Справа № 521/21783/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/21783/18

Головуючий в 1 інстанції: Єфименко К.С. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 23 травня 2019 року об 11 год. 38 хв.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М. Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Самодурова Н.В. ,

представника відповідача Затоківської

селищної ради Білгород-Дністровської

міської ради Недашківський А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, Виконавчого комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради про визнання протиправним та скасування розпорядження,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Затоківській селищній раді Білгород-Дністровської міської ради, Виконавчому комітету Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради, а саме: визнання протиправним та скасування розпорядження № 100-к від 26 листопада 2018 року «Про звільнення заступника селищного голови з виконавчої роботи Затоківської селищної ради ОСОБА_1 »; поновлення на службі на посаді заступника селищного голови з виконавчої роботи Затоківської селищної ради; стягнення середнього заробітку з час вимушеного прогулу, за період з 26 листопада 2018 року по 26 грудня 2018 року, у сумі 12000,00 грн; стягнення моральної шкоди, у розмірі 20000,00 грн.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року частково задоволено позовні вимоги, а саме: визнано протиправним та скасовано розпорядження про звільнення позивача з посади; поновлено позивача на посаді; стягнуто на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 27 листопада 2018 року по день фактичного поновлення на посаді, виходячи із середньоденного розміру заробітку 485,25 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про задоволення позовних вимог, оскільки селищна рада не є належним відповідачем у даній справі, так як позивач працював та отримував заробітну плату у виконавчому комітеті селищної ради.

При цьому, на думку апелянта, є помилковим висновок суду про перебування позивача у стані непрацездатності у день свого звільнення, так як позивач перебував на роботі, а також не повідомляв свого роботодавця про стан своєї непрацездатності.

Крім того, після звільнення, позивача призначено на посаду радника селищного голови, а тому є безпідставним повторне його поновлення на посаді.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як позивача протиправно звільнено з посади у період перебування у стані тимчасової непрацездатності.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив службу в органах місцевого самоврядування на посаді заступника селищного голови з виконавчої роботи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

Так, позивача прийнято на службу в органи місцевого самоврядування рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області № 518 від 22 грудня 2017 року.

Рішенням Затоківської селищної ради № 560 від 13 квітня 2018 року внесено зміни в структуру та чисельність апарату Затоківської селищної ради.

Розпорядженням Затоківського селищного голови № 27-к від 16 квітня 2018 року позивача переведено на посаду заступника селищного голови з виконавчої роботи.

При цьому, розпорядженням Затоківського селищного голови № 100-к від 26 листопада 2018 року позивача звільнено із займаної посади, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду з даним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивача протиправно звільнено зі служби у період тимчасової непрацездатності, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду наступне.

Так, згідно ст. 1 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно ч. 3 ст. 7 ЗУ «Про службу в органах місцевого самоврядування», на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

В свою чергу, Кодекс законів про працю України визначає правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Частиною 3 встановлено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Згідно ч. 1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Частиною 3 встановлено, що одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Крім того, Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях.

Згідно ч. 1 ст. 51 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», виконавчим органом сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є виконавчий комітет ради, який утворюється відповідною радою на строк її повноважень. Після закінчення повноважень ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради її виконавчий комітет здійснює свої повноваження до сформування нового складу виконавчого комітету.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем оскаржено розпорядження Затоківського селищного голови № 100-к від 26 листопада 2018 року, яким його звільнено з посади заступника селищного голови з виконавчої роботи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України.

При цьому, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржуване розпорядження судом першої інстанції встановлено, що позивача звільнено з посади в порушення встановлених ч. 3 ст. 40 КЗпП України гарантій, так як у період з 23 листопада 2018 року по 01 грудня 2018 року, останній перебував у стані тимчасової непрацездатності, що підтверджується листком непрацездатності серії АДЖ № 752406, який видано Комунальною установою «Міська клінічна лікарня №11».

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, з аналізу вищевикладених положень законодавства України про працю вбачається, що працівника можливо звільнити з посади у випадку змін в організації виробництва і праці.

В даному випадку, рішенням Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради від 07 вересня 2019 року «Про внесення змін до структури Затоківської селищної ради та її виконавчого комітету», зокрема, скорочено посаду заступника селищного голови з виконавчої роботи Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області.

При цьому, трудовим законодавством встановлено обов`язок, який покладаються на роботодавця при звільненні працівника, а саме його попередження, не пізніше ніж за два місяці, про його звільнення.

Крім того, власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення зобов`язаний запропонувати працівникові вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації, тобто вживає заходи щодо переведення працівника за його згодою на іншу роботу.

В свою чергу, листом № 815/01-27 від 11 вересня 2018 року повідомлено позивача про його можливе звільнення у зв`язку із скороченням його посади, а також запропоновано йому посаду спеціаліста першої категорії - юриста Затоківської селищної ради (а.с. 62).

При цьому, відповідно до акту про відмову від підпису від 25 вересня 2018 року, позивач відмовився отримувати зазначене повідомлення (а.с. 126).

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що позивача звільнено із займаної посади з дотриманням встановленого 2-місячного строку його повідомлення, а також з наданням позивачу можливості зайняти вакантну посаду в органі місцевого самоврядування.

Крім того, варто зазначити, що у поданому позивачем адміністративному позові не зазначається про порушення процедури його звільнення в частині його повідомлення про звільнення та пропонування йому вакантної посади.

Також, позивачем не оскаржено рішення суду першої інстанції з підстав неповного встановлення обставин справи та відсутності у ньому відповідних висновків.

В свою чергу, щодо зазначених в апеляційній скарзі суб`єкта владних повноважень посилань на помилковість висновків суду першої інстанції щодо протиправності звільнення позивача під час перебування останнього у стані тимчасової непрацездатності, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як вже зазначалось вище, позивач, у період з 23 листопада 2018 року по 01 грудня 2018 року, перебував на амбулаторному лікуванні, що підтверджується листком непрацездатності серії АДЖ № 752406, який видано Комунальною установою «Міська клінічна лікарня № 11».

В свою чергу, як встановлено у ході розгляду даної справи, позивачем не повідомлялось свого роботодавця про факт перебування у стані тимчасової непрацездатної, станом на день свого звільнення, а також не надався наявний в матеріалах справи листок непрацездатності.

При цьому, позивач 26 листопада 2018 року, тобто у день свого звільнення, ознайомився з оскаржуваним розпорядженням.

Крім того, у день свого звільнення позивач отримав свою трудову книжку, що підтверджується його підписом у книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них працівників Затоківської селищної ради.

Тому, враховуючи, що позивачем жодним чином не повідомлено свого роботодавця про стан своєї непрацездатності та не здано останньому листок непрацездатності, а також те, що у день звільнення позивач перебував у Затоківській селищній раді, колегія суддів вважає, що роботодавцем правомірно не враховано встановлені ч. 3 ст. 40 КЗпП України гарантії, а як наслідок правомірно звільнено позивача з посади.

В даному випадку, висновок колегії суддів щодо правомірності звільнення особи з посади за наявності відповідних обставин узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 23 липня 2019 року (справа № 826/16328/17).

Крім того, колегія суддів вважає наголосити на помилковості висновку суду першої інстанції та вимог позивача у необхідності його поновлення у Затоківській селищній раді, так як посада, з якої його звільнено, відноситься до посад Виконавчого комітету Затоківської сільради.

В свою чергу, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що виконавчий комітет сільської ради і відповідна сільська рада є різними органами місцевого самоврядування, які мають різні функції, визначені відповідним законом.

Тому, враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року - скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М.Градовського

А.В. Крусян