Справа № 1.380.2019.001440
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9140/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

за участю секретаря судового засідання: Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року, ухвалене суддею Кухар Н.А. у м.Львові о 11:39, повний текст якого складений 06 серпня 2019 року, у справі № 1.380.2019.001440 за адміністративним позовом Державного підприємства "Львіввугілля" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

28 березня 2019 року позивач Державне підприємство "Львіввугілля" звернувся до суду із позовом до відповідача Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС, у якому просив визнати протиправними дії щодо зарахування сплачених сум єдиного соціального внеску за період з жовтня 2017 року по березень 2019 року в рахунок погашення штрафних санкцій та пені та зобов`язати вчинити дії з зарахування платежів, перерахованих згідно Реєстру платіжних доручень, в рахунок сплати Державним підприємством "Львіввугілля" та його відокремленими підрозділами недоїмки по єдиному соціальному внеску та внести зміни в Інтегровану картку платника (ІКП) щодо зарахування відповідних платежів в рахунок недоїмки.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на рахунки підприємства (юридичної особи) накладено арешт, від імені та за рахунок ДП Львіввугілля сплату єдиного соціального внеску за період 01.10.2017 01.03.2019 року здійснювали відокремлені підрозділи ВП Управління Західвуглепостач ДП Львіввугілля та ВП Вуглезбут ДП Львіввугілля (які не є юридичними особами), що підтверджується копіями платіжних доручень. Однак, перераховані кошти не були зараховані в рахунок сплати єдиного внеску.

Покликаючись на Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджену постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, вказує, що визначати призначення платежу належить виключно платнику.

В порушення вимог ст.19 Конституції України, статей 9, 11, 14-1, 16, 20 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" дані кошти, що згідно платіжних доручень призначались на сплату єдиного внеску, фіскальним органом зараховані в погашення штрафних санкцій та пені за минулі періоди. Вважає зарахування вищезазначених платежів ДП «Львіввугілля» не в рахунок сплати єдиного внеску та невідображення їх у персональних облікових картках застрахованих осіб працівників підприємства протиправним.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким адміністративний позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 2464-VI).

В розумінні статті 1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до положень частини 2 статті 8 та статті 12 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок не входить до системи оподаткування. Завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску.

Згідно із абз.2 п.1 ч.1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI).

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені Закону №2464-VI, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (ч.ч. 11, 12 ст.9 Закону №2464-VI).

Відповідно п.2 ч.11 та ч. 10 ст. 25 Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум, на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на звернення Державного підприємства Львіввугілля з листом від 20.03.2019 про надання повного витягу з інтегрованої картки платника податків по єдиному соціальному внеску щодо нарахування, сплати та зарахування єдиного соціального внеску за період 01.01.2017 - 01.03.2019, Офісом великих платників податків ДФС листом №14333/10/28-10-48-02 від 21.03.2019 роз`яснено, що Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не передбачено надання доступів до ІКП та надання витягів з них для платників податків.

У листі додатково проінформовано позивача щодо наявної заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на 01.03.2018, а саме по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нарахованому роботодавцями на суми заробітної плати, винагород за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності, що становить 12349106, 61 грн, в тому числі основний платіж - 7144773, 07 грн, штрафні санкції - 811000,10 грн, пеня 4393333, 44 грн (т.1 а.с.21).

У листі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.03.2019 № 759/05-74 зазначено, що відповідно до реєстру застрахованих осіб по ДП Львівугілля () станом на 21.03.2019 зараховано єдиний соціальний внесок включно по жовтень 2017 року (т.1 а.с.20).

Зі змісту довідки, сформованої ДП Львіввугілля, слідує, що у період з 01.10.2017 по 31.01.2019 позивачем було нараховано єдиний соціальний у розмірі 7 622386, 70 грн та сплачено 7 622 166, 25 грн (т.1 а.с.23).

Згідно довідки по заборгованості ЄСВ станом на 01.03.2019 згідно даних ДП Львіввугілля становить: 1) ЄСВ термін сплати, який не настав, 507193,11 грн; 2) штрафи і пеня 11037 784, 35 грн; разом сума боргу 11544 977,46 грн (т.1 а.с.24).

На підтвердження доводів щодо сплачених сум єдиного соціального внеску позивачем до матеріалів справи було долучено реєстри платіжних доручень по сплаті ЄСВ ДП Львіввугілля з 01.10.2017, за 2018 рік, січень лютий 2019 року (т.1 а.с. 27-46) та платіжні доручення (т.1 а.с.47-212).

Позивач, вважаючи дії фіскального органу щодо зарахування внесених у період з жовтня 2017 року по березень 2019 року платежів не в рахунок сплати єдиного внеску, а на погашення заборгованості пені та штрафних санкцій за минулі періоди, протиправними, звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача із зарахування коштів, які надходили від позивача із сплати єдиного внеску в календарній черговості їх виникнення на погашення недоїмки, штрафних санкцій та пені.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 №449; зареєстровано в Міністерствіюстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція).

Пунктами 2-4 розділу VI Інструкції визначено, що у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки).

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Частиною шостою статті 25 Закону № 2464-VI визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Такі ж положення кореспондовані в пункт 8 Розділу 6 Інструкції №449.

Суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем не заперечується факт наявності заборгованості із сплати єдиного соціального внеску, проте позивач вважає, що саме за період з жовтня 2017 року по січень 2019 року з покликанням на довідку, згідно якої ЄСВ по ДП «Львіввугілля» нараховано 7622386, 70 грн та сплачено 7622166,25 грн, ним своєчасно оплачені поточні платежі по єдиному соціальному внеску. Окрім того, вважає, що спрямування фіскальним органом сплачених позивачем коштів на погашення боргу по ЄСВ за минулий період суперечить законодавству, є протиправним та призводить до незарахування працівникам страхового стажу, а нарахована їм за цей період заробітна плата не включається в розрахунок пенсії, що позбавляє застраховану особу права на соціальний захист. Такими ж доводами мотивована апеляційна скарга.

Судом встановлено, що згідно даних інтегрованої картки станом на 21.03.2019 по ЄСВ зараховано погашення єдиного соціального внеску по Звіту № від 14.12.2017 за листопад 2017 року. Станом на 01.04.2019 недоїмка по сплаті ЄСВ становить 12906,6 тис.грн та збільшується щомісячно. Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 02.04.2019 № Ю-55-25 структура недоїмки наступна: 7702237,5 грн - недоїмка; 811000, 1 грн штрафи; 4 393 333, 44 грн пеня.

Станом на 18.04.2019 відбувається погашення заборгованості, яка виникла внаслідок несплати ДП Львіввугілля самостійно поданого звіту № від 15.01.2018.

Відтак, Офісом великих платників податків ДФС з огляду на імперативність приписів частини 6 статті 25 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування правомірно зараховано сплату єдиного соціального внеску з жовтня 2017 року по березень 2019 року в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.

Крім того, відповідно до п.4 підрозд.2 розд. ІІІ Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422 (далі-Порядок) при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник, у першу чергу зараховуються у рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник, у наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу у рахунок пені згідно з черговістю їх виникнення.

Якщо платник не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), орган ДФС самостійно здійснює розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Тобто, відповідно за наведеного правового регулювання, у разі наявності у платника є несплачених сум недоїмки, штрафів та пені, контролюючий орган не лише має повноваження, але й зобов`язаний зараховувати сплачені таким платником суми єдиного внеску в рахунок сплати існуючої недоїмки (штрафів, пені) у порядку календарної черговості їх виникнення.

Крім того, правова позиція щодо правомірності погашення відповідачем сум штрафних санкцій та пені у порядку їх календарної черговості з коштів, що надійшли від платника податків, викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №825/2359/15-а, яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується апеляційної судом при виборі і застосуванні до спірних правовідносин норм права.

Отже, аналізуючи наведені правові норми, які прямо передбачають обов`язок податкового органу зі сплачених коштів здійснювати зарахування спершу в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення (у разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені), та враховуючи наявність у позивача заборгованості зі сплати ЄСВ, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання дій протиправними, оскільки податковий орган як суб`єкт владних повноважень діяв в межах повноважень та у спосіб що визначені Конституцією та законами України.

Як наслідок, позовні вимоги Державного підприємства "Львіввугілля", звернені до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС, в частині зобов`язання вчинити дії з зарахування платежів, перерахованих згідно Реєстру платіжних доручень, в рахунок сплати Державним підприємством "Львіввугілля" та його відокремленими підрозділами недоїмки по єдиному соціальному внеску та внести відповідні зміни в Інтегровану картку платника (ІКП) є безпідставними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Львіввугілля" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року у справі № 1.380.2019.001440 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний
Постанова складена в повному обсязі 04.11.2019.