Справа № 260/409/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10158/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Кушнерика М.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень, -

суддя в 1-й інстанції Гаврилко С.Є.,

час ухвалення рішення 20.08.2019 року, 08:47 год.,

місце ухвалення рішення м.Ужгород,

дата складання повного тексту рішення 28.08.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів UА305000/2019/000034/2 від 03 лютого 2019 року. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині задоволення позову, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню в частині відмови від позову, оскільки 31 січня 2019 року декларантом було подано до митного оформлення митну декларацію № UA305160/2019/006620 на товар - легковий автомобіль Мазда СХ5, 2013 року виготовлення, ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 з метою випуску його у вільний обіг на адресу громадянина ОСОБА_1 Митна вартість товару у вказаній митній декларації заявлена декларантом самостійно за резервним методом (3500 євро) і з урахуванням транспортних витрат (150 євро - транспортування, 50 євро - страховка) становить 117370,62 грн. (еквівалент 3700 євро). Застосування декларантом резервного методу належним чином підтверджується у графі 43 митної декларації. Під час прийняття митної декларації до митного оформлення, автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО "Інспектор" для транспортного засобу з VIN- кодом НОМЕР_1 зґенеровано числовий індикатор вартості на рівні 11500 євро. В рамках виконання митних формальностей, зґенерованих АСАУР, посадовою особою, що здійснювала митне оформлення, 31 січня 2019 року о 18:25 направлено електронний запит до спеціалізованого підрозділу митниці з метою перевірки правильності визначення митної вартості товару. Для підтвердження митної вартості товару до митного оформлення надано у тому числі: договір купівлі-продажу від 13 листопада 2018 року № б/н, рахунок від 13 листопада 2018 № 67-2018, реєстраційні документи на транспортний засіб, калькуляція транспортних витрат б/н від 29 грудня 2018 року, акт митного огляду від 28 грудня 2018 № UA 305100/2018/604236, звіт про оцінку товару від 28 грудня 2018 року №2018-12-28-04. Таким чином, до митного оформлення надано договір купівлі-продажу та відповідний рахунок на суму 2000 євро, при цьому платіжний документ (квитанція) про сплату цього рахунку митниці не надавався. Разом з цим, заявлена декларантом митна вартість базується на ціновій інформації експертного висновку (3500 євро) з урахуванням транспортних витрат (200 євро), оскільки митна вартість товару заявлена декларантом самостійно за резервним методом на підставі інформації з цінового експертного висновку, то єдиним документом, що підтверджує митну вартість, можна вважати тільки саме цей експертний висновок, в той час як решта документів (у тому числі рахунок та договір купівлі-продажу) у даному випадку підтверджують тільки фактурну вартість (тобто, документи суперечать одне одному, оскільки ринкова вартість за експертним висновком є значно вищою за фактурну вартість та вартість, зазначену в договорі). Оскільки відомості, наявні у поданому декларантом документі не містять достатніх даних для визнання заявленої декларантом митної вартості (в експортній декларації не зазначена вартість) а інших додаткових документів декларант не подав, 03 лютого 2019 року митницею було прийнято рішення про коригування митної вартості UA305000/2019/000034/2. Таким чином, органом доходів і зборів відмовлено у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю у зв`язку з тим, що у поданих декларантом документах відсутні всі відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також з невідповідністю заявленої митної вартості з ціновою інформацією щодо цього товару, наявною у митного органа. Оскільки від самого початку митна вартість була заявлена декларантом за резервним (останнім) методом, коригування заявленої митної вартості можливе також тільки за резервним методом, у зв`язку з чим зазначення в рішенні про коригування митної вартості переліку причин незастосування попередніх методів є неактуальним. З огляду на викладене вище, заявлену митну вартість товару було скориговано із застосуванням резервного методу на підставі цінової інформації (11500 євро), згенерованої АСАУР для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 та калькуляцію витрат на доставку б/н від 29 грудня 2018 року (150 євро на транспортування та 50 євро на страхування). Отже, митна вартість товару, визначена за шостим (резервним) методом, з врахуванням витрат на транспортування та страхування, у валюті рахунку становить 11700 євро (11500 євро + 150 євро + 50 євро).

