Справа № 686/16801/19
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/16801/19

Головуючий у 1-й інстанції: Карплюк О.І.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

06 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Мацького Є.М. Смілянця Е. С.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Дем`янова Ю.П. ,

представника відповідача: Фортельної Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області №23 від 23 травня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни особи без громадянства (походження Республіка Вірменія) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що він перебував на території України на законних підставах, однак внаслідок об`єктивних причин не оформив громадянство України відповідно до закону. Крім того, рішення про повернення до Вірменії є протиправним, оскільки ОСОБА_1 не є громадянином Вірменії, протягом 2000-2005 рр. він навчався у загальноосвітній школі 1-3 ст. №28 м.Хмельницький, з 8 років постійно проживає в с.Михайлівка Ярмолинецького району Хмельницької області, є батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Особу позивача встановлено на підставі довідки про звільнення серії ЛЬВ №17072, оригінал якої надано суду в судовому засіданні.

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представниця відповідача в судовому засіданні заперечила проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.04.2019 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області надійшло подання ГУНП в Хмельницькій області (вх. №3129/1/6801-19 від 04.04.2019), в якому суб`єкт владних повноважень просить прийняти рішення про примусове повернення в країну походження ОСОБА_1 із забороною в`їзду на територію України в разі виявлення порушень вимог чинного міграційного законодавства. В обґрунтування необхідності прийняття запропонованого рішення вказують на суспільну небезпеку іноземця, яка полягає у можливості незаконного ввезення в країну зброї, боєприпасів, вибухових речовин, підтримання зв`язків із представниками злочинного світу, які наділені певним статусом, намірами щодо участі в діяльності злочинних груп, сформованих на етнічній основі для вчинення тяжких та особливо тяжких (резонансних) злочинів на території регіону, фінансування та зрощення масштабів організованої злочинності в державі.

Згідно з рішенням управління ДМС України в Хмельницькій області від 23 травня 2019 року №23 23.05.2019 під час проведення цільових профілактичних заходів під умовною назвою "Мігрант", працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення УДМС України в Хмельницькій області спільно з співробітниками Управління карного розшуку ГУНП в Хмельницькій області на території міста Хмельницький було виявлено громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває з порушенням правил перебування іноземців на території України.

Під час з`ясування підстав перебування на території України було встановлено, що гр. ОСОБА_1 народився в місті Єреван, Республіка Вірменія. На територію України в місто Хмельницький прибув, за його словами, разом з сім`єю у 1991 році.

У 1998 році вступив на навчання у перший клас в школу №28, яку закінчив у 2005 році та здобув неповну загальну середню освіту.

У 2008 році гр. ОСОБА_1 був засуджений за ч.1 ст.186 КК України (відкрите викрадення чужого майна) та звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на один рік.

У 2016 році був засуджений до 2 років позбавлення волі за ч.2 ст.296 КК України (хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом, вчинене групою осіб) та за ч.3 ст.263 КК України (носіння, виготовлення, ремонт або збут кинджалів, фінських ножів, кастетів чи іншої холодної зброї без передбаченого законом дозволу).

Зі слів гр. ОСОБА_1 з 2018 року перебуває у цивільному шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, було встановлено, що мати гр. ОСОБА_1 , ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , та брат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у 2008 році набули громадянство України на підставі ч.2 ст.9 Закону України "Про громадянство України" (Указ Президента України від 26.12.2008 року №1210/2008).

Вказаним рішенням управління ДМС України в Хмельницькій області №23 від 23 травня 2019 року вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_1 та зобов`язати його покинути територію України в термін до 21 червня 2019 року, посилаючись на те, що останній перебуває на території України з порушенням правил перебування іноземців, двічі був засуджений за вчинення злочинів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, у межах та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі - Закон України №3773-VI) .

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1.5 Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, зокрема, на підставі рішення територіальних органів, територіальних підрозділів ДМС, про примусове повернення або примусово видворені на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є:

- дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

- дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку;

- якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо протиправності оскаржуваного рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни, колегія суддів виходить з наступного.

