Справа № 1.380.2019.001517
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції : Клименко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8420/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Глушка І.В., Запотічного І.І.

за участю секретаря судового засідання: Бедрій Х.П.

представника апелянта: Равлюка Т.І.

представника відповідача: Довбровольської Ю.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Тювик» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.001517 за адміністративним позовом Приватного підприємства «Тювик» до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ :

02.04.2019р. позивач Приватне підприємство «Тювик» (надалі ПП «Тювик») звернувся в суд з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, Державної фіскальної служби України про зобов`язання зареєструвати податкову накладу № 26 від 30.10.2017р. в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач Державна фіскальна служба України не надіслала позивачу у визначений 10-денний строк вмотивоване рішення на скаргу від 12.11.2018р. на рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області № 973874/22406381 від 01.11.2018р. про відмову у реєстрації податкової накладної № 26 від 30.10.2017р. Позивач вважає, що податкова накладна № 26 від 30.10.2017р. відповідно до п. 56.23 ст. 56 ПК України вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних з 23.11.2018 р. Проте, станом на 01.04.2019р. Державна фіскальна служба України податкову накладну № 26 від 30.10.2017р. в порушення вимог п.56.23 ст.56 ПК України не зареєструвала в Єдиному реєстрі податкових накладних

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2019р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ПП «Тювик» подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.06.2019р. скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник апелянта Равлюк Т.І. в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу із підстав у ній зазначених.

Представник відповідача Довбровольська Ю.Р. в судовому зсіданні просила суд, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.07.2017р. між Публічним акціонерним товариством «Хмельницькобленерго» (замовник) та Приватним підприємством «Тювик» (підрядник) укладено договір підряду №ДЗ-34 відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати електромонтажні роботи - роботи з будівництва: КЛ-10 кВ від РП-61 до ЗТП-220 в м. Хмельницький (інвестиційна програма 2017 року - п.1.1.1.3.3.8).

30.10.2017р. позивач ПП «Тювик» склав податкову накладну №26 на суму вартості виконаних робіт, яка перевищує розмір попередньої оплати - 372637,36 грн. (548571,24 грн.-175933,88 грн.) в тому числі ПДВ - 62106,23 грн. та 08.11.2017р. надіслав її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних. Проте, реєстрація даної податкової накладної зупинена.

Із змісту квитанцій №1 до податкової накладної № 26 від 30.10.2017 р. видно, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація ПН/РК зупинена, ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017р. №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 43.21. Запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК».

29.10.2018 р. позивач звернувся до Стрийської ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області із скаргою, поясненнями та копіями бухгалтерських і податкових документів щодо податкової накладної № 26 від 30.10.2017р. реєстрація якої зупинена.

Проте, 01.11.2018р. рішенням №973874/22406381 Головного управління ДФС у Львівській області відмовлено позивачу у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної № 26 від 30.10.2017р. з підстав ненадання платником податку первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

12.11.2018р. ПП «Тювик» звернувся до ДФС України із скаргою на рішення Головного управління ДФС у Львівській області № 973874/22406381 від 01.11.2018р. та подав копії первинних та бухгалтерських документів.

Станом на 01.04.2019 р. ( на час звернення з позовом до суду) Рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України на вищевказану скаргу від 12.11.2018р. як стверджує позивач не отримав.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач надав суду електронну квитанцію № 3 від 21.11.2018р. з якої видно що Рішення комісії з питань розгляду скарги ДФС України на скаргу від 12.11.2018р. надіслано позивачу ПП «Тювик».

Із змісту Рішення комісії з питань розгляду скарг ДФС України від 21.11.2018 р. видно що скарга позивача від 12.11.2018 р. залишена без задоволення, а рішення комісії ДФС України без змін. ( а.с. 173 )

Проте, представник апелянта Равлюка Т.І. в судовому засіданні пояснив, що податковий орган надіслав вищевказане рішення на невірну електрону адресу яка не є електронною адресою ПП «Тювик» для електронного документообігу з контролюючими органами.

Системний аналіз положень п.п. 56.23.1-56.23.4 п. 56.3 ст. 56 ПК України, п.12- п.15 Порядку розгляду скарг на рішення комісій регіонального рівня, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 ( Порядок № 117 ) дають підстави для висновків:

- адміністративне оскарження рішення розпочинається шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України, в складі якого діє постійно діючий колегіальний орган - Комісія ДФС з питань розгляду скарг;

- скарга (в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку) може бути подана протягом 10 календарних днів з дня набрання чинності рішенням комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- процедура адміністративного оскарження рішення контролюючого органу закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на рішення контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк. Тому, скарга платника податку, подана з порушенням встановленого для подання такої скарги строку, є такою, що подана поза межами (після закінчення) процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу. У разі порушення платником податків строку звернення зі скаргою настають передбачені ПК України правові наслідки - подана ним скарга не розглядається та повертається із зазначенням причин повернення;

- у раз і подання скарги в межах строку процедури адміністративного оскарження рішення контролюючого органу така розглядається по суті та за наслідками приймається одне з таких рішень: про задоволення скарги та скасування рішення; про залишення скарги без задоволення та рішення комісії ДФС без змін. Якщо платник податків відмовляється від вчасно поданої скарги, така залишається ДФС України без розгляду;

