Справа № 613/979/19
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Рішення

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

"07" листопада 2019 р. № 613/979/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши адміністративний позов та додані до нього документи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до Богодухівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) звернулись до Богодухівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Богодухівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області (вул. Шевченка, буд. 17, м. Богодухів, Харківська область,62103), в якому просили суд:

- визнати протиправною відмову Богодухівського районного сектору у місті Богодухові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області у видачі ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503- XII;

- зобов`язати Богодухівський районний сектор у місті Богодухові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області оформити та видати ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина Украйни № 2503-ХП.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 06.08.2019 року справу передано за підсудністю до Харківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказують, що у 2018 році, діючи в інтересах неповнолітньої доньки звернулися до відповідача із заявою про оформлення та видачу паспорта громадянина України у формі книжечки, передбаченого діючим Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Відповідач письмово відмовив у видачі паспорта у формі книжечки, мотивуючи відсутністю механізму реалізації права видачі паспорта у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України.

Вважають, що відповідач порушує права та інтереси їх доньки, відмовляючи в оформленні паспорта у формі книжечки. Крім того, законодавством передбачена можливість видачі паспорта як у формі картки, так і у формі книжечки.

З наведених підстав, вважають відмову відповідача щодо видачі ОСОБА_3 паспорту у формі книжечки протиправною та просять задовольнити позов.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.09.2019 року справу №613/979/19 прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

У встановлений судом строк 26.09.2019 року, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позивачі звернулись до нього із заявою щодо отримання паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII. Оскільки, заява позивачів щодо наміру отримання їхньою донькою паспорта громадянина України була подана з порушенням норм чинного законодавства, що регулює вказані правовідносини, тому вона була розглянута відповідачем відповідно до вимог Закону України "Про звернення громадян". У надісланому 24.01.2019 листі позивачам роз`яснено порядок отримання паспорта громадянина України. А тому, твердження позивача про те, що відповідачем було відмовлено їх дочці в оформленні та видачі паспорта не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки звернення (заява) не є заявою про отримання паспорту громадянина України, а лист-відповідь відповідача, відповідно, - рішенням про відмову у видачі такого. Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 , в інтересах якої діють позивачі, не звертались із відповідною заявою та додатками до відповідача, то правові підстави для видачі паспорта першій відсутні. На підставі вищенаведеного, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

01.10.2019 року позивачі подали відповідь на відзив, в якій зазначили, що 28.09.2019 року для одержання паспорта подали такі документи: заяву встановленої форми, свідоцтво про народження, дві фотокартки.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами. Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

ОСОБА_3 , дочка позивачів, ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла чотирнадцятирічного віку з яким закон пов`язує виникнення права на отримання паспорта громадянина України.

02.01.2019 року ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (мати), в інтересах неповнолітньої доньки, ОСОБА_3 , звернулись особисто до Богодухівського районного сектору у місті Богодухові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області (далі - Відповідач або відділ ДМСУ) із заявою про отримання паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

У заяві просили надіслати заявнику письмову відповідь з повідомленням про дату і час оформлення паспорта. Додатково зазначили, що для оформлення паспорта буде подано копію свідоцтва про народження і дві фотокартки. Про додатки у заяві не зазначено.

24 січня 2019 року відповідач листом № 6329-24/6329-19 від 24 січня 2019 року відмовив у видачі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорта громадянина України відповідно до чинного Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ (надалі Положення № 2503).

Позивачі, вважаючи, що вказаним вище листом-відповіддю відповідач порушив права їх доньки, звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Статтею 5 Закону України Про громадянство України визначено, що документом, який підтверджує громадянство України, є зокрема паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ затверджено Положення про паспорт громадянина України (далі - Положення № 2503-ХІІ).

Згідно з положеннями п. 3 Положення № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус № 5492 документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Частиною ч.1 статті 13 Закону України Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують її особу чи спеціальний статус (далі - Закон № 5492-VI) до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, віднесено документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону № 5492-VI передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Суд зазначає, що як положеннями Закону № 5492-VI, нормами постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України (далі - Постанова № 302), так і Положенням № 2503-ХІІ, передбачено чіткий порядок, суб`єктний склад та перелік документів для оформлення паспорта громадянина України.

Відповідно до пп.1 п.7 Постанови № 302, оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються: особі, яка досягла 14-річного віку - на підставі заяви - анкети, поданої нею особисто.

За приписами ч. 7 ст. 16 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником.

Перелік документів, які подаються із заявою про видачу паспорту, визначено Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (затверджений постановою КМУ №302 від 25.03.2015р.; далі за текстом - Порядок №302).

Так, відповідно до пунктів 13 і 35 Порядку №302 до переліку документів, які подаються для оформлення паспорту, зокрема, належать: свідоцтво про народження, 2 фотокартки розміром 35*45мм, оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України).

У ході розгляду справи судом з`ясовано, що ані заяви належної форми, ані документів, необхідних для оформлення паспорту за зразком Положення №2503-ХІІ, заявниця до Районного відділу не подавала. У зверненні від 02.01.2019 з проханням повідомити про дату і час оформлення паспорта зазначено, що для оформлення паспорта буде подано у майбутньому копію свідоцтва про народження і дві фотокартки. Тим паче, позивачі просили розглянути вказану заяву у порядку Закону України "Про звернення громадян".

Ці обставини зумовлюють відсутність підстав для визнання неправомірною відмову відповідача у спірних правовідносинах.

Отже, заява щодо оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, подана до відповідача у довільній формі, не є підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на день звернення із заявою, у відповідача були відсутні правові підстави для видачі ОСОБА_3 паспорта громадянина України у вигляді книжечки.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.11.2018 по справі № 820/3327/16.

У відзиві відповідач зазначив, що вищевказана заява позивача зареєстрована останнім, як звернення.

Сама по собі незгода позивача зі змістом відповіді не спростовує факту розгляду звернень позивача у встановленому законом порядку, та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідача та задоволення позовних вимог про видачу такого паспорту, навіть у разі наявності у позивача такого права, оскільки заявником не дотримано процедури звернення за обміном паспорта та не надано необхідних для цього документів.

Вказане виключає можливість визначення даної справи як типової, оскільки вона не відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17.

Доводи позивачів у відповіді на відзив щодо подання 28.09.2019 документів відповідачу, суд не бере до уваги, оскільки, вказані обставини настали після виникнення спірних правовідносин та не входять до предмету доказування, а також не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією та Законами України.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до Богодухівського районного сектору ГУ ДМС України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Тітов