Правова норма, закріплена в ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI, передбачає, що суб`єктом примусового повернення в країну походження або третю країну може бути іноземець або особа без громадянства.

Таким чином, при прийнятті рішення про примусове повернення в країну походження або третю країну посадові особи ДМС України зобов`язані встановити наявність у особи громадянства іноземної держави або відсутність громадянства будь-якої з держав і відповідно визначити статус особи як іноземця або особи без громадянства.

Згідно з оскаржуваним рішенням №23 від 23 травня 2019 року ОСОБА_1 зазначений громадянином Республіки Вірменії.

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 (а.с.17-18) ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в м.Єреван, республіка Вірменія.

При цьому на момент народження позивача республіка Вірменія перебувала у складі СРСР (Вірменська Радянська Соціалістична Республіка).

23 вересня 1991 року Вірменія вийшла зі складу СРСР.

Згідно з довідкою посольства Республіки Вірменія від 10.06.2019 (а.с.29) в комп`ютерному архіві автоматизованого комплексу паспортної системи паспортно-візового управління Поліції і в архіві державного реєстру населення Республіки Вірменія відомостей щодо громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає.

Таким чином, ОСОБА_1 народився у Вірменській РСР, однак громадянства Республіки Вірменії не набув.

Отже, наявними в матеріалах справи доказами спростовується факт наявності у позивача громадянства Республіки Вірменії.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що в порушення вимог ч. 1 ст. 26 Закону №3773-VI при прийнятті оскаржуваного рішення посадові особи Управління ДМС України в Хмельницькій області не з`ясували правовий статус ОСОБА_1 , його належність до громадянства Республіки Вірменії або іншої іноземної держави, тому в рішенні №23 від 23 травня 2019 року ОСОБА_1 необґрунтовано зазначений в якості іноземця.

Як встановлено з оскаржуваного рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області №23 від 23 травня 2019 року, ОСОБА_1 прибув на територію України разом з сім`єю у 1991 році.

Відповідно до п.п.1-3 ч.1 ст.3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є:

1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;

2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав;

3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України.

Натомість посадові особи Управління ДМС України в Хмельницькій області не з`ясували дату, підстави та обставини прибуття позивача на територію України, що унеможливлює встановлення законності перебування ОСОБА_1 на території України та визначення його громадянства.

При цьому відсутність у позивача паспорта громадянина України не може однозначно свідчити про відсутність законних підстав для перебування на території України.

Оцінюючи правомірність визначення Республіки Вірменія країною походження позивача, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з п.13 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI країна походження іноземця або особи без громадянства - країна чи країни громадянської належності або країна попереднього постійного проживання.

Як встановлено з матеріалів справи, в оскаржуваному рішенні Управління ДМС України в Хмельницькій області №23 від 23 травня 2019 року зазначено: "Країну походження за народженням можна вважати - Республіку Вірменія".

Водночас, самий лише факт народження у Республіці Вірменія не свідчить про те, що вказану країну можна вважати країною походження позивача.

Визначення, наведене п.13 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI передбачає наявність правових або соціальних зв`язків між іноземцем або особою без громадянства та країною походження.

Згідно з довідкою посольства Республіки Вірменія від 10.06.2019 (а.с.29) в комп`ютерному архіві автоматизованого комплексу паспортної системи паспортно-візового управління Поліції і в архіві державного реєстру населення Республіки Вірменія відомостей щодо громадянства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , немає.

Водночас, незважаючи на відсутність доказів належності ОСОБА_1 до громадянства Республіки Вірменія та відсутність відомостей про постійне проживання позивача у вказаній країні, у відзивах на позовну заяву та апеляційну скаргу відповідач не наводить обґрунтування того, що Вірменія є країною походження позивача в розумінні положень п.13 ч.1 ст.1 Закону №3773-VI.

Таким чином, відповідач необґрунтовано визначив Республіку Вірменія в якості країни походження ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Отже, при прийнятті рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження відповідач зобов`язаний перевірити всі обставини та умови перебування особи на території України, в тому числі перебування на території України, наявності або відсутності соціальних зв`язків в Україні та наслідки застосування до особи заходів примусу.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ч.4 ст.77 КАС України передбачено, що суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Водночас, судом першої інстанції не досліджувалися та не витребовувалися у сторін докази в частині доводів позовної заяви про постійне проживання позивача на території України, а також щодо зазначених в оскаржуваному рішенні обставин проживання сім`ї позивача на території України.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про необхідність дослідження обставин, зазначених в апеляційній скарзі, та доказів, поданих разом з апеляційною скаргою.

Відповідно до довідки Хмельницького навчально-виховного об`єднання №28 від 19.08.2019 №01-41/220 (а.с.48) ОСОБА_1 навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №28 з третього класу 1999 р. по восьмий клас 2004 р.

Відповідно до свідоцтва про базову загальну середню освіту серії ХМ №26917501 (а.с.49-50) ОСОБА_1 закінчив у 2005 році Хмельницьку змінну середню загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів №2.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 20.02.2019 року №288 (а.с.556) ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 22.01.1997 по теперішній час.

Відповідно до довідки про склад сім`ї від 15.01.2013 №62 (а.с.55) позивач проживає за вказаною вище адресою разом з матір`ю ОСОБА_6 та братом ОСОБА_8 .

Таким чином, з наведених вище документів судом встановлено, що позивач з 8 років постійно проживає в с.Михайлівка, Ярмолинецького району Хмельницького області з матір`ю та братом.

Згідно з оскаржуваним рішенням Управління ДМС України в Хмельницькій області №23 від 23 травня 2019 року позивач з 2018 року перебуває у фактичному шлюбі з громадянкою України ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі слів ОСОБА_1 у нього з громадянкою ОСОБА_4 у 2019 році народилася донька ОСОБА_9 (згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а.с.67) батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначений ОСОБА_10 ).

Водночас, сімейні обставини позивача не перевірялися посадовими особами Управління ДМС України в Хмельницькій області та не враховувалися при прийнятті рішення про примусове повернення до країни походження.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області №23 від 23 травня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни особи без громадянства (походження Республіка Вірменія) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); недобросовісно; непропорційно, тобто без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі "Berrehab v. The Netherlands" Європейський Суд з прав людини звернув увагу на те, що заявник жив в країні на законних підставах протягом ряду років, мав там будинок створив сім`ю. У зв`язку з цим Суд зазначив, що відмова у видачі йому нового виду на проживання і подальша висилка з країни погрожували розривом відносин між батьком та дитиною. На підставі наведеного Суд дійшов висновку про те, що не досягнуто належний баланс між інтересами сторін і що з цієї причини була відсутня відповідність між застосованими владою заходами і переслідуваними правомірними цілями, тому дії влади не є необхідними в демократичному суспільстві, у зв`язку з чим мало місце порушення статті 8.

У справі "Moustaquim v. Belgium" Європейський Суд з прав людини зважаючи на те, що всі родичі заявника проживали в державі, з якої його депортували, дійшов висновку про порушення ст.8 Конвенції, оскільки припис про депортацію порушив сімейне життя заявника та є неспівмірним відносно до переслідуваної мети, встановленої законом. Відповідно, ступінь втручання в його сімейне життя не був "необхідним в демократичному суспільстві".

З урахуванням встановлених у справі обставин, зважаючи на те, що сім`я позивача (його мати, брат, дружина, дитина) проживають на території України, колегія суддів дійшла висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення про повернення позивача до країни походження відповідач не надав оцінку сімейним обставинам позивача та не дотримав належний баланс між застосованими заходами і переслідуваними правомірними цілями, чим порушив право позивача на сімейне життя, яке гарантоване ст. 8 Конвенції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління ДМС України в Хмельницькій області №23 від 23 травня 2019 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни особи без громадянства (походження Республіка Вірменія) ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 листопада 2019 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Мацький Є.М. Смілянець Е. С.