1861.

Відповідно до п. 87.1 ст. 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також за рахунок суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість (на підставі відповідної заяви платника) до Державного бюджету України" (пп. в) абз. третього п. 87.1 ст. 87 Кодексу).

Відповідно до ст. 9 Податкового кодексу України податок на прибуток належить до загальнодержавних податків, який сплачується до державного бюджету.

Згідно з п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 Податкового Кодексу України, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з п. 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

За приписами п. 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який протягом п`яти робочих днів з дня отримання такої заяви повинен її задовольнити.

Колегією суддів встановлено, що у контексті спірних відносин непогашення грошових зобов`язань позивача у строк, встановлений ПК України, відбулось з огляду на протиправну бездіяльність контролюючого органу, що виразилась у непроведенні зарахування сум бюджетного відшкодування з ПДВ за заявами ТОВ "ГРАНД МАРИН" у рахунок сплати податку на прибуток та в подальшоу - за рішенням суду.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ТОВ "ГРАНД МАРИН" вжито всіх належних заходів для погашення, у передбачений податковим законодавством спосіб, грошових зобов`язань з податку на прибуток, а саме за рахунок бюджетного відшкодування податку на додану вартість, сплати власними коштами та подання уточнюючих розрахунків з податку на прибуток на зменшення раніше задекларованих показників.

Таким чином, станом на день настання граничних строків погашення податкових зобов`язань з податку на прибуток позивачем вчинено дії з погашення цих задекларованих податкових зобов`язань у спірних періодах, що згідно позиції Верховного Суду виключає таку кваліфікуючу ознаку податкового правопорушення, як протиправна дія (бездіяльність).

Враховуючи викладене, неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасного погашення позивачем податкових зобов`язань відбулось з вини контролюючого органу, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі №808/2127/17, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Між тим, суд першої інстанції не врахував вищезазначених положень законодавства, чинного на момент погашення податкових зобов`язань, та невірно проаналізувавши вищевикладені обставини справи, дійшов помилкового висновку про недоведення позивачем своєчасності погашення податкових зобов`язань з податку на прибуток за спірний період.

Подання позивачем у 2017 році уточнюючих розрахунків, в яких змінено напрямок спрямування грошових коштів бюджетного відшкодування не на сплату зобов`язань з податку на прибуток, а на розрахунковий рахунок у банку, та сплати зобов`язань з податку на прибуток вищевказаними платіжними дорученнями №№ 1446, 1801,1820,1821, 1861, не враховується колегією суддів як доказ прострочення грошових зобов`язань з податку на прибуток, оскільки в ході розгляду справи встановлено погашення цих зобов`язань у відповідності до вимог п. 57.1 ст. 57, ст. 87 Податкового кодексу України, що також підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили по справі.

Подання уточнюючих розрахунків у 2017 році зі спрямуванням коштів бюджетного відшкодування на рахунок у банку позивача, жодним чином не спростовує вжиття позивачем дій, направлених на погашення грошових зобов`язань з податку на прибуток у граничні строки сплати (у спірному періоді) шляхом подання уточнюючих декларацій з ПДВ щодо зарахування коштів узгодженого бюджетного відшкодування на погашення зобов`язань з податку на прибуток.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при винесенні податкових повідомлень-рішень від 28.02.2019 №, № про застосування до ТОВ «Гранд Марин» штрафних (фінансових) санкцій на загальну суму 1 397 748.30 грн, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені ч.2 ст.2 КАС України, а тому вказані податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 по справі № 520/2486/19 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.7 ст.139 КАС України).

Частинами 3, 4 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт, витрати на проведення яких понесені в межах розгляду конкретної судової справи. При цьому розмір витрат має бути співмірним із складністю виконаних адвокатом конкретних робіт та часом, витраченим на виконання цих робіт.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

Згідно з ч.6 ст.135 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.7 ст.135 КАС України).

Зі змісту положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, пов`язаних безпосередньо з розглядом певної судової справи, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених витрат позивачем, надано до матеріалів справи копії договору про надання правової допомоги № б/н від 06.03.2019, ордеру на представлення інтересів, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім`я Коваля О.Ю. , довіреності на представлення інтересів ТОВ «Гранд Марин», акту надання послуг адвоката від 12.05.2019, платіжного доручення № 1109 від 13.03.2019, (т.1, а.с.112-114, т.2, а.с.121).

Згідно з п.2 договору, Адвокат зобов`язується надавати професійну правничу допомогу та представляти інтереси Клієнта в адміністративних судах всіх інстанцій.

Відповідно до умов цього договору розмір гонорару адвоката визначається сторонами в акті з урахуванням вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Правил адвокатської етики, Рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, затверджених Рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018 (п.4 договору).

Згідно з п.6 договору, враховуючи ймовірний обсяг витрат часу адвокатом та перелік процесуальних документів, які належить скласти адвокату, Сторонами узгоджена сума попередньої оплати гонорару в розмірі 12000,00 грн.

Згідно з актом надання послуг від 28.10.2019, адвокатом Ковалем О.Ю. на підставі договору від 06.03.2019 надано правничу допомогу по справі про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.02.2019 №, № шляхом виконання наступних дій : складання та подання позовної заяви - 3 год - 3000,00 грн., участь у розгляді справи у Харківському окружному адміністративному суді - 4 судодні - 4000,00 грн., складання та подання апеляційної скарги - 2 год. - 2000,00 грн., участь у розгляді справи у Другому апеляційному адміністративному суді - 3 судодні - 3000,00 грн., загальна вартість послуг склала 12000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 1109 від 13.03.2019 ТОВ «Гранд Марин» сплачено адвокату Ковалю О.Ю. суму в розмірі 12000,00 грн.

Матеріалами справи підтверджено складення та подання адвокатом Ковалем О.Ю. позовної заяви від імені ТОВ «Гранд Марин» про скасування податкових повідомлень-рішень від 27.02.2019 №, №, відповіді на відзив ГУ ДФС у Харківській області від 05.04.2019, апеляційної скарги на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 по справі № 520/2486/19, клопотання про заміну відповідача правонаступником, додаткових пояснень на вимогу суду апеляційної інстанції, а також участь у судових засіданнях суду першої інстанції 07.05.2019, 14.06.2019, суду апеляційної інстанції 10.10.2019, 17.10.2019, 31.10.2019.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявними в матеріалах справи документами підтверджено факт надання адвокатом Ковалем О.Ю. правничої допомоги ТОВ «Гранд Марин» по справі № 520/2486/19, а розмір витрат на правничу допомогу є співмірним зі складністю справи, змістом та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), та ціною позову.

Отже, клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає задоволенню.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Гранд Марин» при поданні позову сплачено судовий збір в розмірі 19210,00 грн., про що свідчить оригінал платіжного доручення № 1108 від 13.03.2019 (т.1, а.с.4).

Крім того, за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 28815,00 грн. згідно з платіжним дорученням № 2508 від 24.07.2019, оригінал якого наявний в матеріалах справи (т.1, а.с.199).

Враховуючи, що судом апеляційної інстанції прийнято рішення про задоволення позову ТОВ «Гранд Марин» в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 48025,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача по справі.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 року по справі № 520/2486/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" (62370, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Потьомкіна, 18А, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Скасувати податкові повідомлення-рішення від 27.02.2019 № та від 27.02.2019 № .

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" (62370, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Потьомкіна, 18А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 28815 (двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятнадцять) грн. 00 коп.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРАНД МАРИН" (62370, Харківська область, Дергачівський район, смт. Солоницівка, вул. Потьомкіна, 18А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, ) витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 05.11.2019 року