Справа № 520/9653/19
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 р. справа № 520/9653/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горшкової О.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувсь до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №2798 управління Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) від лютого місяця 2019 року про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV;

- зобов`язати управління Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІУ ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зарахувавши до стажу періоди його роботи з 29.09.1983 по 24.10.1985 та з 04.05.1994 по 02.03.1995 - починаючи з 31 січня 2019 року;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 31 січня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області () подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за наявності в заявника необхідного обсягу трудового стажу. Так, позивач вказав, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи на посаді газоелектрозварника у Харківському комбінаті хлібопродуктів №1 та на посаді начальника цеха в ТОВ фірма "Агросфера", оскільки роботодавцями в трудовій книжці позивача допущені певні неточності, а саме невірно зазначено рік видання наказу про прийняття на роботу та не проставлено підпис керівника підприємства. Позивач зазначив, що вказані недоліки не залежали від нього, як від робітника та не можуть слугували достатньою підставою для неотримання ним соціального забезпечення у вигляді пенсії.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано відповідачу надати відзив на позов, а позивачеві - відповідь на відзив.

Представник відповідача через канцелярію суду 21.10.2019 року надав відзив на позов, в якому вказав, що за результатом розгляду заяви позивача та доданих до неї документів відповідачем винесено Рішення № 2798 від 04.02.2019 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю правових підстав (відсутність необхідного страхового стажу). Так, представник відповідача вказав, що у трудовій книжці записи щодо періодів роботи ОСОБА_1 з 29.09.1983р. по 24.10.1985р. та з 04.05.1994р. по 02.03.1995р. зроблено некоректно та всупереч вимогам п. 2.4. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 р. №58. Отже, на думку відповідача, відсутні підстави для зарахування періоду роботи Позивача у Харківському комбінаті хлібопродуктів № 1 з 29.09.1983 по 24.10.1985р. та підприємстві ТОВ фірма «Агросфера» з 04.05.1994 по 02.03.1995р.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_2 , 23.01.2019 року звернувся до Відповідача у справі з заявою про призначення пенсії за віком відповідно Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зазначена заява позивача та додані до неї документи відповідачем розглянуті та винесено Рішення № 2798 від 04.02.2019 р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю правових підстав (відсутність необхідного страхового стажу).

Так, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення та відзиву на позов, неточності записів у трудовій книжці позивача слугували підставою для висновку контролюючого органу про те, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за віком до відповідача, позивач досяг 60-ти річного віку та має страховий стаж 23 роки 01 місяць 10 днів.

Таким чином, як вважає відповідач, у ОСОБА_1 відсутній необхідний, встановлений законом для призначення пенсії за віком страховий стаж - не менше 26 років, тому управління на законних підставах, як вказав відповідачем, винесло спірне рішення №2798 про відмову у призначенні пенсії за віком.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-ІУ (надалі за текстом - Закон № 1058).

Саме цим Законом встановлений порядок та умови призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Відповідно до ст. 1 Закону №1058, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Виключно цим Законом визначаються коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №1058, в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Відповідно до статті 24 Закону № 1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачено страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2, ч.4 ст. 24 Закону № 1058, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Тобто, починаючи з 01 січня 2004 року страховий стаж обчислюється лише за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а до 01 січня 2004 року страховий стаж обчислюється на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок № 637).

Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у разі відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі №159/4178/16-а.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України зазначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, спір виник з приводу зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача в Харківському комбінаті хлібопродуктів № 1 з 29.09.1983р. по 24.10.1985р. та на підприємстві ТОВ фірма «Агросфера» з 04.05.1994р. по 02.03.1995р., про що є відповідний запис у трудовій книжці.

Зокрема, у трудовій книжці ОСОБА_1 (№ запису 14) міститься запис щодо його прийому до Харківського комбінату хлібопродуктів № 1 на посаду газоелектрозварювальником - слюсарем 5 розряду.

При цьому, у графі 2 запису № 14 зазначено - з 29.09.1983 року.

Однак у графі 4 запису № 14 (де зазначається на підставі якого документу робиться запис), дату наказу № 262 вказано 29.09.1982р.

З огляду на що, ГУ ПФУ в Харківській області зроблено висновок про некоректність даного запису та його невідповідність вимогам п. 2.4. Інструкції.

Також, у трудовій книжці ОСОБА_1 (№ запису НОМЕР_2 ) міститься запис щодо прийому та звільнення ОСОБА_1 на ТОВ фірма «Агросфера» з 04.05.1994 по 02.03.1995р. Запис про звільнення позивача завірений печаткою ТОВ фірма «Агросфера», але, як того вимагає законодавство, відсутній підпис відповідальної особи.

Отже, висновки відповідача про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ґрунтуються на твердженні щодо відсутності підтвердженого в установленому законом порядку страхового стажу з огляду на недоліки у заповненні трудової книжки, які, на думку відповідача, унеможливлюють її використання з метою підтвердження трудового пільгового стажу.

Однак, як зазначено вище, трудова книжка ОСОБА_1 , містить відповідні записи про періоди роботи, у тому числі роботи, що дають право на призначення пенсії за віком.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача на недоліки документів, що надані позивачем у підтвердження трудового стажу, оскільки відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Крім того, вказані неточності стались з вини окремих працівників підприємств та організацій при заповненні документів, та як зазначено вище неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи викладене, суд також вважає за необхідне вказати, що підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Окрім того, суд також приймає до уваги, що позивач намагався самотужки уточнити вказані періоди стажу, оскільки обидва вказані підприємства (ХКХП №1, ТОВ "АГРОСФЕРА") шляхом направлення зроблено численних запитів на офіційні адреси вказаних підприємств (та юридичних осіб, пов`язаних з ними).

