Справа № 813/2361/17
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2019 року

Київ

справа №813/2361/17

адміністративне провадження №К/9901/52610/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Уханенка С.А.,

суддів: Кашпур О.В., Шевцової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Семопядного О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року (головуючий суддя Сакалош В.М.) та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2018 року (головуючий суддя Костів М.В., судді Улицький В.З., Шавель Р.М.),

У С Т А Н О В И В:

I. Суть спору

1. В липні 2017 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Городоцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - Городоцьке ОУПФУ) та з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Городоцького ОУПФУ від 30.05.2017 р. № 49-ос про звільнення її з посади головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи Городоцького ОУПФУ у зв`язку із реорганізацією, скороченням штатної чисельності працівників відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу";

- поновити її на роботі на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи або іншій рівнозначній посаді в Городоцькому ОУПФУ;

- стягнути з Городоцького ОУПФУ середній заробіток за час вимушеного прогулу з 30.05.2017 р. по день поновлення на роботі.

2. Позов обґрунтувала тим, що її незаконно звільнено з роботи у зв?язку зі скороченням штату працівників, оскільки відповідачем не було запропоновано іншої вакантної посади чи роботи за відповідною спеціальністю та не враховано її переважне право на залишення на роботі як такої, що має найбільший безперервний стаж роботи в органах Пенсійного фонду України серед інших працівників (14 років)та має на своєму утриманні неповнолітню дитину.

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій

3. Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року позов задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ начальника Городоцького ОУПФУ від 30.05.2017 р. № 49-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи Городоцького ОУПФУ; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи, або рівнозначній посаді Городоцького ОУПФУ; стягнуто з Городоцького ОУПФУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 29 396,95 грн.

4. Львівським апеляційним адміністративним судом під час розгляду справи на підставі статті 52 КАС України допущено заміну Городоцького ОУПФУ його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - Головне управління ПФУ у Львівській області).

5. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2018 року змінено постанову суду першої інстанції шляхом викладення резолютивної частини постанови в новій редакції: визнано протиправним та скасовано наказ начальника Городоцького ОУПФУ від 30.05.2017 р. № 49-ос про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу контрольно - перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи Городоцького ОУПФУ; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи або рівнозначній посаді Городоцького ОУПФУ (правонаступником якого є Головне управління ПФУ у Львівській області) з 31.05.2017 р.; стягнуто з Головного управління ПФУ у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.05.2017 р. по 08.11.2017 р. включно в розмірі 29 136,80 грн.

III. Провадження в суді касаційної інстанції

6. У касаційній скарзі Головне управління ПФУ у Львівській області, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин справи, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

7. Зазначає, що ОСОБА_1 звільнено у зв?язку з ліквідацією відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи, в якому вона працювала, та відсутністю вакантних посад, які могли бути їй запропоновані. Водночас Городоцьким ОУПФУ дотримано порядок вивільнення позивача: попереджено її за два місяці про наступне вивільнення, отримано згоду профспілкової організації на звільнення, проведено порівняльний аналіз, за результатами якого визначено працівників з більш високою кваліфікацією та продуктивністю праці, ніж позивач.

8. Позивачем не подано відзиву на касаційну скаргу.

9. Касаційний розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

10. У зв?язку з цим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина четверта статті 229 КАС України).

11 Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

IV. Встановлені судами фактичні обставини справи

12. З 2003 року ОСОБА_1 працювала в територіальних органах Пенсійного фонду України, з 01.04.2016 р. - на посаді головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи Городоцького ОУПФУ.

13. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 р. № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" Городоцьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області реорганізовано шляхом приєднання до нього Управління Пенсійного фонду України в Яворівському районі Львівської області.

14. 30 березня 2017 року ОСОБА_1 попереджено про наступне вивільнення.

15. Наказом начальника Городоцького ОУПФУ від 30.05.2017 р. № 49-ос ОСОБА_1 звільнено 30 травня 2017 року з посади головного спеціаліста відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи у зв?язку з реорганізацією, скорочення штату відповідно до пункту 1 частини першої статті 87 Закону України "Про державну службу".

V. Позиція Верховного Суду

16. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 р. № 889-VIII "Про державну службу" підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

17. Частиною третьою статті 87 цього Закону передбачено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю. Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

18. Відповідно до частини третьої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

19. Згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

20. За правилами статей 42, 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, яке при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації надається, зокрема, сімейним - при наявності двох і більше утриманців та працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

21. В силу частини першої статті 43 КЗпП розірвання трудового договору з цієї підстави може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

22. В пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" роз`яснено, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями.

23. Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про порушення норм трудового законодавства при звільненні позивача, оскільки з моменту попередження ОСОБА_1 30.03.2017 р. про наступне вивільнення до дня звільнення 30.05.2017 р. роботодавцем не було запропоновано їй жодної вакантної посади, яку вона могла би обійняти відповідно до своєї кваліфікації. Крім того, суди виходили з того, що відповідачем не надано доказів проведення порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації працівників відділу контрольно-перевірочної роботи та платежів до пенсійної системи, посади яких підлягали скороченню, на предмет того, хто з них має переважне право на залишення на роботі.

24. Проте такі висновки судів не ґрунтуються на повно і всебічно встановлених обставинах справи та їх належній правовій оцінці.

25. В судових рішеннях не досліджено розпорядчі акти Пенсійного фонду України і його органів, прийнятих на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 р. № 988, не порівняно штатні розписи Городоцького ОУПФУ та УПФУ в Яворівському районі до їх реорганізації зі штатним розписом Городоцького ОУПФУ після реорганізації та не з?ясовано, чи відбулося фактичне скорочення займаної позивачем посади.

26. Якщо таке скорочення відбулося, то суди мали встановити, які рівноцінні посади державної служби і в якій кількості були передбачені у новому штатному розписі Городоцького ОУПФУ, хто з працівників реорганізованих управлінь претендував на ці посади і кому з них вони були запропоновані.

27. Вирішуючи питання про переважне право на залишення на роботі, суди обох інстанцій виходили з того, що відповідачем порівняльна характеристика працівників не проводилась.

28. При цьому суд першої інстанції, навіть за відсутності в матеріалах справи копії трудової книжки позивача та без будь-якого порівняльного аналізу продуктивності праці і кваліфікації з іншими працівниками управління, дійшов висновку про наявність переважного права на залишення на роботі саме у ОСОБА_1 , зазначивши про перебування на її утриманні двох дітей та відсутність дисциплінарних стягнень.

29. Разом з тим, суди не дослідили і не дали оцінку наявній у матеріалах справи службовій записці начальника Городоцького ОУПФУ від 28.12.2016 р. № 295, адресованій голові профспілкового комітету працівників Городоцького ОУПФУ, якою останнього повідомлено про майбутні зміни у структурі та штатному розписі управління, про заплановане скорочення посад та наведено список осіб, які мають переважне право на залишення на роботі на підставі пунктів 1 і 3 частини другої статті 42 КЗпП, а також список осіб, щодо яких частиною третьою статті 184 КЗпП встановлено заборону на звільнення (вагітні жінки і жінки, які мають дітей) (а.с. 84).

30. Судами не враховано, що для перевірки переважного права на залишення на роботі повинні досліджуватись документи та інші відомості про освіту і присвоєння кваліфікаційних розрядів (класів, категорій, рангів), про підвищення кваліфікації, про навчання без відриву від виробництва, про раціоналізаторські пропозиції, авторами яких є відповідні працівники, про тимчасове виконання обов`язків більш кваліфікованих працівників, про досвід трудової діяльності, про збільшення обсягу виконуваної роботи, про суміщення професій тощо. Однією з істотних ознак більш високої продуктивності праці є дисциплінованість працівника. Тому при застосуванні положень статті 42 КЗпП щодо переважного права на залишення на роботі слід враховувати в тому числі і наявність дисциплінарного стягнення.

31. Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку роботодавець повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. При відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в частині другій статті 42 КЗпП.

32. Отже, суди першої та апеляційної інстанцій достеменно так і не встановили, чи мала ОСОБА_1 переважне право на залишення на роботі, а якщо ні, то чи була наявна в Городоцькому ОУПФУ на час попередження позивача про наступне вивільнення інша робота (посада державної служби) відповідно до її кваліфікації і яка саме.

33. Верховний Суд України в постанові від 01.04.2015 р. у справі № 6-40цс15 висловив правову позицію, згідно з якою власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

34. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

35. Оскільки суди попередніх інстанцій не встановили фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а суд касаційної інстанції відповідно до частини другої статті 341 КАС України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, то прийняті судами рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до суду першої інстанції за приписами частин другої і четвертої статті 353 КАС України.

36. При новому розгляді судам слід врахувати наведене, більш повно і всебічно встановити обставини справи та в залежності від встановленого вирішити спір.

Керуючись статтями 344, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

1.Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

2. Скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2018 року, а справу направити на новий розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий: С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

Н.В. Шевцова