Справа № 161/13750/19
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року ЛуцькСправа № 161/13750/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Валюха В.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання незаконною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 ОСОБА_1 звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області з позовом до головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (далі - Луцький РВ ДВС) Будя Сергія Леонідовича про визнання незаконною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою головного державного виконавця Луцького РВ ДВС Будя С.Л. про стягнення виконавчого збору від 20.06.2019 ВП № 36710802 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8346,00 грн.

Позивач не погоджується із вказаною постановою та вважає, що вона винесена з порушенням вимог статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), оскільки рішення суду державними виконавцями виконано не було, при цьому, розмір виконавчого збору вказаною постановою визначений неправильно.

Позивач просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Луцького РВ ДВС Будя С.Л. про стягнення виконавчого збору від 20.06.2019.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.08.2019 дану справу передано на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду (а. с. 13).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у справі призначено судове засідання на 14:30 05.11.2019 (а. с. 23), а у подальшому відповідно до ухвали суду від 05.11.2019 розгляд справи відкладено на 10:00 07.11.2019 (а. с. 27).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.11.2019 замінено у справі неналежного відповідача головного державного виконавця Луцького РВ ДВС Будя С.Л. на належного відповідача Луцький РВ ДВС (а. с. 55).

Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.

В судовому засіданні 07.11.2019 представник позивача Молчанов Т.Є. позов підтримав та просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Будь С. Л . у тому ж судовому засіданні позов заперечив та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваної постанови.

В судовому засіданні з ініціативи суду була оголошена перерва до 15:00 07.11.2019.

В подальшому, з урахуванням приписів частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини третьої статті 268 КАС України, у зв`язку із поданням представниками сторін заяв про розгляд справи без їх участі (а. с. 58-59), судовий розгляд справи проведено та завершено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2013 старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камець Д.С. виніс постанову ВП № 36710802 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-31/10 (а. с. 35), виданого 11.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком та господарськими будівлями в АДРЕСА_1 і який належить ОСОБА_6 , виселити їх з даного будинку, без надання іншого житлового приміщення (а. с. 36).

29.03.2018 старший державний виконавець Луцького РВ ДВС Будь С.Л. виніс постанову ВП № 36710802 про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-31/10, виданого 11.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII (а. с. 39).

В подальшому, 26.09.2018 головний державний виконавець Луцького РВ ДВС Будь С.Л., у зв`язку із прийняттям ухвали Луцького міськрайонного суду від 29.08.2018 у справі № 2-25/99 (а. с. 40), виніс постанову про відновлення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 6-31/10, виданого 11.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а. с. 41).

20.06.2019 представник стягувача звернувся із заявою до Луцького РВ ДВС про повернення виконавчого листа на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII (а. с. 44).

Постановою головного державного виконавця Луцького РВ ДВС Будя С.Л. про стягнення виконавчого збору ВП № 36710802 від 20.06.2019 стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 8346,00 грн. (а. с. 47).

20.06.2019 головний державний виконавець Луцького РВ ДВС Будь С.Л. виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 36710802, згідно з якою, на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII, повернув стягувачу виконавчий лист № 6-31/10, виданий 11.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області (а. с. 49).

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Оскільки оскаржувана постанова від 20.06.2019 була отримана позивачем 14.08.2019, чого відповідач не заперечує, а даний позов подано до суду 15.08.2019, тому позовна заява подана з дотриманням десятиденного строку, передбаченого пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Як передбачено частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відтак, оскільки постановою головного державного виконавця Луцького РВ ДВС Будя С.Л. від 20.06.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу ВП № 36710802 на підставі пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII повернуто стягувачу виконавчий лист № 6-31/10, виданий 11.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, а виконавчий збір стягнуто не було, тому у відповідача були правові підстави для винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 20.06.2019 ВП № 36710802.

Суд відхиляє доводи позивача та її представника про незаконність оскаржуваної постанови з підстав невиконання рішення суду державними виконавцями, оскільки виконавчий збір стягується із боржника за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби, а з матеріалів справи вбачається факт невиконання боржником протягом тривалого часу рішення суду про виселення та здійснення державним виконавцем дій, спрямованих на виконання рішення суду.

