Справа № 280/1756/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року Справа № 280/1756/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Підприємства споживчої кооперації Виробничо-торгівельне підприємство Універсал Запорізької обласної спілки споживчих товариств (вул. Базова, буд. 1, м. Запоріжжя, 69084) до Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Підприємства споживчої кооперації Виробничо-торгівельне підприємство Універсал Запорізької обласної спілки споживчих товариств (далі позивач, ПСК «ВТП «Універсал») до Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 26.12.2018 на загальну суму штрафу у розмірі 630289,95 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом протиправно та необґрунтовано прийнято спірне податкове повідомлення рішення за результатами камеральної перевірки від 04.12.2018, в яких контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем порушено граничні строки для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному державному реєстрі податкових накладних (далі за текстом - ЄРПН), які були складені в січні листопаді 2017, січні та вересні 2018 року та не підлягають наданню покупцям, що зумовило застосування до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. На думку позивача, коли податкові накладні не надаються отримувачу (покупцю), тобто не слугують підставою для нарахування сум податку, які включаються до податкового кредиту, то потреби у застосуванні до платника податку штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію у ЄРПН, що не надаються отримувачу (покупцю), не має. Крім того, вказує на недоліки та помилки акту перевірки (не визначено загальну суму податку на додану вартість, подвійне використання податкових накладних на суму ПДВ в розмірі 126552,98 грн.), а також в спірному податковому повідомленні-рішенні (незрозумілість обрахунку штрафних санкцій; зазначення підставою нарахування штрафних санкцій невідомого акту перевірки). З зазначених підстав просить суд задовольнити позовні вимоги та скасувати спірне податкове повідомлення-рішення, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою від 22.04.2019 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

11.05.2019 до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позову.

Ухвалою від 13.05.2019 було відкрите загальне позовне провадження у справі, призначене підготовче засідання на 13.06.2019.

31.05.2019 відповідач подав відзив на позов (вх.№22197), в якому зазначено, що за результатами камеральної перевірки встановлено порушення граничних строків для реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, які були складені ПСК «ВТП «Універсал» в січні-листопаді 2017, січні, вересні 2018 року та не підлягають наданню покупцям. Вказує, що за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН або відсутність реєстрації податкової накладної в ЄРПН штрафні санкції, визначені Податковим кодексом України, не застосовуються виключно до податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; оподатковуються за нульовою ставкою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні складені за операціями із постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в ЄРПН, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на загальних засадах, а за несвоєчасну реєстрацію таких накладних передбачена відповідальність у вигляді штрафу, відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. Також відповідачем надано пояснення з приводу розрахунку суми штрафної санкції, а також вказано, що при формуванні спірного податкового повідомлення-рішення була допущена друкарська помилка, в результаті якої невірно вказана дата акту №2687/08-01-49-06/1751688, а саме 23.11.2019, фактично за результатами перевірки складено акт №2687/08-01-49-06/1751688 від 04.12.2018, який було направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на юридичну адресу позивача. Проте, окремі дефекти податкового повідомлення-рішення не мають сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність. Відтак, якщо рішення прийняте контролюючим органом у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема порушення законодавства, таке рішення є правомірним, навіть у разі коли не дотримано форми. Зазначена помилка не звільняє позивача від відповідальності за порушення вимог, встановлених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в частині порушення термінів реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. З наведених підстав просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

13.06.2019 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вх.№24298) в якій вказано, що податкові накладні відображені в акті перевірки не підлягали наданню отримувачу (покупцю), оскільки реалізація товару відбувалася кінцевим споживачем не платником ПДВ, а тому жоден з контрагентів позивача не зазнав шкоди через не включення сум ПДВ до податкового кредиту. На думку позивача, в податкових накладних, які складаються на постачання звільнені від ПДВ, оподатковуються за ставкою 0%, а відтак відсутня база для нарахування штрафу. Вважає, що неналежне виконання позивачем вимог податкового законодавства стосовно своєчасності реєстрації податкових накладних відбулось не з вини позивача, за відсутності умислу останнього, що виключає протиправність дій платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, що обумовлює протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірним податковим повідомленням-рішенням.

Протокольною ухвалою від 13.06.2019 підготовче засідання було відкладене на 26.06.2019.

26.06.2019 у підготовчому засіданні була оголошена перерва до 11.07.2019.

Протокольною ухвалою від 11.07.2019 було закрите підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті на 22.07.2019.

