Справа № 360/1626/19
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 листопада 2019 року

Київ

справа № 360/1626/19

адміністративне провадження № К/9901/29665/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Пасічник С.С., Усенко Є.А.,

перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі №360/1626/19 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Луганській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) ,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову суду апеляційної інстанції у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження, предметом спору у якій було скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), якою нараховано грошове зобов`язання з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на загальну суму 20169,84 грн.

Луганський окружний адміністративний суд рішенням від 01.07.2019 позов задовольнив.

Постановою від 09.09.2019 Перший апеляційний адміністративний суд рішення суду першої інстанції змінив, виклав другий абзац резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 у наступній редакції: «Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) ГУ ДФС у Луганській області від 21 листопада 2018 року №Ф-2003-52 в частині визначення суми боргу з єдиного внеску в розмірі 15479,54грн». В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 1 липня 2019 року залишив без змін.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом (частина третя статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пунктів 6, 10 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є: справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд першої інстанції врахувавши вимоги статей 12, 257, 262 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на обставини, встановлені судовими рішеннями, предметом спору у цій справі є визнання протиправним і скасування рішення контролюючого органу, на підставі якого може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, ця адміністративна справа підпадає під критерій, встановлений пунктом 6 частини шостої статті 12 КАС України, для визначення справи незначної складності.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі міститься посилання, що ця скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки судом апеляційної інстанції не застосовані висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 06.11.2018 у зразковій справі №812/292/18, а також у низці постанов Верховного Суду (у справах №№ 805/2856/17-а, 805/1197/17-а, 805/2474/16-а). Також посилається на те, що ця справа має виняткове значення для позивача, оскільки російська агресія і проведення антитерористичної операції спричинили істотне зниження доходу, у зв`язку з чим він фізично не може виконувати обов`язки по сплаті єдиного внеску, сплата яких змусить припинити свою діяльність у повному обсязі.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, а ухвалені у цій справі судові рішення на поточний день не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Посилання скаржника на невідповідність висновків суду апеляційної інстанції у цій справі висновкам Верховного Суду, в тому числі і висловленим Великою Палатою, не знаходять свого підтвердження. Так, у перелічених позивачем постановах Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду міститься висновок, що відповідальність, штрафні та фінансові санкції, передбачені Законом № 2464-VI за невиконання обов`язків платника єдиного внеску в період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції, до платників єдиного внеску, зазначених у цьому пункті, не застосовуються.

Такий висновок застосований судом апеляційної інстанції у цій справі, що стало підставою для скасування спірної вимоги в частині. При цьому, підставою для відмови в задоволенні позову в частині скасування вимоги на суму 4350, 30 грн стало те, що цей борг виник до 01.10.2013, тобто до початку проведення антитерористичної операції.

Такий висновок не суперечить висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у зразковій справі №812/292/18, а також у постановах Верховного Суду (у справах №№ 805/2856/17-а, 805/1197/17-а, 805/2474/16-а).

Посилання на наявність обставин, передбачених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер, притаманні кожній аналогічній справі, а отже, не містять достатніх обґрунтувань. Тому ці посилання також не можуть сприйматись судом, як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2019 у справі №360/1626/19 .

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

С.С. Пасічник

Є.А. Усенко ,

Судді Верховного Суду