Справа № 826/1575/17
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 листопада 2019 року

Київ

справа №826/1575/17

адміністративне провадження №К/9901/29835/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шишова О.О.,

суддів - Дашутіна І.В., Яковенка М.М.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року

у справі № 826/1575/17

за позовом ОСОБА_1

до головного сервісного центру МВС

про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

установив:

Позивач звернувся до суду з позовом до головного сервісного центру МВС про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року хвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 червня 2019 року скасовано та визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Окружним адміністративним судом міста Києва від 17 січня 2019 року у справі № 826/1575/17.

Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов до наступного.

Відповідно до частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

З огляду на те, що частина друга статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку, оскаржувана ухвала суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не підлягає касаційному оскарженню.

Пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

При вирішенні цього питання, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в рішенні від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України", заява № 26293/18. У п.п. 24-28 цього рішення Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. Суд зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. У рішенні також йдеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій, ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах «Леваж Престасьон Сервіс проти Франції» («Levages Prestations Services v. France») від 23 жовтня 1996 року, заява № 21920/93; «Гомес де ла Торре проти Іспанії» («Brualla Gomes de la Torre v. Spain») від 19 грудня 1997 року, заява 26737/95).

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Оскільки касаційну скаргу ОСОБА_1 подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ухвалив:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року.

2. Копію даної ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й не оскаржується.

Суддя-доповідач О.О. Шишов

Судді І.В. Дашутін

М.М. Яковенко