- ненадіслання платнику податків вмотивованого рішення за його скаргою на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 10-денного строку, що обчислюється від дати подання такої скарги, призводить до визначених ПК України правових наслідків - скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що для належного підтвердження добросовісного виконання комісією контролюючого органу обов`язку передбаченого пунктом 15 Порядку №117 від 21.02.2018р. визначальним є факт саме надіслання комісією вмотивованого рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Тому, доводи апелянта на неотримання такого рішення чи отримання його із запізненням жодним чином не свідчить на невиконання чи неналежне виконання свого обов`язку комісією, та на настання правових наслідків передбачених пунктом 56.3 статті 56 ПК України.

Як видно з копії квитанції №3 від 21.11.2018р. - рішення Комісії з питань розгляду скарг від 21.11.2018р. надіслано відправником: Автоматизованою системою «Єдине вікно електронних документів» ДФС на електронну адресу позивача: E-Mail: #1 21.11.2018р. (а.с.179-180)

Тобто, обов`язок, передбачений п. 56.3 ст. 56 ПК України щодо прийняття протягом десятиденного строку вмотивованого рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та його надіслання платнику податку в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, комісією контролюючого органу виконано в повному обсязі.

Доводи апелянта про те, що відповідно до інформації, яка міститься в «Електронному кабінеті платника» та програмі M.E.DOC Приватного підприємства «Тювик» за період з 21.11.2018 р. - 21.01.2019 р. та з 21.11.2018 р. - 20.12.2018 р. будь-які рішення ДФС не надходили є безпідставні, оскільки ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

Разом з тим, предметом доказування у даній справі є обставини, що підтверджують факт прийняття комісією контролюючого органу вмотивованого рішення на скаргу позивача щодо відмови в реєстрації податкової накладної та його надіслання у строк, визначений підпунктом 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 ПК України, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що квитанція №3 від 21.11.2018р. в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи дає змогу дійти висновку про наявність обставин які входять до предмету доказування, а саме прийняття рішення та його надіслання податковим органом..

Отже, зазначена квитанція №3 від 21.11.2018 р. є належним, достовірним та достатнім доказом виконання комісією з питань розгляду скарг ДФС у повному обсязі обов`язку передбаченого пунктом 56.3 статті 56 ПК України щодо прийняття протягом десятиденного строку вмотивованого рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та його надіслання платнику податку в електронній формі засобами електронного зв`язку, а тому апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано доводи позивача в цій частині не прийняв до уваги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з відсутністю правових наслідків передбачених підпунктом 56.23.4 пункту 56.23 статті 56 ПК України. Доводи апелянта, зазначені у апеляційній скарзі є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм чинного законодавства.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивач в даній справі не зазначив, за захистом якого порушеного права він звернувся до суду.

Предметом спору в зазначеній категорії справ є правомірність поведінки суб`єкта владних повноважень щодо неприйняття податкової накладної для реєстрації.

Гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів суб`єктом владних повноважень. Тобто, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Під способами захисту прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Особа яка вважає, що її права, свободи та інтереси порушені може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні правовідносини.

В п.п. 17.1.7 ПК України передбачено право платника оскаржувати в порядку, установленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Отже, у такому разі належним способом захисту порушених прав та/або інтересів платника податків в даній справі є визнання дії (бездіяльність) суб`єкта владних повноважень протиправними, визнання протиправними та скасування рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.

Тому, звернення позивача з позовом про зобов`язання зареєструвати податкову накладну за наявності рішення про відмову в реєстрації податкової накладної не є належним способом захисту прав, свобод та інтересів платника податків в судовому порядку та є передчасним. При цьому, апелянт не звернув увагу на ту обставину, що захисту підлягає тільки порушене право, хоч у цьому випадку і таке не мало місце.

Отже, невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні пред`явлених особою вимог.

Доводи апелянта про те що контролюючий орган в порушення норм чинного законодавства не надіслав йому рішення про результати розгляду скарги комісією з питань розгляду скарг ДФС України на електрону адресу яка була вказана у скарзі колегія суддів не приймає до уваги оскільки, позовних вимог про визнання протиправною дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, не заявляв. При цьому, враховує, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. ( ст. 9 КАС України ). Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Інші доводи які викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки колегії суддів.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Тювик» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.001517 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Строк оскарження постанови, в якій оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення обчислюється з дня складення постанови у повному обсязі.

Суддя Н.В. Бруновська

Суддя І.В. Глушко

Суддя І.І. Запотічний

Постанова в повному обсязі складена 28.10.2019р.

У зв`язку із перебуванням судді Глушка І.В. згідно наказу № 633-к/тм від 15.10.2019р. у відпустці в період з 25.10.2019р. по 30.10.2019р., та перебуванням судді Запотічного І.І. у відпустці згідно наказу від 17.10.2019р. № 674-к/тм в період з 17.10.2019р. по 02.11.2019р., постанова до Єдиного державного реєстру судових рішень надіслана - 04.11.2019р.