Справа № 360/4439/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4439/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірною бездіяльність, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач), в якому позивач просив суд:

-визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо не здійснення перерахунку пенсії позивачу на підставі заяви про перерахунок пенсії від 27.02.2019 та доданої до неї довідки № 15 від 30.01.2019 року за безпосередню участь в Антитерористичних операціях за період з 26.06.2014 по 06.11.2015 на загальну суму 89146,78 грн, як такої що включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років;

-скасувати рішення головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про розгляд заяви від 27.02.2019 про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 по справі № 360/1661/19 - від 05 серпня 2019 року № б/н;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви про перерахунок пенсії від 27.02.2019 та доданої до неї довідки №15 від 30.01.2019 року за безпосередню участь в Антитерористичних операціях за період з 26.06.2014 по 06.11.2015 на загальну суму 89146,78 грн, як такої що включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії за вислугою років з 27.02.2018 (а.с.3-14).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

З 15.09.1992 позивач працював в органах внутрішніх справ України та 06.11.2015 наказом № 410 о/с від 06.11.2015 полковника міліції ОСОБА_1 , начальника Новопсковського районного відділу Головного управління МВС України у Луганській області було звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «г» (за скорочення штатів) та відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» не займав відповідальне та особливо відповідальне становище. З 07.11.2015 позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області, як отримувач пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262 по лінії Міністерства внутрішніх справ.

27 лютого 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про призначення/перерахунок пенсії відповідно до вимог додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», долучивши оригінал довідки № 15 від 30.01.2019 для долучення до матеріалів його пенсійної справи та на її підставі здійснити перерахунок пенсії з урахуванням грошового забезпечення - виплати винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, на підставі постанови Верховного Суду від 26 червня 2018 року справа № 420/1232/16-а, в якій зазначено, що грошова винагорода відноситься до складу грошового забезпечення осіб, які приймають участь в АТО, постійно з часу її запровадження і має помісячний характер, з якої здійснюється обчислення пенсії за вислугою років.

28.03.2019 на адресу позивача надійшла відповідь відповідача від 22.03.2019 за № 4251/03-01, в якій було повідомлено, що позивач перебуває на обліку в управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262 по лінії Міністерства внутрішніх справ України. Не погодившись з результатами розгляду, позивач, звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року по справі № 360/1661/19 в задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено в повному обсягу та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 по справі № 360/1661/19 апеляційну скаргу позивача задоволено частково. Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року по справі № 360/1661/19 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянути заяву позивача від 27 лютого 2019 року про перерахунок пенсії та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ. В іншій частини позовних вимог - відмовлено, у зв`язку з передчасністю їх заявлення.

11.09.2019 позивач отримав листа від відповідача № 13517/03-01 від 11.09.2019 в додатку- Рішення головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про розгляд заяви від 27.02.2019 про призначення/перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Першого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 по справі № 360/1661/19 від 05 серпня 2019 року № б/н. Вказаним рішенням ОСОБА_1 відмовлено в проведені перерахунку пенсії.

Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку протиправною, рішення таким, що підлягає скасуванню, а тому за захистом своїх прав звернувся до суду, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позов не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 22.10.2019 за вхідним реєстраційним номером 53268/2019 надав відзив на позовну заяву від 22.10.2019 №15707/07 (а.с.55-57), в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування зазначив, що позивач перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ та пенсію призначено згідно до положень Закону № 2262 з 07.11.2015, по лінії Міністерства внутрішніх справ. З поданням про призначення пенсії від 08.12.2015 до головного управління було надано довідку про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії, видана 20.11.2015 головним управлінням Національної поліції в Луганській області та ліквідаційною комісією ГУ МВС у Луганській області за № 61/341. Згідно до ст.63 Закону №2262, постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21 лютого 2018 р. № 103, з 01.01.2016 позивачу був зроблений перерахунок пенсії на підставі довідки № 3932-ЛК від 21.03.2018, виданої Ліквідаційною комісією ГУМВС України у Луганській області. Відповідач зазначає, що надбавка за участь в антитерористичній операції в цій довідці не передбачена.

