Справа № 320/5991/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

05 листопада 2019 року м. Київ Справа № 320/5991/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши
позовну заявуОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Київській області
провизнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), заборону вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача від 12.08.2019 № Ф-145178-52 про сплату боргу (недоїмки); заборонити відповідачу здійснювати позивачу подальше донарахування недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

В силу положень пункту 2 частини п`ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України у позовній заяві зазначаються відомості щодо сторін та інших учасників справи, серед яких, зокрема, місце проживання чи перебування (для фізичних осіб).

У свою чергу за змістом частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно з приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Цією ж статтею встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, статтею 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (який є спеціальним законом у сфері забезпечення збору та обліку єдиного внеску) передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів за результатами розгляду його скарги на вимогу про сплату єдиного внеску або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, вимогу від 12.08.2019 № Ф-145178-52 про сплату боргу (недоїмки), яку позивач просить визнати протиправною та скасувати, отримано ним 29.08.2019.

Водночас з наведеною вище позовною заявою ОСОБА_1 звернулась до суду лише 31.10.2019, тобто з порушенням спеціального десятиденного строку звернення до суду щодо оскарження рішень територіального органу доходів і зборів, визначеного статтею 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 № 2464-VI.

Разом з тим заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку позивачем суду не надано.

Крім того, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (частина третя статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України).

Так, згідно з приписами частини першої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання адміністративного позову майнового характеру - 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI).

Суд звертає увагу позивача на те, що майновими вимогами є будь-які вимоги суб`єктів права, що пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням, обміном, розподілом майна, у тому числі нерухомими та рухомими речами, грошовими коштами тощо.

Рішення суб`єкта владних повноважень, яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму адміністративно-господарських, штрафних санкцій, зменшено суму бюджетного відшкодування, від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства, податком на додану вартість тощо, породжує підстави для зміни майнового стану фізичної чи юридичної особи, а відтак вимога про визнання протиправним та/або скасування такого рішення носить майновий характер.

За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру (абзац 1 частини третьої статті 6 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI).

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивачем заявлено позовну вимогу про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача від 12.08.2019 № Ф-145178-52 про сплату боргу (недоїмки) у сумі 23785,08 грн.

Крім того, позивач просить суд заборонити відповідачу здійснювати подальше донарахування недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Таким чином, позовні вимоги позивача носять одночасно майновий і немайновий характер.

Відтак, з урахуванням положень статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23.11.2018 № 2629-VIII, при зверненні до суду з даним адміністративним позовом розмір судового збору повинен складати 1536,80 грн (=1536,80 грн х 1% (але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб) + 768,40 грн).

Як встановлено судом, в якості доказу сплати позивачем судового збору за подання даного адміністративного позову ним надано суду квитанцію від 09.10.2019 № 34 про сплату судового збору на суму 768,40 грн, тобто у розмірі, що не відповідає вимогам, передбаченим Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI.

При цьому згідно з даними автоматизованої системи КП «Діловодство спеціалізованого суду» вказану вище квитанцію вже було приєднано позивачем в якості доказу сплати ним судового збору за подання іншої позовної заяви (адміністративна справа № 320/5649/19).

За таких обставин квитанція від 09.10.2019 № 34 не може вважатись доказом сплати судового збору за подання даного адміністративного позову.

Судом також встановлено, що в позовній заяві в якості місця проживання позивача визначено наступну поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Водночас жодних належних та допустимих доказів (зокрема, належним чином засвідчених копій сторінок паспорту громадянина України, з даних якого можливо встановити місце реєстрації позивача, або довідки про реєстрацію місця проживання/перебування особи) стосовно реєстрації позивача за зазначеною адресою суду не надано.

Наведені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам процесуального законодавства, у зв`язку з чим суд, враховуючи приписи статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху з наданням позивачу часу для усунення зазначених недоліків.

Вказані недоліки повинні бути усунені позивачем у десятиденний строк з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду: оригіналу платіжного документу, що свідчить про сплату судового збору у розмірі 1536,80 грн; заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку; доказів реєстрації позивача за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене та керуючись частиною першою статті 169, статтями 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали.

3. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати (видати) позивачу невідкладно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Харченко С.В.