Справа № 160/8972/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-09-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

23 вересня 2019 року Справа 160/8972/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши позовну заяву з доданими документами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (49107, м.Дніпро, вул.Казакова, буд.3) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» (50103, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вул.Соборності, буд.107) про застосування заходів реагування,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі ГУ Держпраці у Дніпропетровській області, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» (далі ТОВ «Комбінат благоустрою», відповідач), а саме: заборонити експлуатацію 17 ліфтів з реєстраційними номерами: 65160, 65158, 65157, 65402, 65401, 68687, 68688, 67144, 67145, 68577, 72196, 69718, 72255, 66486, 60979, 65307, 68299 (за порушення пунктів 71 акту перевірки суб`єкта господарювання від 24.04.2017 року №16/3.5).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає вона вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява подана без додержання вимог, встановлених ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: в порушення п.2 ч.5 цієї статті, у позовній заяві не зазначено:

- ідентифікаційний код позивача в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України;

- адресу електронної пошти відповідача, оскільки це обов`язковий реквізит позовної заяви;

Також, відповідно до ч.6 ст.160 КАС України, якщо позовна заява подається представником, то у ній додатково зазначаються відомості, визначені у пункті 2 частини п`ятої цієї статті стосовно представника.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Судом встановлено, що право позивача на подання даної позовної заяви виникло після скаладання акту перевірки ТОВ "Комбінат Благоустрою" 24.04.2017 року. Однак позовна заява до суду подана лише 16.09.2019 року.

У відповідності до ч.2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Таким чином, станом на момент звернення з позовом до суду позивачем пропущено строк визначений ч.2 ст. 122 КАС України.

Разом з позовною заявою позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обгрунтовано тим, що позивач неодноразово звертався з даним адміністративним позовом до суду у період з 2017 року по 2019 рік, однак ухвалами Дніпропетровського окружного адміністративного суду, копії яких додано, позовні заяви повернуто через неналежним чином оформлену довіреність представника позивача та через відсутність сплати судового збору. В якості поважних підстав для поновлення строку звернення з позовом до суду позивач посилається на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає останньому повторно звернутися з позовом до суду, а також на те, що позовна заява подана з метою недопущення спричинення шкоди життю та здоров`ю працюючих.

Суд зазначає, що чинне законодавство України, встановленими строками, обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлено досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17рп/2011 визнано, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційний прав на судовий захист і доступ до правосуддя.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства).

Суд вважає неведені позивачем доводи у клопотанні про поновлення строку звернення з позовом до адміністративного суду неповажними, оскільки як зазначено у Довідці Вищого адміністративного суду України про результати вивчення та узагальнення практики застосування адміністративними судами Закону України "Про судовий збір" від 23 січня 2015 року, обмежене фінансування бюджетної установи не є підставою для її звільнення від сплати судового збору, не є вказані аргументи і підставою для відстрочення його сплати.

Позивачем не зазначено та не надано доказів вжиття заходів повернення судового збору, сплаченого платіжним дорученням №512 від 11.07.2019 за попередніми ухвалами суду.

При цьому, як зазначено в ухвалі вище, підставою для звернення позивача до суду є акт перевірки від 24.04.2017 року, тоді як позовну заяву датовано, 10.09.2019р. Отже, на час звернення до суду позивачем, всупереч п.5 ч.5 ст.160 КАС України не надано жодного доказу актуальності предмета позову після спливу 2,5 років.

Також, суд вважає, що неналежним чином оформлена довіреність представника позивача, на підставі якої Дніпропетровський окружний адміністративний суд своєю ухвалою 28.08.2018 року № 804/3369/17 повернув позовну заяву позивачу, не може бути поважною причиною для поновлення строку звернення з позовом до суду, оскільки саме позивач оформлює довіреність на представництво його інтересів у суді.

При цьому, суд звертає увагу, що додана копія довіреності до позовної заяви не є належним доказом у розумінні ст.ст. 59, 72-77, 79 КАС України, оскільки відповідно до ч.6 ст.59 КАС України її оригінал або копія, засвідчена суддею, приєднується до матеріалів справи.

Крім того, суд зауважує на тому, що повернення позовної заяви позивачу не перешкоджає останньому повторно звернутися з позовом до суду, однак остання повинна бути подана до суду в межах строків визначених КАС України.

Окільки дана позовна заява подана з пропущенням строків звернення до адміністративного суду, а також те, що суд не визнав поважними причини пропуску строку звернення з адміністративним позовом до суду, які зазначені у клопотанні позивача, наявні інші недоліки позовної заяви, то суд вважає за необхідне у відповдіності до вимог ч.1 ст. 123 КАС України залишити позовну заяву без руху.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви з урахуванням ч.1 ст.169 КАС України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.160, 161, 169, 171, 241, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комбінат благоустрою» про застосування заходів реагування залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк для усунення визначених в описовій частині ухвали недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали надіслати:

- позивачу за адресою: 49107, м.Дніпро, вул.Казакова, буд.3.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В.Кадникова