Крім того, зазначив, що винагорода за участь в АТО не є додатковим видом грошового забезпечення в розумінні статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є тимчасовою виплатою, яке не має постійного характеру.

На підставі викладеного, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 11.10.2019 справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77, 90 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією, зазначеною в паспорті та довідці про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с.15).

Позивач є учасником бойових дій, відповідно до інформації зазначеної у посвідченні серії НОМЕР_2 від 05.11.2015 (а.с.17) та є пенсіонером за вислугою років відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_4 Серії НОМЕР_3 від 25.12.2015 (а.с.16).

Відповідно до інформації, зазначеній в довідці Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України у Луганській області № ВДЗ/1719/А від 28.01.2015 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ОСОБА_1 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області у період з 26.06.2014 по 03.07.2014, з 29.08.2014 по 05.09.2014, з 26.09.2014 по 03.10.2014 (а.с.19).

Інформацією, зазначеною в довідці Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України у Луганській області № ВДЗ/6475/А від 30.06.2015 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України підтверджено безпосередню участь позивача в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області у період з 04.10.2014 по день її видачі.

За вказаний період часу позивачу була нарахована і виплачена винагорода за безпосередню участь в АТО в сумі 57973,00 грн, з якої утримувався податок з доходів фізичних осіб 15%, який відповідно до постанови КМУ від 15.01.2014 № 44 компенсувався, військовий збір 1,5%, єдиний соціальний внесок 2,6% (а.с.25).

13.06.2016 постановою Луганського окружного адміністративного суду було стягнуто з ліквідаційної комісії Новопсковського районного відділу Головного управління МВС України в Луганській області на користь ОСОБА_1 винагороду за безпосередню участь в АТО за червень-жовтень 2014 року та грудень 2014 року в загальному розмірі 31173,78 грн.

ОСОБА_1 перебуває на обліку ГУ ПФУ в Луганській області та з 07.11.2015 йому призначена пенсія на підставі ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При призначені йому пенсії відповідачем по справі не була врахована грошова винагорода за участь в АТО в загальній сумі 89146,78 грн.

Не погодившись з діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 24.10.2018 по справі №420/1232/16-а у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій противоправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (а.с.30-34).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 по справі №420/1232/16-а рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.97-100).

27.02.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення/перерахунок пенсії відповідно до вимог додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви додав довідку №15 від 30.01.2019 про нараховану та виплачену винагороду за безпосередню участь в АТО за період проходження служби у Новопсковському РВ ГУМВС України у Луганській області з 26.04.2014 по 06.11.2015 (а.с.23-25).

28.03.2019 позивач отримав відповідь відповідача, якою його повідомили про відсутність підстав для перерахунку пенсії.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач знову звернувся до суду за захистом порушених прав.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 10.07.2019 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 05 червня 2019 року № 360/1661/19 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27 лютого 2019 року про перерахунок пенсії та прийняти рішення відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ (а.с.35-40).

На виконання вказаного судового рішення відповідач 05.08.2019 розглянув заяву позивача від 27.02.2019 про призначення/перерахунок пенсії і рішенням від 05.08.2019 відмовив ОСОБА_1 в проведенні перерахунку пенсії (а.с.42,95).

Відмовляючи у перерахунку пенсії, орган Пенсійного фонду виходив з того, що винагорода за безпосередню участь в АТО не є основною, постійною складовою грошового забезпечення, а надана довідка не відповідає вимогам Порядку №3-1 постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007.

Листом від 11.09.2019 за №13517/03-01 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення (а.с.41).

Не погоджуючись з рішенням відповідача, позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Визначальним при розгляді даної справи є з`ясування питання чи відносяться такі виплати, як грошова винагорода за участь в АТО, які позивач отримував за період з 26.06.2014 по 06.11.2015 на загальну суму 89146,78 грн, до видів грошового забезпечення, які необхідно враховувати при призначенні/перерахунку пенсії особам, що проходили службу по лінії Міністерства внутрішніх справ.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262), який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, які мають право на пенсію за цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст.43 Закону №2262 пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в мірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (Порядок №393) передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з нарахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням (пункт 7 Порядку №393).

