Справа № 400/463/19
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/463/19
Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

за участю:

представника апелянта - Радчич О.А.

представника позивача - Стоянової Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югелеватор" до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.11.2018 року №7, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югелеватор" звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.11.2018 року № 7.

Ухвалою від 22.02.2019 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що висновки відповідача ґрунтуються на податковій інформації про контрагента позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарської операції, яка мала місце у перевіряємому періоді, а тому, з огляду на наявність належних первинних документів. Зазначене спростовує висновки контролюючого органу про відсутність фактичного виконання спірної операції. Податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач надав відзив на позов, в якому він просить суд в задоволенні позову відмовити та зазначає, що перевіркою ТОВ "ТД "Югелеватор" не встановлено реальність здійснення господарських операцій по взаємовідносинам з ТОВ "Корн Груп Компані" Позивачем до перевірки не надано будь-яких документів з адресою зберігання товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ), щодо наявності обладнання, яке може завантажувати/розвантажувати товар та відповідного персоналу, який може провести такі дії. Аналізом бази даних Єдиного реєстру податкових накладних по перевізнику вантажоодержувача встановлено відсутність реєстрації податкових накладних номенклатурою "транспортні послуги" на адресу ТОВ "Корн Груп Компані". Проведеним аналізом контролюючим органом встановлено відсутність у ТОВ "Корн Груп Компані" складських приміщень, автомобільного транспорту та трудових ресурсів, що унеможливлює провадження фінансово-господарської діяльності. Позивачем не надано будь-яких доказів, що спростовують висновки Акту перевірки, отже оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено на законних підставах та скасуванню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи, викладені ним у позовній заяви, та просив суд позов задовольнити в повному обсязі.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року позов товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югелеватор" (вул. Айвазовського, 19/1, м. Миколаїв, 54052, ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) - задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 06.11.2018 року № 7. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Югелеватор" (вул. Айвазовського, 19/1, м. Миколаїв, 54052, ) судові витрати в сумі 3102,00 грн. (три тисячі сто дві гривні 00 копійок).

На вказане рішення суду Головне управління ДФС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Апелянт в своїй апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права, у зв`язку з чим, на думку апелянта, рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

У період з 03.10.2018 року по 09.10.2018 року посадовими особами ГУ ДФС проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ "ТД "Югелеватор" по взаємовідносинам з контрагентом-постачальником ТОВ "Корн Груп Компані" () за квітень 2018 року та контрагентами-покупцями, яким у подальшому були реалізовані товари (послуги), придбані у вищенаведеного контрагента-постачальника, з метою перевірки дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість (ПДВ).

За результатами перевірки складено Акт від 16.10.2018 року № 2469/14-29-14-07/36622831, висновками якого встановлено порушення позивачем п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму від`ємного значення з податку на додану вартість за квітень 2018 року на загальну суму 206 800,00 грн.

На підставі Акту перевірки ГУ ДФС винесено податкове повідомлення-рішення від 06.11.2018 року № 7 про завищення від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) кредиту на суму 206 800,00 грн.

Не погоджуючись з зазначеним податковим повідомленням-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. При цьому, будь-які документи мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків.

Порядок формування податкового кредиту визначений ст.198 ПК України.

Відповідно до вимог п.198.1 ст.198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Пунктом 198.2 ПК України встановлено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг, або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно до вимог п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст.198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11. ст.201 цього Кодексу.

Згідно до вимог п.201.1 ст.201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим Кодексом термін.

У відповідності до вимог п.201.7 ст.207 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.8 ст.201 ПК України визначено, що право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченом статтею 183 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Тобто, як вбачається з викладеного, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання у власній господарській діяльності.

Водночас, слід зазначити, що нормами ПК України визначено, що нарахування податкового кредиту здійснюється на підставі податкової накладної, яка сама по собі є підставою для нарахування податкового кредиту за умови її відповідності вимогам законодавства, оскільки це єдиний документ первинного бухгалтерського та податкового обліку, що містить у собі суму ПДВ, яку можливо відобразити в податкових деклараціях з ПДВ. При цьому, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Таким чином, для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

ТОВ "ТД "Югелеватор" зареєстровано як юридична особа 23.09.2009 року та взято на податковий облік в органах ДФС з 24.09.2009 року, станом на 16.10.2018 року перебувало на обліку в ДПІ Інгульського району м. Миколаєва ГУ ДФС у Миколаївській області. Види діяльності за КВЕД: 28.22 Виробництво підіймального та вантажно-розвантажувального устатковання; 28.30 Виробництво машин і устатковання для сільського та лісового господарства (основний); 28.93 Виробництво машин і устатковання для виготовлення харчових продуктів і напоїв, перероблення тютюну; 25.11 Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н. в. і. у.; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 52.10 Складське господарство; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Право позивача на провадження господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури підтверджено ліцензіє серії АЕ № 525325 від 23.12.2014 року, виданої Державною архітектурно-будівельною інспекцією України строком з 09.12.2014 року по 09.12.2019 року.

