Справа № 806/1453/14
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

06 листопада 2019 року
Київ
справа №806/1453/14
адміністративне провадження №К/9901/1324/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого Уханенка С.А.,
суддів: Кашпур О.В., Шевцової Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Семопядного О.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідачів Чумака А.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними і скасування наказів, стягнення коштів,
за касаційною скаргою військової частини НОМЕР_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року (головуючий суддя Сичова О.П.) та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року (головуючий суддя Котік Т.С., судді Жизневська А.В., Малахова Н.М.),
У С Т А Н О В И В:
I. Суть спору
1. У березні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог просив:
- визнати протиправним і незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2013 р. № 304 "Про результати проведення службового розслідування за фактом нестачі дизельного палива частини НОМЕР_2 ";
- визнати протиправним і незаконним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2013 р. № 399 "Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2013 р. № 304";
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2013 р. № 304 в частині притягнення його до повної матеріальної відповідальності у розмірі 43 847,55 грн, з урахуванням кратності 3 131 542,65 грн;
- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2013 р. № 399 в частині притягнення його до повної матеріальної відповідальності у розмірі 37 195,55 грн, з урахуванням кратності 3 111 586,65 грн;
- стягнути з військової частини НОМЕР_2 утримані з його грошового забезпечення кошти в розмірі 15 568,56 грн.
2. Позов обґрунтував тим, що виявлена під час перевірки нестача дизельного пального довгострокового зберігання сталася внаслідок його використання за усним наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_2 у зв?язку з неодноразовими відключеннями енергоживлення у м. Радомишлі у грудні 2012 року січні 2013 року та необхідністю використання резервних систем електроживлення з витратою дизельного пального. Відсутність в діях посадових осіб військової частини НОМЕР_2 складу кримінального правопорушення підтверджується постановою Радомишльського РВ УМВС України в Житомирській області від 21.12.2013 р. про закриття кримінального провадження за фактом внесення посадовими особами військової частини НОМЕР_2 завідомо неправдивих відомостей до офіційних документів. У зв?язку з цим позивач вважав себе безпідставно притягнутим до матеріальної відповідальності. При цьому зазначив, що його не було ознайомлено з матеріалами розслідування та наказом від 21.10.2013 р. № 304.
ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення
3. Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з цим позовом як такому, що скористався досудовим порядком вирішення спору.
4. Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року, позов задоволено повністю.
5. Судові рішення мотивовані тим, що при притягненні ОСОБА_1 до юридичної відповідальності відповідачем не доведено наявності в його діях складу правопорушення: суспільно-небезпечних дій, заподіяння прямої дійсної шкоди, причинного зв?язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди, вини у заподіянні шкоди.
III. Провадження в суді касаційної інстанції
6. У касаційній скарзі військова частина НОМЕР_2 , посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.
7. Зазначає, що вперше нестачу дизельного пального довгострокового зберігання у кількості 5636 кг було виявлено під час прийому-передачі посади командира військової частини НОМЕР_2 від полковника ОСОБА_2 підполковнику ОСОБА_1 у липні 2013 року, однак на той час позивач доповів командиру військової частини НОМЕР_1 про відновлення нестачі ПММ в натуральному вигляді за рахунок винних посадових осіб згідно з Актом закладення (обновлення) матеріальних цінностей від 26.07.2013 р. № 19/970. Проте в подальшому службовим розслідуванням було встановлено, що нестачу ПММ в експлуатаційному відділі СФС покрито не за рахунок винних посадових осіб, а шляхом незаконного переміщення пального з резервуарів ПММ довгострокового зберігання складу військової частини до ПММ довгострокового зберігання експлуатаційного відділу СФС, чим додатково порушено порядок переміщення та використання ПММ довгострокового зберігання, яке у мирний час відбувається виключно за наказом начальника Генерального штабу- Головнокомандувача Збройних Сил України. Отже, за доводами відповідача, ОСОБА_1 як матеріально-відповідальну особу правомірно притягнуто до матеріальної відповідальності за нестачу та незаконне переміщення ПММ.
8. Крім того, не погоджуючись з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року про поновлення ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом, військова частина вкотре наголошує на тому, що позивач пропустив місячний строк звернення до суду у справі щодо проходження публічної служби, оскільки про притягнення його до матеріальної відповідальності він знав щонайменше з 03 грудня 2013 року, коли звернувся з клопотанням до командира військової частини НОМЕР_2 про внесення змін до наказу від 21.10.2013 р. № 304 у зв?язку з частковим відшкодуванням ним збитків державі в натуральному вигляді (681 кг дизпалива).
9. У запереченні на касаційну скаргу представник позивача Подсуха Н.Г. просить залишити судові рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість. Свою позицію аргументує, зокрема, тим, що Житомирською прокуратурою з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері не було виявлено складу кримінального правопорушення в діях позивача, тому відсутні підстави для притягнення його до матеріальної відповідальності. При цьому відповідачами не спростовані доводи позивача про те, що він не був ознайомлений з матеріалами розслідування та спірними наказами.
10 Заслухавши пояснення сторін, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
IV. Встановлені судами фактичні обставини справи
11. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 13.09.2013 р. № 250 з 17 по 26 вересня 2013 року у військовій частині НОМЕР_2 працювала комісія Головного командного центру Збройних сил України з прийняття і здавання справ та посади командира військової частини НОМЕР_2 від підполковника ОСОБА_1 підполковнику ОСОБА_3 .
12. Під час роботи комісії виявлено нестачу дизельного палива "ДЗ" на складі військової частини у кількості 5531 кг на загальну суму 43847,55 грн.
13. За вказаним фактом наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2013 р. № 271 призначено службове розслідування, зокрема, відносно тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 .
