Справа № 308/12623/17
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8794/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довга О.І.,

судді Бруновська Н.В.,

судді Запотічний І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Ужгородської міської ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2019 року (суддя Бенца К.К. проголошено о 09:01:13 м. Ужгород, повний текст складено 18.06.2019) у справі № 308/12623/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в особі уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ужгородської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Ужгородської міської ради щодо неприйняття рішення за заявою позивача щодо передачі у власність земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва та зобов`язання вичинити певні дії.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач покликається на наступне. Будучи особою, яка має право на пільги для сімей загиблих ( померлих) ветеранів війни, скористався своїм правом, звернувшись до Ужгородської міської ради з заявою про безоплатне виділення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дана заява знаходиться на обліку у відділі землекористування Ужгородської міської ради з 07.07.2005 року. Позивачем отримані усні та письмові відповіді про те, що на обліку щодо безоплатного виділення земельної ділянки понад 6000 звернень. Представником позивача отримано на адвокатський запит відповідь Ужгородської міської ради від 12.10.2017 року за № 4437/03-17, в якій зазначено, що відповідно до наявних облікових даних відділу землекористування, заява гр. ОСОБА_1 щодо безоплатного виділення земельної ділянки знаходиться на обліку у відділі від 07.07.2005 року. Облік ведеться в хронологічному порядку з 1993 року по алфавіту із зазначенням пільгової категоріі, якщо така є. Відповідно до рішення сесії міської ради від 23.12.2015 року № 71 на території міста Ужгород призупинено безоплатне виділення нових земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель. Позивач покликається на те, що відповідачем за наслідками розгляду заяви позивача фактично не прийнято жодного рішення відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України, тим самим створивши перешкоди позивачу на шляху реалізації права на отримання земельної ділянки у власність.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання протиправною бездіяльність Ужгородської міської ради щодо неприйняття рішення та зобов`язання вичинити певні дії задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Ужгородської міської ради, яка полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 від 07 липня 2005 року про виділення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку. Зобов`язано Ужгородську міську раду розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 липня 2005 року та вирішити питання, щодо якого звернувся заявник, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, на підставі та у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити. Зокрема зазначає, що можливості органу місцевого самоврядування щодо надання громадянам земельних ділянок обмежуються кількістю земельних ділянок, які знаходяться в межах населеного пункту, вільні від забудови і перебувають у комунальній власності. Рішенням Ужгородської міської ради 23.12.2015 року № 71 «Про тимчасову заборону (мараторій) на передачу у власність та користування вільних від забудови земельних ділянок в м. Ужгороді» п.1 введено тимчасову заборону (мораторій) на передачу у власність користування вільних від забудови земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель міста Ужгорода. Заперечуючи проти позовних вимог, вказала на те, що на час звернення 07.07.2005 року до Ужгородської міської ради, позивач не додав до заяви жодних граничних матеріалів із зазначенням площі та місця розташування земельної ділянки. Лістом від 12.10.2017 року № 4437/03-17 була надана відповідь про можливість звернення позивача до міської ради з відповідним клопотанням щодо виділення земельної ділянки та подачі його до Центру надання адміністративних послуг. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач скористався своїм правом, та подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обгрунтованим, ухвалене судом відповідно до норм матеріального при дотримані норм процесуального права, а тому апеляційна скаргу підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З урахуванням приписів ч.4 ст. 229, ч.2 ст. 313 КАС України, розгляд справи здійснювався за відсутності сторін, які були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, в зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

07.07.2005 року ОСОБА_3 звернувся до Ужгородської міської ради із заявою, в якій просив надати безоплатно у власність земельну ділянку згідно ЗК України для будівництва та обслуговування індивідуального житла. Заява з додатками отримана Ужгородською міською радою 07.07.2005 року, що стверджується відповідними відмітками на заяві, копія якої долучена до відзиву на позов.

Листом від 12.10.2017 року за № 4437/03-17, відповідач у відповіді на адвокатський запит, повідомив позивача, що відповідно до наявних облікових даних відділу землекористування, заява гр. ОСОБА_1 щодо безоплатного виділення земельної ділянки знаходиться на обліку у відділі від 07.07.2005 року. Облік ведеться в хронологічному порядку з 1993 року по алфавіту із зазначенням пільгової категоріі, якщо така є. Відповідно до рішення сесії міської ради від 23.12.2015 року № 71 на території міста Ужгород призупинено безоплатне виділення нових земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, що свідчить про допущення останнім, як суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності стосовно розгляду поданої позивачем заяви 07.07.2005 року.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 ст. 116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до п. «а» ч. 3 ст. 22 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з п. «в» ч. 3 ст. 116 Земельного кодексу України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Частиною 1 ст. 121 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Частиною 6 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

07.07.2005 року ОСОБА_3 звернувся до Ужгородської міської ради із заявою, в якій просив надати безоплатно у власність земельну ділянку згідно ЗК України для будівництва та обслуговування індивідуального житла.

Разом з тим відповідач надав позивачу відповідь, що відповідно до наявних облікових даних відділу землекористування, заява гр. ОСОБА_1 щодо безоплатного виділення земельної ділянки знаходиться на обліку у відділі від 07.07.2005 року. Облік ведеться в хронологічному порядку з 1993 року по алфавіту із зазначенням пільгової категорії, якщо така є. Відповідно до рішення сесії міської ради від 23.12.2015 року № 71 на території міста Ужгород призупинено безоплатне виділення нових земельних ділянок на термін проведення інвентаризації земель.

Згідно статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності.

Як встановлено в п.34 ч.1 ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Разом з тим, аналізуючи зміст вищевикладених норм чинного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади з приводу надання їм у власність земельних ділянок, суд звертає увагу, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

З огляду на зазначені норми відповідач, за результатами розгляду заяви позивача щодо відведення земельної ділянки, повинен прийняти відповідне мотивоване рішення. Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідач такого рішення не прийняв, а поданий ним лист-відповідь від 12.10.2017 року, зважаючи на його зміст, має суто інформаційний характер, а відтак не може вважатись рішенням суб`єкта владних повноважень, в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, відсутність належним чином оформленого рішення органу місцевого самоврядування щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Вказані вище обставини зумовлюють висновок про допущення відповідачем бездіяльності щодо розгляду заяви позивачу, а відтак позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідачем не надано доказів того, що станом на час розгляду справи ним вирішена заява позивача у порядку, встановленому вимогами закону.

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 243, 246, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Ужгородської міської ради залишити без задоволення, а рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 07 червня 2019 року у справі № 308/12623/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року.