Отже, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Однак, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Позивач вважає, що грошова винагорода за участь в АТО, які він отримав у період з 26.06.2014 по 06.11.2015 на загальну суму 89146,78 грн, відносяться до додаткових видів грошового забезпечення, а тому їх необхідно було включити при здійсненні позивачу перерахунку відповідно до ст.63 Закону №2262 на підставі заяви від 27.02.2019 з урахуванням довідки №15 від 30.01.2019.

Між тим, суд не може погодитись з такими твердження позивача, оскільки вказаний вид грошового забезпечення не є щомісячними додатковими видами грошового забезпечення.

Оглядом довідки про доходи позивача №15 від 30.01.2019 судом встановлено, що ОСОБА_1 була нарахована та виплачена винагорода за безпосередню участь в антитерористичних операціях за період проходження служби у Новопсковському РВ ГУМВС України в Луганській області з 26.06.2014 по 06.11.2015, яка становить у загальному розмірі 89146,78 грн (а.с.25).

Суд зазначає, що вказану винагороду неможливо віднести до переліку щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки вона нараховувалась на підставі окремих умов, таких як особливий період або під час проведення АТО, вона не носить систематичного характеру, залежать від певних обставин, тобто виплата не є постійною та щомісячною.

Висновки суду в цій частині узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеної в постановах від 30.01.2019 у справі №805/4523/16-а, від 02.04.2019 у справі №415/6035/16-а .

Також суд вважає за необхідне зазначити, що 13 травня 2015 року Конституційним Судом України ухвалено рішення по справі № 4-рп/2015 щодо офіційного тлумачення положень частини третьої статті 63 Закону № 2262-XII, де зазначено, що однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсії. Згідно з частиною третьою статті 43 Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за Законом, та членам їх сімей обчислюються з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій в розмірах, установлених законодавством.

Положенням першого речення частини третьої статті 63 Закону передбачено підстави для перерахунку пенсій та перелік щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які враховуються для їх перерахунку. Так, усі призначені за Законом пенсії підлягають перерахунку, у тому числі, у зв`язку із введенням для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Аналіз наведених положень Закону вказує на єдиний підхід законодавця до визначення видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються як при призначенні пенсій (стаття 43), так і при перерахунку раніше призначених пенсій (стаття 63).

Граматичний аналіз положень першого речення частини третьої статті 63 Закону дає підстави стверджувати, що слова «надбавок, доплат, підвищень» є вставленою конструкцією словосполучення «нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення», яка вказує на те, що такими видами є лише надбавки, доплати, підвищення.

Конституційний Суд України наголосив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає види грошового забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України.

Рішення і висновки Конституційного суду України є обов`язковими до виконання.

При цьому пенсія позивачеві призначена на підставі норм спеціального Закону № 2262-ХІІ, тому щодо нього потрібно застосовувати виключно норми цього закону.

Суд зазначає про те, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Виходячи з системного аналізу викладених вище норм права на підставі зібраних по справі доказів та встановлених фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що така виплата, як грошова винагорода за участь в АТО не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які необхідно враховувати при призначенні/перерахунку пенсії особам, що проходили службу в лавах МВС та не повинні включатись до відповідної довідки, яку надала ліквідаційна комісія Новопсковського РВ ГУМВС України в Луганській області.

Крім того, відповідно до частин 1,2 статті 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що перерахунок відбувається лише при наявності такого права.

Жодних змін на законодавчому рівні щодо віднесення вказаних видів грошового забезпечення до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення не відбулось, а тому право на перерахунок пенсії у позивача не виникло.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач, прийнявши рішення від 05.08.2019 про відмову у перерахунку позивачу пенсії за його заявою від 27.02.2019, діяв правомірно.

Як наслідок, правових підстав для задоволення позовних вимог позивача немає.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд також врахував висновки щодо застосування норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 по справі №522/2738/17.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач довів належними та допустимими доказами правомірність свого рішення, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Розподіл судових витрат по справі не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2,5,77,90,139,241-245, 255, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання неправомірною бездіяльність, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова