Справа № 812/10676/13-а
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2019 року

Київ

справа №812/10676/13-а

касаційне провадження №К/9901/24931/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Первомайської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 (суддя - Ковальова Т.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 (головуючий суддя - Сухарьок М.Г., судді: Гаврищук Т.Г., Ястребова Л.В.) у справі №812/10676/13-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» до Первомайської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» у грудні 2013 року звернулося до суду з адміністративним позовом до Первомайської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2013 № .

Луганський окружний адміністративний суд постановою від 04.12.2015 позовні вимоги задовольнив.

Донецький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 04.10.2016 постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 залишив без змін.

Первомайська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Луганській області звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просила скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016, ухвалити нове судове рішення про залишення позовних вимог без задоволення.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме: пункту 198.2 статті 198, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України.

Зокрема, наголошує на тому, що позивач не мав права на віднесення до складу податкового кредиту у вересні 2013 року податку на додану вартість на підставі податкової накладної, виписаної у березні 2013 року.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено такі обставини.

Первомайською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Луганській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» з питань правомірності нарахування сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за жовтень 2013 року, результати якої оформлено актом від 16.12.2013 № 192/12-10-15/32082194.

Актом перевірки встановлено вчинення позивачем порушень пункту 198.2 статті 198, пунктів 200.1, 200.4 статті 200 Податкового кодексу України Податкового кодексу України, що призвело до завищення податку на додану вартість в сумі 1102200 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню за жовтень 2013 року.

На думку відповідача, допущення позивачем вказаних порушень полягало у неправомірному віднесенні до складу податкового кредиту за вересень 2013 року податку на додану вартість в сумі 1102200 грн. на підставі податкової накладної № 48, виписаної ПАТ «НВЦ «Трансмаш» у попередньому звітному періоді - 29.03.2013. Податковий орган вважає, оскільки позивач не скористався правом сформувати податковий кредит у періоді, коли було виписано податкову накладну, то він втратив таке право.

На підставі акту перевірки від 16.12.2013 № 192/12-10-15/32082194 прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.12.2013 № про зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість в сумі 1102200 грн. та застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 551100 грн.

Відповідно до пункту 198.3. статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.2. статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Абзац 1 пункту 198.6. статті 198 Податкового кодексу України забороняє відносити до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтвердженого податковими накладними, оформленими відповідно до вимог ст. 201 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 3 пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.

Системний аналіз наведених положень Податкового кодексу України дає підстави для висновку про те, що право платника податку на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту закон ставить в залежність від першої із визначених в ньому подій, при цьому таке право обов`язково має бути підтверджено належним чином оформленою податковою накладною. Водночас, у разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, закон передбачає збереження такого права протягом 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної.

У ситуації, що розглядається, судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «НВЦ «Трансмаш» було подано в електронному вигляді податкову накладну від 29.03.2013 № 48, в якій зазначено суму коштів, що підлягають сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» за договором поставки від 30.08.2012 (у тому числі податок на додану вартість у сумі 1102200 грн.). Таку податкову накладну було внесено до Єдиного реєстру податкових накладних та отримано позивачем 30.09.2013, що підтверджується відповідним реєстром виданих та отриманих податкових накладних..

При цьому, під час розгляду справи судами попередніх інстанцій досліджувалося питання фактичного здійснення господарських операцій згідно з договором від 30.08.2012 № 130081, в результаті чого на підставі належних та допустимих доказів встановлено реальну поставку товару виробничо-технічного призначення на суму 6613200 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» та здійснення оплати за таку поставку в сумі 9000000 грн. згідно з платіжними дорученнями від 12.09.2013 №№ 318, 319, 320.

З огляду на встановлені судами обставини щодо реального здійснення господарських операцій між позивачем та ПАТ «НВЦ «Трансмаш», сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрзалізничпром» податку на додану вартість в складі ціни придбаних товарів, а також зважаючи на включення позивачем до податкового кредиту податку на додану вартість в межах 365 календарних днів з дати виписки податкової накладної, суд касаційної інстанції вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про протиправність зменшення позивачеві від`ємного значення за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням.

За таких обставин висновок судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність формування позивачем податкового кредиту у вересні 2013 року ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги відповідача без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Первомайської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 04.12.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 04.10.2016 у справі №812/10676/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк