Справа № 428/5822/18
Суддя: Посохов І. С.
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 428/5822/18
Провадження № 2-а/428/41/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Посохова І.С.,

за участю секретаря судового засідання - Колядінцевої П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області, Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції в Луганській області, Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 17.05.2018 ст. інспектор ВБДР УПП в Луганській області за результатами розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, виніс постанову серії АР № 511852 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

Однак позивач вважає, що зазначена постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Як вбачається з постанови складеної відповідачем, 17.05.2018 позивач, керуючи транспортним засобом РУТА 20 СПВ ЗН НОМЕР_1 , в м. Привілля, при наданні послуг з пасажироперевезень по маршруту № 402 Лисичанськ-Привілля, мав технічну несправність, а саме - відсутні ремні безпеки, чим порушив п. 31.4. 7 (ж) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Позивач вважає, що під час складання постанови були порушені його конституційні права, зокрема не були повідомлені та у достатній мірі роз`яснені положення ст. 10, 59, 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Також вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП є незаконним, оскільки здійснення правопорушення не підтверджено будь-якими фактичними даними, крім постанови, яка складена з порушенням його прав та вимог процесуального порядку притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, з урахуванням відсутності доказів його вини, як і порушення ПДР України, позивач вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Луганській області Бондар Н.М. в судове засідання не з`явилася. До суду подала відзив на позовну заяву, згідно з яким просила розглянути справу за відсутністю представника відповідача та з зазначенням того, що відповідач не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що зі змісту вищенаведених позовних вимог вбачається, що позивач просить суд скасувати постанову серії АР № 511852 від 17.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, яку було винесено інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне, який не є працівником ГУНП в Луганській області, а проходить службу в УПП в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне. В свою чергу Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне, входить до структури та є підрозділом підконтрольним та підзвітним Департаменту патрульної поліції України. Відповідно до положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06 листопада 2015 року № 73 (у редакції наказу НПУ від 31.10.2016 № 1114) розділу І п. 1 Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, який створюється, ліквідується та реорганізовується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України в установленому законом порядку. Згідно з розділом І п . п. 3, 4 Департамент патрульної поліції складається із структурних підрозділів апарату Департаменту патрульної поліції і територіальних (відокремлений) підрозділів Департаменту патрульної поліції (далі - підрозділи Департаменту патрульної поліції). Департамент патрульної поліції організовує діяльність своїх підрозділів, здійснює контроль за їх діяльністю, надає їм організаційно-методичну і практичну допомогу та здійснює їх інформаційно-аналітичне, матеріально-технічне та фінансове забезпечення.

Відповідно до розділу V п. 1 Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права. Враховуючи вищевикладене вбачається, що ГУНП в Луганській області є неналежним відповідачем по справі, належним відповідачем є Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне (вулиця Штейгерська, 8, місто Лисичанськ, Луганська область, 93100.)

Представник відповідача Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаметну патрульної поліції старший інспектор ВБДР УПП в Луганській області ДПП старший лейтенант поліції Ребрик Д.І. в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позов не визнав, повідомив суд, що відеозапис правопорушення не зберігся. До суду відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 511852 від 17.05.2018, складену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне незаконною, у зв`язку з тим, що відповідачем не доведена його вина жодними допустимими доказами.

Відповідачем суду відеозапис з нагрудної камери інспектора ВБДР Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне від 17.05.2018 не наданий.

Так, в матеріалах справи відсутня копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 511852 від 17.05.2018, а її копія не надана учасниками справи.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_1 , згідно з оскаржуваною ним постановою 17.05.2018 він, керуючи транспортним засобом РУТА 20 СПВ ЗН, д.н. НОМЕР_1 , в м. Привілля, при наданні послуг з пасажироперевезень по маршруту № 402 Лисичанськ-Привілля, мав технічну несправність, а саме - відсутні ремні безпеки, чим порушив п. 31.4.7 (ж) ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не було надано суду будь-яких доказів, які могли б спростувати пояснення позивача, який стверджував, що його дії не містять ознак скоєння адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим суд доходить висновку про те, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності необґрунтовано.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 31.4.7 (ж) Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: відсутні ремені безпеки та підголовники в транспортних засобах, де їх установка передбачена конструкцією.

Таким чином, з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, а саме вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів того, що прийняте ним рішення є правомірним, оскільки на думку суду, відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції України щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 511852 від 17.05.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 680 гривень 00 копійок, такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем у позовній заяві заявлено вимоги про скасування рішення суб`єкта владних повноважень, однак він не ставить питання про закриття справи про адміністративне правопорушення, а, розглядаючи дану справу, суд керується положеннями ст. 286 КАС України, при цьому враховує, що доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем суду не надано, що свідчить про необхідність виходу за межі позовних вимог та відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 286 КАС України, разом з прийняттям рішення про скасування рішення суб`єкта владних повноважень прийняти рішення про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 02.10.2018 на виконання вимог ч. 4 ст. 48 КАС України до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в якості другого відповідача залучено Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції України, оскільки судом встановлено, що позивач звернувся до суду не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовною заявою, однак свою згоду на заміну відповідача іншою особою позивач не надавав.

Отже, оскільки Головне управління національної поліції в Луганській області є у цій справі неналежним відповідачем, якого не стосуються позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Керуючись ст. 2, 72-90, 99, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Луганській області, Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції України про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 511852 від 17.05.2018, винесену інспектором ВБДР Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції України, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 121 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 680 гривень 00 копійок, скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позовних вимог до Головного управління національної поліції в Луганській області відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Сєвєродонецький міський суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

- позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач: УПП в містах Сєвєродонецьк, Лисичанськ, Рубіжне Департаменту патрульної поліції України, місцезнаходження УПП: 93100, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, будинок 8;

- відповідач: ГУНП в Луганській області, місцезнаходження: 93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вулиця Партизанська, будинок 16.

Суддя І. С. Посохов