Для здійснення господарської діяльності позивач використовує виробничий цех загальною площею 4620,0 кв.м. за адресою: м. Миколаїв, вул. Айвазовського, 19/1, що належить йому на підставі свідоцтва про право власності № 3540. Для обслуговування зазначеного цеху позивачу на підставі договору оренди землі № 10942 від 14.07.2015 року Миколаївською міською радою передано в оренду земельну ділянку по вул. Айвазовського, 19/1.

На підставі акту прийому-передачі майна до статутного фонду, позивач має автонавантажувач, прес листогібочний, верстати-винторізні, зварювальні апарати, вертикально-свердлувальні верстати; на підставі права власності використовує автобус пасажирський ПАЗ 32054 2006 р.в. та автокран КС-3575 на базі ав. ЗІЛ-133 ГЯ. Основні засоби відображено в оборот но-сальдових відомостях по рахунку 10 за 2018 рік.

Наявний штат працівників підприємства підтверджується штатним розкладом та звітами з праці, а також податковими розрахунками форми 1ДФ.

12.04.2018 року між ТОВ "ТД "Югелеватор" (покупець) та ТОВ "Корн Груп Компані" (постачальник) укладено договір поставки товару № 12/01-18, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця та вести товар (гідравлічні гільйотинні ножиці, з ЧПК, для розрізання виробів з листового металу модель CQ 12Y-6X2500) в експлуатацію, а покупець зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених договором, оплатити та прийняти товар.

Факт виконання умов договору підтверджується рахунком на оплату № 15 від 12.04.2018 року, виписками з особового рахунку ТОВ "ТД "Югелеватор" з 03.07.2018 року по 03.07.2018 року, з 23.05.2018 року по 23.05.2018 року, видатковою накладною від 28.04.2018 року № 7 на загальну суму 1 034 000,00 грн. в т.ч. ПДВ у розмірі 206 800,00 грн., товарно-транспортною накладною від 28.04.2018 року № Р28/1 (перевізник: ТОВ "Корни Груп Компані"), наказом від 28.04.2018 року № 6/1 про введення в експлуатацію товару, актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів № 14 від 28.04.2018 року.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано усі необхідні первинні документи в підтвердження реальності господарських операцій та на підтвердження наявності у нього трудових ресурсів.

Стосовно посилання у Акті перевірки на відсутність у ТОВ "Корн Груп Компані" складських приміщень, автомобільного транспорту та трудових ресурсів, що унеможливлює провадження фінансово-господарської діяльності; на аналіз бази даних ЄРПН щодо ФОП ОСОБА_1 , який є власником автомобіля, на якому здійснювалось перевезення товару по товарно-транспортній накладній від 28.04.2018 року № Р28/1, щодо відсутності реєстрації податкових накладних з номенклатурою "транспортні послуги" в адресу ТОВ "Корн Груп Компані", колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 61 Конституції України закріплено індивідуальний характер юридичної відповідальності. Тобто, позивач відповідає лише за господарські операції, безпосереднім учасником яких він є, та не зобов`язаний відслідковувати дотримання його контрагентами законодавства щодо оформлення працівників.

Податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні нас лідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним сві дченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Звітування контрагентів до контролюючих органів, а також перебування господарюю чих суб`єктів за юридичною адресою не є критерієм правового статусу платника податків (позивача) щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту.

Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов`язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов`язань.

Невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не можуть бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаність платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих да них податкового обліку платника податків.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 802/1155/17-а; від 08.05.2018 року у справі № 815/3526/17; від 12.06.2018 року у справі № 2а-1484/12/1370; від 23.05.2018 року у справі № 2а-102/09/0770; від 08.05.2018 року у справі № 815/3526/17.

Згідно до вимог ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням встановлених фактів, оцінюючи надані докази в сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 310; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлений 07.11.2019 року.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.