14. В акті службового розслідування від 16.10.2013 р. встановлено переміщення дизельного пального у кількості 5531 кг зі складу ПММ військової частини НОМЕР_2 до експлуатаційного відділу СФС, про що свідчить акт закладки від 26.07.2103 р. № 19/970. Зазначено, що водночас відсутні документи, які б підтверджували законність такого переміщення, так само як і немає акта передачі дизельного пального, яке перебувало на відповідальному зберіганні у підполковника ОСОБА_1 , будь-якій посадовій особі.
15. Згідно з висновком службового розслідування т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 підполковник ОСОБА_1 грубо порушив свої функціональні обов`язки, статті 3.1.1, 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 р. № 300, статті 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що призвело до введення в оману командування Головного командного центру Збройних Сил України та нестачі дизельного палива "ДЗ" в кількості 5531 кг на загальну суму 43 847,00 грн.
16. На підставі акта службового розслідування наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.10.2013 р. № 304 (пункт 12) за порушення вимог статей 16, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо виконання службових обов?язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, статей 3.1.1, 3.1.3, 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 р. № 300, та відповідно до пункту 13 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР (далі - Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців), головного інженера військової частини підполковника ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 43 847,55 грн, з урахуванням кратності 3 131 542,65 грн.
17. Начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 наказано провести відповідні утримання грошових коштів з винних посадових осіб з відображенням у книзі стягнень та нарахувань (пункт 13 наказу від 21.10.2013 р. № 304).
18. В подальшому, враховуючи часткове відшкодування підполковником ОСОБА_1 завданих збитків державі у натуральному вигляді та на підставі клопотання командира військової частини НОМЕР_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2013 р. № 399 внесено зміни до наказу від 21.10.2013 р. № 304 в частині суми відшкодування та встановлено її в розмірі 37 195,55 грн, з урахуванням кратності 3 -111 586,65 грн.
V. Позиція Верховного Суду
19. Відповідно до частин другої і третьої статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України, в редакції, чинній до 15.12.2017 р.) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
20. Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта статті 99 КАС України).
21. Вирішуючи питання дотримання позивачем строку звернення до суду, окружний суд в ухвалі від 02 грудня 2014 року виходив з того, що ОСОБА_1 скористався досудовим порядком вирішення спору, передбаченим пунктом 23 Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців, згідно з яким наказ командира (начальника) військової частини про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено вищому командиру (начальнику) в порядку, встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
22. Посилаючись на обставини звернення ОСОБА_1 26 грудня 2013 року до Житомирської прокуратури з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері з приводу протиправних дій службових осіб військової частини НОМЕР_1 при притягненні його до матеріальної відповідальності, а також подання позивачем у березні 2014 року скарги на наказ від 21.10.2013 р. № 304 командиру військової частини НОМЕР_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду з цим позовом.
23. Разом з тим, суд першої інстанції не врахував, що статтею 88 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 р. № 551-XIV, встановлено місячний строк з часу накладення дисциплінарного стягнення на подання скарги старшому командирові. Крім того, звернення до прокуратури з проханням опротестувати спірний наказ, а також звернення до командира військової частини НОМЕР_1 з проханням скасувати виданий ним же наказ від 21.10.2013 р. № 304 з урахуванням результатів досудового розслідування у кримінальному провадженні, не є оскарженням наказу вищому командиру та не може вважатися досудовим врегулюванням спору.
24. Отже, у цьому випадку необхідно виходити з місячного строку, встановленого для звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, якою в тому числі є військова служба, який розпочинається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
25. Як встановлено судами попередніх інстанцій у рішеннях по суті спору, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.12.2013 р. № 399 про внесення змін до наказу від 21.10.2013 р. № 304 в частині зменшення розміру матеріальної шкоди мотивований частковим відшкодуванням підполковником ОСОБА_1 завданих збитків державі у натуральному вигляді.
26. Таким чином, станом на 11 грудня 2013 року позивач безсумнівно був обізнаний з притягненням його до матеріальної відповідальності, однак з позовом про скасування спірних наказів звернувся до суду лише 26 березня 2014 року, тобто з пропуском встановленого місячного строку.
27. Відповідно до частини першої статті 100 КАС України адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.
28. Зробивши фактично висновок про дотримання позивачем строку звернення до суду, передбаченого частиною четвертою статті 99 КАС України, окружний суд ухвалою від 02 грудня 2014 року поновив позивачу цей строк, за відсутності будь-яких обґрунтувань поважності причин його пропуску.
29. За наведених обставин ухвала Житомирського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2014 року не ґрунтується на нормах процесуального закону.
30. В силу частини другої статті 185 і частини другої статті 211 КАС України заперечення на ухвали, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, можуть бути викладені в апеляційній/касаційній скарзі на судове рішення.
31. Переглядаючи постанову суду першої інстанції, апеляційний суд не усунув зазначені порушення норм процесуального права, незважаючи на наявність в апеляційній скарзі заперечень відповідача в цій частині.
32. За приписами частини першої статті 354 КАС України (в редакції після 15.12.2017 р.) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
33. Пунктом 8 частини першої статті 240 і частиною четвертою статті 123 КАС України (в редакції після 15.12.2017 р.) передбачено залишення позову без розгляду, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
34. З огляду на викладене рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із залишенням позовної заяви без розгляду.
Керуючись статтями 344, 354, 355, 356, 359 КАС України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
1. Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_2 задовольнити частково.
2. Скасувати постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 11 червня 2015 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2015 року.
3. Залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними і скасування наказів, стягнення коштів
4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню.

Головуючий: С.А. Уханенко
Судді: О.В. Кашпур
Н.В. Шевцова