22.07.2019 від представника позивача до суду надійшло клопотання, погоджене представником відповідача, про перенесення розгляду справи, обґрунтоване зайнятістю представників у іншому судовому процесі.

Ухвалою суду від 22.07.2019 судове засідання у справі відкладено до 31.07.2019.

31.07.2019 від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження (вх.№31708, №31707).

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд зазначає наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 04.12.2018 ГУ ДФС у Запорізькій області було проведено камеральну перевірку ПСК «ВТП «Універсал» (код ЄДРПОУ 1751688) з питання своєчасності реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН з датою виписки січень-листопад 2017, січень, вересень 2018 року.

За результатами перевірки складено Акт камеральної перевірки від 04.12.2018 за №2687/08-01-49-06/1751688, у висновку якого зазначено про перевищення граничного терміну реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 613298,95 грн. (т.1, а.с.13-19).

На підставі висновків Акту камеральної перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 26.12.2018 №, в якому визначено штрафні (фінансові) санкції в сумі 613298,95 грн. Зазначене податкове повідомлення-рішення направлено поштою з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на юридичну адресу платника, та отримано 02.01.2019 уповноваженою особою підприємства.

Позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, а саме на зазначене податкове повідомлення-рішення до Державної фіскальної служби України подано скаргу від 11.01.2019. Проте, рішенням Державної фіскальної служби України №11934/6/99-99-11-06-01-25 від 14.03.2019 в задоволенні скарги відмовлено, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення залишено без змін (т.1, а.с.26-27).

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 26.12.2018 № на суму 613298,95 грн. протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14.1 статті 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

В свою чергу за приписами підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Обов`язок платника податків на дату виникнення податкових зобов`язань скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПК України термін, визначений абзацом першим пункту 201.1 статті 201 ПК України.

Пунктом 201.5 статті 201 ПК України передбачено, що для операцій, що оподатковуються, і операцій, звільнених від оподаткування, складаються окремі податкові накладні.

Відповідно до пункту 201.10 ст.201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

Актом перевірки №2687/08-01-49-06/1751688 від 04.12.2018 встановлено, що позивачем порушено граничні терміни реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму ПДВ 613298,95 грн.

Позивачем не спростовано факт порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, а лише зазначено про те, що таке порушення не впливає на податковий облік, а також не завдало шкоди контрагентам позивача.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Клопотанням представника позивача від 11.07.2019 (вх.№28626) до матеріалів справи залучено копії податкових накладних, зазначених у розрахунку штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних до податкового повідомлення-рішення від 26.12.2018 № (т.1 а.с.59-282; т.2 а.с.1-168), з яких встановлено, що податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 ПК України, містять код ставки податку на додану вартість 20, що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

Відтак, вказані пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України випадки не підпадають під правовідносин, в межах яких до позивача спірним податковим повідомленням-рішенням було застосовано штрафні санкції, оскільки спірні податкові накладні виписані на постачання товару неплатникам податку, а не на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування та/або які оподатковуються за нульовою ставкою, доказів протилежного суду не надано.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Правова позиція суду узгоджується з практикою Верховного Суду, яка викладена в постановах суду від 20.03.2018 у справі №826/1413/13-а, від 04.09.2018 у справі №816/1488/17, від 07.02.2019 у справі №808/3250/17, від 13.03.2019 у справі №813/4157/17.

За таких обставин суд дійшов висновку про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Правильність нарахування штрафних санкцій підтверджена розрахунком штрафу за порушення термінів реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (т.1, а.с.21-25), поясненнями у відзиві (т.1, а.с.38 зворот) та поясненнями витребуваними в ході судового розгляду справи.

В свою чергу, помилка в спірному податковому-повідомленні допущена в зазначенні дати акту перевірки, не звільняє позивача від відповідальності, встановленої пунктом 201.10 ст.201 ПК України (узгоджується з практикою Вищого адміністративного суду від 28.03.2014 №375/11/14-14).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача не можуть бути підставою для скасування податкового повідомлення-рішення № від 26.12.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності..

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність необхідної сукупності підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Підприємства споживчої кооперації Виробничо-торгівельне підприємство Універсал Запорізької обласної спілки споживчих товариств (вул. Базова, буд. 1, м. Запоріжжя, 69084) до Головного управління Державної фіскальної служби в Запорізькій області (пр. Соборний, 166, м. Запоріжжя, 69107) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль