Справа № 462/3661/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6982/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Зубович-Яворської О. ОСОБА_2 .,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

суддя (судді) в суді першої інстанції Гедз Б.М.,

час ухвалення рішення 09:31:26,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 12.06.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 07.05.2018 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 : зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії за віком з 10.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Політрейд».

14.02.2019 року ОСОБА_3 подав заяву в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просив визнати протиправними: повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.12.2018 року головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пушкар І.Є. про здійснення перерахунку його пенсії з 10.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Політрейд»; розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.10.2018 року № 819374 про здійснення перерахунку його пенсії; бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Залізничного районного суду від 07.05.2018 року у справі № 462/3661/17.

Заяву мотивував тим, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області фактично не виконало зазначене рішення суду, оскільки при здійсненні на виконання цього рішення перерахунку його пенсії було враховано той же заробіток, що й при призначенні пенсії у 2013 році без врахування висновків суду. Посилання відповідача на неможливість проведення іншого перерахунку його пенсії в зв`язку з автоматичним обчисленням її розміру програмним забезпеченням та неможливістю внесення змін в цей процес, позивач вважає безпідставним, оскільки це суперечить законодавству.

Ухвалою Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.10.2018 року № 819374 ОСОБА_3 було здійснено перерахунок пенсії за віком з 10.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Політрейд», отже, виконано рішення Залізничного районного суду від 07.05.2018 року в повному обсязі. Зокрема, суд зазначив, що інспектором пенсійного органу були введені суми заробітної плати позивача за вказаний період згідно з даними персоніфікованого обліку застрахованої особи, а саме по 2000,00 грн. з липня 2000 року по лютий 2001 року, 2901,79 грн. за березень 2001 року, 2794,02 грн. за квітень 2001 року, 2537,82 грн. за травень 2001 року, по 3000,00 грн. за червень, липень, серпень 2001 року, 2866,22 за вересень2001 року, 3007,64 грн. за жовтень 2001 року і 3000,00 грн. за листопад 2001 року. Однак постановами Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 року та від 07.03.2001 року № 225 «Про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці працівників, суми оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів» встановлено максимальну величину суми оподаткованого доходу (прибутку), сукупного оподаткованого доходу у розмірі 1000,00 грн. на місяць у розрахунку на кожного працюючого, з яких справляються збори (внески) до Пенсійного фонду (до лютого 2001 року включно та з березня по листопад 2001 року 1600,00 грн.). Проведення перерахунку пенсії позивача за рішенням суду не призвело до збільшення її розміру, про що було повідомлено державного виконавця та надіслано вказане розпорядження. За таких обставин суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області виконані зобов`язання вчинити дії, покладені на нього судом, в порядку встановленому судовим рішенням та в межах покладених повноважень, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив позивач. Вважає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить ухвалу скасувати і постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не навів жодних доказів на підтвердження факту виконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення Залізничного районного суду від 07.05.2018 року, а лише послався на пояснення відповідача. В свою чергу відповідач при здійсненні перерахунку його пенсії врахував ті ж розміри заробітної плати, що й при її призначенні, тобто фактично жодного перерахунку не відбулось. Посилання відповідача на неможливість проведення іншого перерахунку його пенсії в зв`язку з технічними перешкодами, а саме наявністю певних алгоритмів та сум у відповідному програмному забезпеченні, які неможливо змінити, позивач вважає безпідставним, оскільки це суперечить законодавству. При цьому, сам відповідач зазначає, що для обчислення розміру пенсії відповідні суми в програмний ресурс вводить відповідальний працівник управління. Підсумовуючи наведене вище, позивач наголошує, що зазначене рішення суду про перерахунок його пенсії фактично не виконане, що порушує його права та грубо суперечить вимогам ст. ст. 19, 129-1 Конституції України та ст. ст. 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як зазначено вище, рішенням Залізничного районного суду міста Львова від 07.05.2018 року у даній адміністративній справі було частково задоволено позов ОСОБА_3 : зобов`язано Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії за віком з 10.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Політрейд».

Вказане рішення суду набрало законної сили 23.08.2018 року.

24.09.2018 року суд видав виконавчий лист на примусове виконання цього рішення, який виконувався Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Листом від 21.12.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило державного виконавця про здійснення на виконання зазначеного вище рішення суду перерахунку пенсії ОСОБА_3 з 10.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» та ТзОВ «Політрейд», та долучило до листа копію розпорядження від 03.10.2018 року № 81974 про перерахунок пенсії позивача.

29.12.2018 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням боржником рішення суду.

14.02.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною вище заявою про визнання протиправними рішень та дій (бездіяльності) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення суду.

Отже, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з доводами якого погодився державний виконавець, а також суд першої інстанції, стверджує, що ним повністю виконане рішення Залізничного районного суду міста Львова від 07.05.2018 року.

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим і необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Отже, даними нормами встановлено в імперативній формі обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, та обов`язковість виконання цього рішення особою, визначеною судом.

Також ст. 129-1 Конституції України передбачає здійснення судом контролю за виконанням судового рішення.

Кодексом адміністративного судочинства України передбачено декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду (статті 383).

Так, відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів даної статті можливе лише у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Судом встановлено, що підставою звернення ОСОБА_3 до суду з даним позовом було протиправне, на його переконання, неврахування органом Пенсійного фонду при призначенні та обчисленні розміру його пенсії у 2013 році заробітної плати за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Політрейд». В зв`язку з цим позивач просив суд зобов`язати відповідача здійснити перерахунок його пенсії із врахуванням такої заробітної плати.

Як вбачається із змісту зазначеного вище рішення Залізничного районного суду міста Львова від 07.05.2018 року, суд погодився з доводами позивача про протиправність оскаржених дій пенсійного органу та зобов`язав останнього здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії за віком з 10.02.2017 року з урахуванням вказаної заробітної плати.

Отже, спір про необхідність врахування органом Пенсійного фонду при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_3 заробітної плати останнього за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Політрейд», вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили і подальшому перегляду чи ревізії не підлягає в силу вимог Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України про обов`язковість цього рішення.

Проте, як встановив суд і не заперечують сторони, при здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_3 на виконання зазначеного рішення суду згідно з розпорядженням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.10.2018 року № 819374, були враховані ті ж показники і розміри заробітної плати, що й при призначенні йому пенсії 25.08.2013 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає підставними та обґрунтованими доводи позивача про те, що вказане рішення відповідачем фактично не виконане.

Щодо твердження відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про те, що перерахунок пенсії позивача на виконання зазначеного рішення суду був здійснений в порядку, встановленому цим рішенням та в межах повноважень управління, встановлених законодавством, а саме згідно з даними персоніфікованого обліку застрахованої особи ОСОБА_3 з врахуванням постанов Кабінету Міністрів України від 13.07.1998 року та від 07.03.2001 року № 225 про встановлення максимальної величини фактичних витрат суб`єктів господарювання на оплату праці та суми оподаткованого доходу, з яких справляються збори (внески) до соціальних фондів, колегія суддів зазначає таке.

Як вказує сам відповідач, внаслідок такого перерахунку розмір пенсії позивача не збільшився.

Дана обставина, на переконання колегії суддів, сама по собі свідчить про невиконання рішення суду, оскільки це суперечить самій суті поняття перерахунку пенсії, зважаючи, що, як зазначено вище, спір між сторонами у справі стосувався періоду виплати і розміру заробітної плати ОСОБА_3 , з якої повинен обчислюватись розмір його пенсії, що прямо впливає на розмір пенсії.

Відповідно, зобов`язавши Головне управління пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_3 перерахунок пенсії за віком з урахуванням заробітної плати за конкретний період за час роботи на конкретних підприємствах, суд першої інстанції підтримав правову позицію позивача про те, що розмір його пенсії повинен обчислюватись з іншого (більшого) заробітку, ніж той, що враховувався при її призначенні. При цьому, слід зазначити, що у рішенні Залізничного районного суду міста Львова від 07.05.2018 року відсутні застереження щодо врахування пенсійним органом певних обмежень розміру заробітної плати позивача за вказаний період чи надання відповідачу певної дискреції під час виконання цього рішення.

Також колегія суддів погоджується з твердження позивача про безпідставність посилання відповідача на неможливість проведення іншого перерахунку його пенсії в зв`язку з технічними перешкодами, а саме наявністю певних алгоритмів та сум у відповідному програмному забезпеченні, які неможливо змінити, оскільки вказана обставина не дає підстав для свавільного проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області перерахунку пенсії ОСОБА_3 без виконання імперативної вказівки суду.

В даному випадку колегія суддів враховує також висновок щодо застосування норм права, викладений в постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 808/4165/17, в якій зазначено, зокрема, що положення ст. 124 Конституції України та ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України свідчать, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним застосувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, в рішенні від 19.03.1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», у п. 40 якого зазначено, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.

Підсумовуючи описані вище обставини та норми законодавства, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскільки встановлено факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області рішення Залізничного районного суду міста Львова від 07.05.2018 року в даній справі, заява ОСОБА_3 в силу норм ч. ч. 1, 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає частковому задоволенню, а саме в частині визнання протиправними розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03.10.2018 року № 819374 про здійснення перерахунку пенсії позивача та бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Залізничного районного суду від 07.05.2018 року у справі № 462/3661/17.

Водночас, на думку колегії суддів, не підлягає задоволенню заява позивача про визнання протиправним повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 21.12.2018 року головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Пушкар І.Є. про здійснення перерахунку його пенсії з 10.02.2017 року з урахуванням заробітної плати за період з 01.07.2000 року до 30.11.2001 року, з якої сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування ВАТ «Іскра» і ТзОВ «Політрейд», оскільки це повідомлення не є рішенням відповідача як суб`єкта владних повноважень в розумінні норм Кодексу адміністративного судочинства України, яке може бути оскаржене до суду.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, а висновки суду не відповідають обставинам справи, тому її слід скасувати та постановити нову.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 383 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Залізничного районного суду міста Львова від 12 червня 2019 року у справі № 462/3661/17 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визнати протиправним розпорядження Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03 жовтня 2018 року № 819374.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо невиконання рішення Залізничного районного суду від 07 травня 2018 року у справі № 462/3661/17.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 04.11.2019 р.