Позивач ОСОБА_1 не погоджуючись з вказаним судовим рішенням в частині відмови в задоволенні позову, оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню в частині відмови від позову, оскільки з часу подання даного позову ним отримано листа від 07 лютого 2019 року № 144/29/07-70-65 Закарпатської митниці ДФС з повідомленням, що у зв`язку із перевищенням термінів визначених статтею 263 частиною 3 Митного кодексу України, належний йому автомобіль MAZDA модель СХ 5, з 27 січня 2019 року набув статусу такого, що зберігається на складі Закарпатської митниці ДФС з визначеним розміром плати за зберігання вказаного транспортного засобу на складі Закарпатської митниці ДФС в сумі 10 євро за одну добу, на підставі пункту 6 Розділу II Порядку відшкодування витрат за зберігання товарів та транспортних засобів на складах митних органів № 731 від 15.06.2012 року. Оскільки предметом даного позову є визнання протиправним та скасування рішення Закарпатської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів UА305000/2019/000034/2 від 03 лютого 2019 року то вказане коригування митної вартості товарів митним органом призвело до ситуації, що належний йому транспортний засіб після закінчення строків тимчасового зберігання товарів під митним контролем не був задекларований не з його вини, оскільки він вчасно здійснював платежі за митне оформлення і підлягав передачі на склад митного органу, через рішення відповідача. А відтак, він об`єктивно з причин, які від нього не залежали не міг здійснити митне оформлення даного транспортного засобу, що перебував на тимчасовому зберіганні під митним контролем.

Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу згідно з п.2 ч.1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги Закарпатської митниці ДФС та ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін з таких підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2018 року позивачем було придбано у м. Гамбург в компанії "AZET GMBN" легковий автомобіль марки "Mazda СХ 5", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2191см3, категорія М1, двигун № НОМЕР_2 колір сірий тип кузова: НОМЕР_3 , такий, що був у використанні, 2013 року виготовлення, країна виробництва: Японія, вартістю 2000 євро, що підтверджується договором купівлі-продажу б/н 13 листопада 2018 року та рахунком-фактурою № 67-2018 від 13 листопада 2018 року (а.с.26, 27, 168).

З метою митного оформлення вказаного товару уповноваженою особою (митним брокером) ОСОБА_2 в інтересах позивача (декларанта) подано до Закарпатської митниці ДФС митну декларацію від 31 січня 2019 року № UA305000/2019/00006620. На підтвердження вартості товару декларантом одночасно подано: рахунок-фактуру від 13 листопада 2018 року № 67-2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , б/н; висновок про якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними установами № 2018-12-28-0-1 від 28 грудня 2018 року, договір про надання послуг митного брокера від 07 грудня 2018 року, копію квитанцій про сплату митних платежів від 07 грудня 2018 року № 321, копію квитанції від 11 січня 2019 року № 363, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу A305100/ НОМЕР_5 , копію митної декларації країни відправлення від 06 грудня 2018 року № MRN 18DE27EO (а.с.26, 27, 41-43, 63, 67,68, 95, 96, 161-170).

Як вбачається з поданої до Закарпатської митниці ДФС митної декларації від 31 січня 2019 року № UA305000/2019/00006620, декларантом митна вартість легкового автомобіля марки "Mazda СХ 5", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 заявлена за шостим (резервним) методом у розмірі 3500 євро, 150 євро транспортування та 50 євро страхування.

Для визначення митної вартості було декларантом було взято за основу висновок про вартість автомобіля, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, а саме звіт (акт експертизи) про оцінку вартість легкового автомобіля марки "Mazda СХ 5" від 28 грудня 2018 року № НОМЕР_6 , відповідно до якого ринкова вартість легкового автомобіля марки "Mazda СХ 5", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 становить НОМЕР_7 євро (а.с.44-62).

Контролюючий орган здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за UА305000/2019/000034/2 від 03 лютого 2019 року, яким визначив митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 11500 євро (а.с.70, 51).

Відповідно до вказано рішення про коригування митної вартості товарів, заявлену позивачем митну вартість товару у розмірі 3700 євро, відповідачем було скориговано із застосуванням резервного методу на підставі цінової інформації (11500 євро), зґенерованої АСАУР для транспортного засобу з VIN-кодом НОМЕР_1 та калькуляцію витрат на доставку б/н від 29 грудня 2018 року (150 євро на транспортування та 50 євро на страхування). Отже, митна вартість товару, визначена за шостим (резервним) методом, з врахуванням витрат на транспортування та страхування, у валюті рахунку становить: 11500 11500 євро + 150 євро + 50 євро).

У зв`язку з чим, відповідачем було оформлено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА305000/2019/00017 (а.с.72, 73).

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із статтею 53 частиною 2 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Стаття 53 частина 3 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Згідно із положенням частини 4 вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до статті 54 частини 1 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ( статті 54 частина 3 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості ( стаття 54 частина 6 Митного кодексу України).

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що у даному випадку, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за транспортний засіб та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом за резервним методом.

Вірними є висновки суду першої інстанції, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам статті 55 Митного кодексу України, зокрема, не містить обґрунтувань причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, інформації наявної у митного органу, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, тощо.

З урахуваннями викладеного, суд вважає обґрунтованим, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за резервним методом (із врахуванням пошкодженого стану автомобіля), відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, правильність визначення митної вартості позивачем за резервним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Судом було досліджено надані позивачем на підтвердження митної вартості транспортного засобу згідно поданої митної декларації № UA305160/2019/006620 документи, а саме: рахунок-фактуру від 13 листопада 2018 року № 67-2018; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , б/н; договір про надання послуг митного брокера від 07 грудня 2018 року, копію квитанцій про сплату митних платежів від 07 грудня 2018 року № 321, копію квитанції від 11 січня 2019 року № 363, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу A305100/ НОМЕР_5 , копію митної декларації країни відправлення від 06 грудня 2018 року № MRN 18DE27EO, звіт (акт експертизи) № 2018-12-28-0-1 від 28 грудня 2018 року з фото (а.с.26, 27, 41-43, 63, 67,68, 95, 96, 161-170).

Таким чином, декларант надав всі наявні у нього документи, що підтверджують задекларовану ним митну вартість товарів, підстави його придбання, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, у яких вказана ціна імпортованого товару.

Достовірність поданих до митного оформлення документів поставлено під сумнів відповідачем у зв`язку із спрацювання профілю ризику за напрямком митної вартості та за результатами порівняння з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. У зв`язку з чим було витребувано додаткові документи стосовно числових значень митної вартості транспортного засобу.

Однак, на вимогу відповідача уповноваженою особою позивача повторно надано копію митної декларації країни відправлення від 06 грудня 2018 року № MRN 18DE27EO (а.с. 101). Відтак, надані відповідачу документи в повній мірі підтверджують задекларовані позивачем дані щодо числових значень митної вартості товару.

Суд зауважує, що хоча звіт (акт експертизи) № 2018-12-28-0-1 від 28 грудня 2018 року і є довідковим та з огляду на документи видані продавцем товару, свідчить про рівень цін на такий автомобіль на ринку із урахуванням наявних дефектів та пошкоджень, що виникли внаслідок експлуатації. Крім того, до вказаного акту експертизи було додано фотокопії автомобіля "Mazda СХ 5", ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_1 , з яких вбачається, що вказаний транспортний засіб не на ходу та станом на час здійснення позивачем розмитнення, у зв`язку з наявним пошкодженнями, експлуатації не підлягає.

З огляду на приведені положення законодавства та фактичні обставини справи, за яких надані відповідачу документи підтверджують митну вартість товару, колегія суддів приходить до переконання, що відповідач прийшов до помилкового висновку, що позивачем документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні.

Відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Водночас, судом встановлено, що відповідачем при прийнятті рішення було застосовано резервний метод визначення митної вартості товару у зв`язку з наявністю у органах доходів і зборів відповідної цінової інформації, а саме: автоматизованою системою аналізу та управління ризиками (АСАУР) в програмному забезпеченні АСМО "Інспектор" для транспортного засобу з VIN- кодом НОМЕР_1 , якою зґенеровано числовий індикатор вартості на рівні 11500 євро.