Разом з тим, суд не погоджується із розміром виконавчого збору, визначеним оскаржуваною постановою про стягнення виконавчого збору ВП № 36710802 від 20.06.2019 у 8346,00 грн., що становить два мінімальних розміри заробітної плати, з огляду на таке.

Згідно із частиною третьою статті 27 Закону № 1404-VIII (чинною на момент винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 36710802 від 20.06.2019) за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Суд звертає увагу, що виконавче провадження № 36710802 з примусового виконання виконавчого листа № 6-31/10, виданого 11.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, було відкрите постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камця Д.С. від 26.02.2013 (тобто, більше шести років назад).

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі - Закон № 606-XIV, з наступними змінами та доповненнями, у редакції, чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2013 № 36710802) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

05.04.2015 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)» від 12.02.2015 № 191-VIII, яким статтю 28 Закону № 606-XIV викладено в новій редакції, зокрема, відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Тобто, з 05.04.2015 розмір виконавчого збору за виконання рішення немайнового характеру збільшився та становив шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи.

05.10.2016 набрав чинності Закон № 1404-VIII, частиною третьою статті 27 якого визначено інший розмір виконавчого збору, а саме два мінімальні розміри заробітної плати з боржника - фізичної особи.

Як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, 26.02.2013 старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції Камець Д.С. виніс постанову ВП № 36710802 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 6-31/10, виданого 11.03.2010 Луцьким міськрайонним судом Волинської області, про зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 усунути перешкоди в користуванні житловим будинком та господарськими будівлями в АДРЕСА_1 і який належить ОСОБА_6 , виселити їх з даного будинку, без надання іншого житлового приміщення, якою боржнику ОСОБА_1 . встановив строк до 13.03.2013 для добровільного виконання рішення суду (а. с. 36). Проте у вказаний строк (до 13.03.2013) рішення суду виконано не було, а державний виконавець, в порушення вимог статті 28 Закону № 606-XIV, своєчасно не вирішив питання щодо прийняття постанови про стягнення з боржника виконавчого збору.

На думку суду, розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 у вказаному виконавчому провадженні, повинен визначатися за нормами законодавства, які діяли на момент відкриття виконавчого провадження та встановлення факту невиконання рішення суду у строк до 13.03.2013 (що був визначений постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2013), тобто частиною першою статті 28 Закону № 606-XIV.

Відтак, оскільки відповідно до частини першої статті 28 Закону № 606-XIV (у редакції, чинній на момент прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 26.02.2013 ВП № 36710802) у разі невиконання боржником рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи, тому з боржника ОСОБА_1 до стягнення підлягав виконавчий збір в сумі 680,00 грн. (40 х 17,00 грн. = 680,00 грн.).

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору ВП № 36710802 від 20.06.2019 прийнята з порушенням вимог законодавства у частині визначення розміру виконавчого збору, що підлягає стягненню з позивача (замість 680,00 грн. вказаною постановою виконавчий збір визначено у розмірі 8346,00 грн.), у зв`язку із чим з наведених вище підстав та виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги належить задовольнити шляхом прийняття судом рішення про часткове задоволення позову, а саме про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП № 36710802 від 20.06.2019 в частині визначення виконавчого збору в розмірі 7666,00 грн. (8346,00 грн. - 680,00 грн. = 7666,00 грн.) та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатила судовий збір в сумі 768,40 грн. згідно із квитанцією від 15.08.2019 (а. с. 1), який був зарахований до спеціального фонду державного бюджету України (а. с. 18).

Враховуючи, що оскаржуваною постановою з позивача стягнуто виконавчий збір в розмірі 8346,00 грн., а позовні вимоги задоволені на суму 7666,00 грн. (що становить 91,85 %), тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 705,78 грн.

Керуючись статтями 243 - 246, 268 - 269, 271 - 272, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Будя Сергія Леонідовича про стягнення виконавчого збору від 20 червня 2019 року ВП № 36710802 в частині визначення виконавчого збору в розмірі 7666 гривень 00 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Луцького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області (43001, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27а, ідентифікаційний код 35041407) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 705 гривень 78 копійок (сімсот п`ять гривень сімдесят вісім копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.М.Валюх