Так, 06.06.2019 позивачем було направлено запит про підтвердження періоду роботи з 04.05.1994 по 02.03.1995 в ТОВ "АГРОСФЕРА". Однак, жодних відповідей від ТОВ "АГРОСФЕРА" на адресу позивача не надійшло, на підтвердження чого позивачем залучено до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_1 до ТОВ "АГРОСФЕРА", разом з описом вкладення до цінного листа, поштовим чеком та роздруківкою по трек-номеру з офіційного сайту "Укрпошта".

Також, 05.06.2019 позивачем було направлено запит про підтвердження періоду роботи з 29.09.1983 по 24.10.1985 в ХКХП №1. Однак, жодних відповідей від ХКХП №1 на адресу позивача не надійшло, на підтвердження чого позивачем залучено до матеріалів справи копію заяви ОСОБА_1 до ХКХП №1, разом з описом вкладення до цінного листа, поштовим чеком та роздруківкою по трек-номеру з офіційного сайту "Укрпошта".

Додатково, позивачем було також додатково направлено запит про підтвердження періоду роботи з 29.09.1983 по 24.10.1985 в ХКХП №1 до ДП «ДАК «Хліб України», оскільки, як вважав позивач, ХКХП №1 може бути філією ДП «ДАК «Хліб України", на підтвердження чого позивачем залучено до матеріалів справи, копію заяви ОСОБА_1 до ДАК "ХЛІБ УКРАЇНИ".

Однак, 14.08.2019 від ДП «ДАК «Хліб України» надійшла офіційна відповідь від 06.08.2019, що ХКХП №1 та ДП «ДАК «Хліб України» є окремими невзаємопов`язаними юридичними особами, та що ДП «ДАК «Хліб України» не володіє документами стосовно працівників ХКХП №1.

Таким чином, позивачем було здійснено всі можливі заходи задля додаткового підтвердження вказаних періодів стажу, однак, зважаючи на неналежне ведення трудових книжок відповідальними особами вказаних підприємств та відсутність контролю державних органів за збереженням документів про стаж робітників, надати уточнюючі довідки про підтвердження стажу не вбачалось за можливе.

Водночас, суд приймає до уваги, що пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Суд зазначає, що відповідач як орган, що призначає пенсії, має право відповідно до ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення" вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі, зокрема, за наявності розбіжностей у документах.

Тобто, відповідач мав всі можливості для сприяння позивачеві в призначенні пенсії, однак доказів того, що відповідачем здійснено дії, спрямовані на отримання відомостей, додаткових документів, якщо такі були необхідні на думку відповідача, матеріали справи не містять.

Однак, відповідач, не скориставшись своїм правом на перевірку достовірності поданих позивачем документів і зазначених в них даних, відхилив ці документи, тим самим позбавивши позивача права на належний соціальний захист у вигляді призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.76 КАС України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зазначає, що в силу положень частини другої статті 77 КАС України такі докази не можуть бути розцінені судом як допустимі, оскільки останні не були покладені в основу рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії за віком на пільгових умовах.

Таким чином, суд вважає, що ГУ ПФУ в Харківській області необґрунтовано відмовлено позивачу у зарахуванні до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком, вищезазначених періодів роботи ОСОБА_1 , чим порушено його законні права та інтереси.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не довів суду правомірності прийнятого ним рішення та відповідності останнього вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Отже, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 2798 від 04.02.2019 року щодо відмови позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, суд зазначає, що згідно положень п. 2, п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з п. 4 ч. 2 та ч. 4 ст. 245 КАС України.

При цьому, аналіз зазначених норм свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

У спірних правовідносинах право позивача на пенсію за віком згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кореспондує обов`язок відповідача прийняти відповідне рішення та вчинити такі дії.

У випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення. Це цілком узгоджується з положеннями п. 4 ч. 2 та ч. 4 ст.245 КАС України.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах вже реалізував свої дискреційні владні повноваження, прийнявши рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивачу, у зв`язку з чим зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області (Харківського приміського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із зарахування до страхового стажу періоду роботи в Харківському комбінаті хлібопродуктів № 1 з 29.09.1983р. по 24.10.1985р. та на ТОВ фірма «Агросфера» з 04.05.1994р. по 02.03.1995р., є належним способом захисту прав позивача.

Стосовно позовних вимог в частині допущення до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з виплати пенсії з 31 січня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у межах суми стягнення за один місяць, то суд відмовляє в їх задоволенні, з огляду на передчасність, враховуючи те, що наразі пенсія позивача ще не призначена на, відповідно, заборгованість відсутня.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили, то суд зазначає, відповідно до ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади.

Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що прийняте рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив на позовну заяву, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Стосовно клопотання позивача про постановляння окремої ухвали, у разі не подання відповідачем оригіналу пенсійної справи ОСОБА_1 , то суд зазначає, що, по-перше, прийняття окремої ухвали у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України є правом, а не обов`язком суду.

По-друге, відповідачем до суду 21.10.2019 року надано належним чином засвідчені копії матеріалів пенсії справи позивача, що є цілком достатнім для прийняття обґрунтованого рішення по справі, тому вказане клопотання позивача задоволенню не підлягає.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАСУ, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії- задовольнити частково.

Скасувати рішення Управління Харківського приміського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) №2798 від 04.02 2019 року про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058- IV.

Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області (Харківського приміського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян () призначити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058- IV, із зарахування до страхового стажу періоду роботи в Харківському комбінаті хлібопродуктів № 1 з 29.09.1983р. по 24.10.1985р. та на ТОВ фірма «Агросфера» з 04.05.1994р. по 02.03.1995р.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок державних асигнувань Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області (Харківського приміського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ().

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Горшкова О.О.