Однак, у матеріалах щодо здійснення митних процедур не міститься підтвердження спрацювання системи АСАУР, не наведено жодної інформації за якими критеріями здійснено порівняння транспортного засобу позивача, відсутні конкретні приклади та відомості про товари, з якими здійснено порівняння, відсутня документально закріплена оцінка посадової особи відповідача щодо спрацювання відповідного ризику, відсутнє будь яке обґрунтування спрацювання системи АСАУР. Тому, на думку суду, спрацювання цієї системи не є і не може бути належним доказом в обґрунтування неможливості здійснення розмитнення автомобіля позивача, а тільки є підставою для додаткового дослідження документів, поданих позивачем до митного оформлення з метою формування обґрунтування невідповідності таких документів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Зміст письмових пояснень відповідача по справі свідчить про те, що за основу визначення митної вартості товару взято джерело інформації відомості з програмного продукту Schwacke. Однак, вказана інформація не долучена представником відповідача до матеріалів справи. Також, відповідач не обґрунтував підставність і правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності програмного продукту Schwacke.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про встановлення різниці вартості товару з допомогою системи програмного продукту Schwacke, оскільки, така інформація не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Доказів наявності в ціновій базі ЄАІС ДФС інформації щодо митного оформлення ідентичного товару за вищою митною вартістю відповідачем також суду не надано. Окрім цього, представник відповідача не зміг пояснити суду чому вартість суми заявленої декларантом було відкориговано до рівня 11500 Євро, коли згідно даних оцінки звіту (акт експертизи) № 2018-12-28-0-1 від 28 грудня 2018 pоку вартість автомобіля становила 3500 Євро, а вартість покупки за рахунком та договором купівлі-продажу 2000 Євро.

Щодо вимог про визнання неправомірним та скасувати розмір плати 10 євро за одну добу за зберігання належного ОСОБА_1 транспортного засобу - легкового автомобіля MAZDA модель СХ 5, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до листа від 07 лютого 2019 року № 144/29/07-70-65 Закарпатської митниці ДФС, позивача було повідомлено, що у зв`язку з перевищенням термінів зберігання, визначених статтею 263 частиною 3 Митного кодексу України, належний ОСОБА_1 транспортний засіб - легковий автомобіль MAZDA модель СХ 5 набув статусу такого, що зберігається на складі Закарпатської митниці ДФС. Розмір плати за зберігання становить 10 євро за добу (а.с. 117).

Статтею 263 частиною 3 Митного кодексу України передбачено, що товари, які протягом 30 днів з дня доставлення їх у орган доходів і зборів призначення не поміщені у митний режим або не розміщені на складі тимчасового зберігання чи складі органу доходів і зборів, набувають статусу таких, що зберігаються на складі органу доходів і зборів.

Стаття 53 частина 3 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи.

Згідно із положенням частини 4 вказаної статті, у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи.

Відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що у разі відсутності встановлення в результаті проведення митних процедур порушення вимог законодавства України витрати власника транспортного засобу на їх проведення підлягають відшкодуванню органом, за ініціативою якого проведено вказані операції, що мало наслідком затримання митного оформлення та спричинило збитки власнику цього вантажу.

Поряд з тим, право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України. Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

В контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 4 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень є нормативно-правовим або індивідуальним актом.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Визначальною особливістю нормативного акта є його спрямованість на врегулювання відносин множинної кількості суб`єктів відповідних правовідносин двох чи більше учасників певного виду відносин. Тобто об`єктом правового регулювання є встановлення загальних правил поведінки між декількома суб`єктами, що беруть на себе права чи обов`язки, що призводить до виникнення, зміни чи припинення відповідних правовідносин. Адресата юридичних приписів нормативного акта неможливо чітко ідентифікувати, оскільки ним потенційно може бути кожна особа, що зацікавлена у реалізації свого суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу.

Тим часом ненормативні акти мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються певні права або на якого покладається певні обов`язки. І об`єктом правового регулювання тут виступає потреба закріплення певної суб`єктивної волі щодо конкретної особи, що зумовлює виникнення певних змін у правовому статусі цієї особи. Тож адресат юридичних приписів ненормативного акта завжди чітко визначений, і залежно від обставин, ініціатором його видання може бути як адресат, так і видавник відповідного акта.

На цій підставі колегія суддів приходить до переконання в тому, що лист від 07 лютого 2019 року № 144/29/07-70-65 Закарпатської митниці ДФС, яким позивача було повідомлено, що у зв`язку з перевищенням термінів зберігання, визначених статтею 263 частиною 3 Митного кодексу України, належний ОСОБА_1 транспортний засіб - легковий автомобіль MAZDA модель СХ 5 набув статусу такого, що зберігається на складі Закарпатської митниці ДФС. Розмір плати за зберігання становить 10 євро за добу не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.

Крім того, колегія суддів наголошує на передчасності оскарження дій відповідача щодо стягненню витрат за зберігання транспортного засобу на складі органу доходів і зборів, оскільки жодного рішення про стягнення таких витрат колегії суддів не представлено.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційні скарги Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,311,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Закарпатської митниці ДФС, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року в частині у справі № 260/409/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
М. П. Кушнерик

Повне судове рішення складено 06 листопада 2019 року.