Справа № 240/8415/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8415/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила :

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення рішення про відмову у переведенні із пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723- VII з додатково наданими довідками до розрахунку пенсії про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1106/04 від 20.03.2019, №1108/04 від 20.03.2019;

- зобов`язати Новоград-Волинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Житомирської області здійснити з 20.03.2019 переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до вимог Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723- VII з додатково наданими довідками до розрахунку пенсії про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №1106/04 від 20.03.2019, №1108/04 від 20.03.2019, та призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ в розмірі 60% суми заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з врахуванням наданих довідок до розрахунку пенсії по інвалідності державного службовця від 20.03.2019 № 1106/04 - про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року у позові ОСОБА_1 відмовлено. Рішення місцевого суду мотивовано відсутністю у ОСОБА_1 умов, необхідних для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу".

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач - ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, на виклик апеляційного суду не прибули, що відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 та частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалою суду апеляційної інстанції задоволено клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про заміну сторони у справі, а саме відповідача з Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Житомирської області на належного відповідача (правонаступника) - Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в порядку ст.52 КАС України у зв`язку з реорганізацією шляхом приєднання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

Як встановив суд, з 05.09.2014 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно записів у трудовій книжці, наказом №77-ос від 06.10.2015 ОСОБА_1 звільнена з посади завідувача сектору ведення електронних реєстрів, підтримки, адміністрування і захисту інформаційно-аналітичних систем Управління Пенсійного фонду України в місті Новоград-Волинському та Новоград-Волинському районі Житомирської області відповідно до ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням).

На момент звільнення стаж державної служби ОСОБА_1 . становив 15 років 09 місяців та 28 днів (з 08.12.1999 по 06.10.2015).

Станом на 01.05.2016 року позивач на державній службі не перебувала.

20 березня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної згідно із Законом № 1058-ІV, на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ.

Рішенням Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №12 від 28.03.2019 позивачу відмовлено у призначенні пенсії державного службовця та листом від 28.03.2019 №1873/03-1 роз`яснено, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ, у відповідно до пункту 10, 12 "Прикінцевих положень" якого пенсія державного службовця згідно статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII призначається: державним службовцям, які на день набрання чинності Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ (01.05.2016) обіймали посади державної служби та мають не менше як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідної категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII і актами Кабінету Міністрів України; особам, які на день набуття чинності Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ мають не менше як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби визначених Законом України "Про державну службу" №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, особам із числа державних службовців пенсія по інвалідності не передбачена, а тому право на призначення пенсії по інвалідності у відповідності із Законом України "Про державну службу" №889-VІІІ у позивача відсутнє .

Не погоджуючись із такою відмовою позивач звернулась до суду із даним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

До 1 травня 2016 (дата набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ) право на пенсію державного службовця мали особи, які:

а) досягли певного віку (62 роки для чоловіків, 60 років для жінок) та мають передбачений законодавством страховий стаж;

б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 1 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно із пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ передбачено, що за наявності у особи станом на 1 травня 2016 певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 1 травня 2016 на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

Аналізуючи зазначені норми чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ після 1 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Частиною 9 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, що діяла до 1 травня 2016 року, передбачено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, визнаним інвалідами I або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів I або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно до цього Закону призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Тобто, особи зі стажем державної служби 10 і більше років, яким була встановлена інвалідність I або II групи, за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», мали право на отримання пенсії по інвалідності у розмірах, визначених частини 1 статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ.

Відповідно до статті 90 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ з 1 травня 2016 року пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки ОСОБА_1 , хоча і мала станом на 1 травня 2016 року стаж державного службовця більше 10 років, однак вона не набула права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ на підставі пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VІІІ, оскільки станом на 01.05.2016 року (дату набрання чинності Законом № 3723-ХІІ) на державній службі не перебувала (звільнена 06.10.2015 року).

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність права на пенсію на підставі Закону України "Про державну службу" з урахуванням того, що з 2015 по 2016 рік вона перебувала на обліку в центрі зайнятості і отримувала допомогу по безробіттю, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у позові.

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 листопада 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.