Справа № 1.380.2019.005143
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.005143
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

представник позивача Гнатів О.М. ,

представник відповідача Сеньків А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, у якій просить суд визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області та зобов`язати вчинити дії, а саме зняти арешт з майна ОСОБА_2 , накладений постановою державного виконавця Кравченко С.А. від 27.03.2014.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ від 27.03.2014 накладено арешт на майно боржника. Вказана постанова прийнята у зв`язку із примусовим виконанням рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.2013 у справі № 2-3454/11 за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. На підставі додаткової угоди від 13.12.2018 № 1 зобов`язання за кредитним договором № LVН9АЕ00000128 від 18.05.2007 були змінені. 14.02.2019 ОСОБА_2 звернувся із заявою до Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області про зняття арешту з його майна у зв`язку із укладенням Додаткової угоди від 13.12.2018 № 1 про реструктуризацію та відсутністю заборгованості. Зазначає, що 04.03.2015 державним виконавцем винесено постанову про закінчення зведеного виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 документи щодо зазначеного провадження знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання. Однак, при закінченні виконавчого провадження не знято арешт з майна позивача. Таким чином, позивач вважає, що державним виконавцем порушені вимоги Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим, просить задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з його майна, накладений відповідно до постанови від 27.03.2014.

Ухвалою від 15.10.2019 суддя прийняв позовну заяву та відкрив провадження в адміністративній справі.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила суд позов задовольнити.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 19.03.2014 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та надано боржнику строк на добровільне виконання рішення суду до 26.03.2014. 27.03.2014 з метою належного виконання виконавчого провадження у примусовому порядку накладено арешт на все майно боржника. 27.03.2014 винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 43759275. Згідно з відповідю ПФУ від 19.06.2014 № боржник отримує доходи в ПАТ "Київстар" () за адресою: м. Київ, пр-т. Червонозоряний, буд. 51. Тобто дане виконавче провадження відправлено в ВДВС Солом`янського РУЮ м. Києва для подальшого виконання. Відповідно до доданої боржником відповіді Солом`янського районного відділу ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві виконавчі провадження закінчено у зв`язку із передачею виконавчого провадження за місцем роботи боржника до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві 04.03.2015. Відповідно до доданої боржником відповіді Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві надходили вищезазначені виконавчі документи для подальшого виконання, проте державним виконавцем керуючись п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на той час) 05.12.2014 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, копії яких разом із оригіналами виконавчих документів направлено на адресу Солом`янського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві. Отже виконавчий документ загубився при пересиланні із одного відділу до іншого, на виконанні не перебуває та стягнення не відбувались. Відповідно до відповіді АТ КБ «ПриватБанк» між банком та позичальником ( ОСОБА_2 ) було укладено кредитний договір про реструктуризацію боргу до 30.12.2023, тобто станом на сьогоднішній день перед боржником та стягувачем є невиконані зобов`язання, а зняття арешту з майна боржника приведе до порушення прав стягувана.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

19.03.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42485086 з примусового виконання виконавчого листа від 06.03.2014 № 2/466/144/13 виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості в розмірі 6548,19 доларів США.

27.03.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 42485086.

27.03.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно з якою виконавче провадження № 42485086 приєднано до зведеного виконавчого провадження № 43759275, яке веде Шевченківський відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції..

12.06.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про розшук майна боржника № 42485086.

16.06.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 42485086.

21.07.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору № 42485086.

21.07.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій № 42485086.

05.08.2014 державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», яке перебувало у складі зведеного виконавчого провадження № 43759275 та в ході якого постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на майно боржника накладено арешт.

08.07.2019 представник позивача звернувся до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області з адвокатським запитом.

Листом від 12.07.2019 Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області повідомив, що 05.08.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», яке перебувало у складі зведеного виконавчого провадження № 43759275. Відповідно до номенклатури справ Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області завершені виконавчі провадження зберігаються в архіві протягом 3-х років з подальшим їх знищенням. Враховуючи викладене у відділу відсутні правові підстави для зняття арешту з майна ОСОБА_2 .

Вважаючи таку бездіяльність протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника шляхом винесення відповідної постанови.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції, що діяла на момент існування виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналогічні норми містить й чинна редакція Закону України від 02.06.2016 № 1404 "Про виконавче провадження".

Як встановлено судом згідно з постановою Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 27.03.2014, державним виконавцем накладено арешт на майно боржника у виконавчому провадженні щодо примусового виконання виконавчого листа від 06.03.2014 № 2/466/144/13 виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості в розмірі 6548,19 доларів США. 05.08.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про закінчення виконавче провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, в силу статті 50 вказаного Закону арешт, накладений на майно боржника не підлягав зняттю, оскільки виконавче провадження закінчено у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби (п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження»).

При цьому доказів сплати заборгованості у повному розмірі, згідно з виконавчим листом від 06.03.2014 № 2/466/144/13 виданого Шевченківським районним судом м. Львова, позивач не надав.

Крім того відповідно до наданого додатку № 1 до додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 18.05.2007 № LVН9АЕ00000128 встановлено графік погашення заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» до 30.12.2023.

Щодо посилань позивача, що виконання кредитного договору від 18.05.2007 № LVН9АЕ00000128 підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк», то суд вважає такі безпідставними, оскільки у вказаному листі відсутня будь-яка інформація про сплату боргу ОСОБА_2 перед АТ КБ «Приватбанк».

Порядок зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні, унормований статтею 59 Закону № 1404-VIII, в редакції чинній станом на момент звернення з заявою про зняття арешту.

Відповідно до частини 1 цієї статті особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною 2 статті 59 Закону № 1404-VIII у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Частиною 3 статті 59 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У частині 4 статті 59 Закону №1404-VIII наведений перелік підстав для зняття державним виконавцем арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні. Ці підстави застосовуються виконавцем у випадках незавершеного виконавчого провадження. Такими підставами є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, як це передбачено частиною 5 статті 59 Закону №1404-VIII.

Суд зазначає, що станом на день винесення рішення по даній справі відсутні підстави передбачені частиною 4 статті 59 Закону № 1404-VIII для зняття державним виконавцем арешту з майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1 ст. 9 КАС України).

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що позивач не довів допустимими засобами доказування підставності заявленого позову, натомість відповідачем спростовано викладені у позові вимоги, суд дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог, а тому відмовляє у їх задоволенні повністю.

Щодо судового збору, то такий на підставі статті 139 КАС України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кедик М.В.