Справа № 420/5525/19
Суддя: Соколенко О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5525/19
УХВАЛА

05 листопада 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Соколенко О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, яка полягає у неприйнятті у встановлений законодавством строк та порядку рішення щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 другої групи інвалідності та прийняти рішення про виплату відповідно до Порядку №850;

- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області, яка полягає у несповіщенні у встановленому порядку та строки про прийняті рішення стосовно розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги та зобов`язати Ліквідаційну комісію ГУМВС України в Одеській області надавати достовірні відомості щодо розгляду заяви про виплату одноразової грошової допомоги.

Ухвалою суду від 25.09.2019 року, судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України заяву залишено без руху, та заявнику наданий десятиденний строк з дня отримання копії ухвали (в тому числі, якщо її копію отримано нарочно, засобами електронної пошти та факсимільного зв`язку) для усунення недоліків заяви шляхом надання до суду (з копіями для відповідачів): уточненої позовної заяви з урахуванням вищевикладеного суддею, визначених судом інформації, доказів та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням обґрунтованих підстав для поновлення строку звернення.

Копію вказаної ухвали суду від 25.09.2019 року направлено засобами поштового зв`язку 26.09.2019 року на адресу позивача, яка зазначена у позовній заяві (адресат: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), що підтверджується журналом поштової кореспонденції та списком №15992 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих, поданих в Одеса ЦОКК.

Зазначеному поштовому відправленню (в якому направлялась копія ухвали суду) присвоєно штриховий кодовий ідентифікатор « 105».

Оскільки станом на 21.10.2019 року у суду були відсутні відомості щодо отримання позивачем ухвали суду від 25.09.2019 року, секретарем судового засідання Хлевитською С.І., 21.10.2019 року здійснено телефонний дзвінок до позивача ОСОБА_1 (за номером телефону, що зазначений в позовній заяві), під час якого повідомлено, що ухвалою суду від 25.09.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху.

Під час телефонного дзвінку позивачу зазначено, що вказану ухвалу надіслано суддею до Єдиного державного реєстру судових рішень та оприлюднено в ЄДРСР за номером справи №420/5525/19.

Окрім того, інформація про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху опублікована на офіційному веб-порталі судової влади України (http://adm.od.court.gov.ua/sud1570/).

Згідно з інформацією з веб-сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження поштового пересилання з штриховим кодовим ідентифікатором « 105» станом на 04.11.2019 року внесено дані, що: «відправлення не вручене під час доставки: інші причини».

При цьому, повідомлення щодо отримання позивачем ухвали суду від 25.09.2019 року (без руху) до суду станом на 05.11.2019 року не поверталось.

Відповідно до ч.11 ст.126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Згідно з п.п.3,4 ч.1 ст.127 КАС України часом вручення повістки вважається:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Таким чином, зважаючи на викладене, оскільки копія ухвали суду від 25.09.2019 року була надіслана за адресою, яка зазначена позивачем у позовній заяві, і не вручена позивачу з незалежних від суду причин, що підтверджується інформацією з веб-сайту ПАТ «Укрпошта» про відстеження поштового пересилання з штриховим кодовим ідентифікатором « 105», враховуючи положення ч.11 ст.126, ч.1 ст.127, ч.6 ст.7 КАС України, датою отримання позивачем копії ухвали суду від 25.09.2019 року слід вважати 21.10.2019 року - дату повідомлення позивача про наявність такої ухвали та її розміщення в ЄДРСР.

Отже, з урахуванням викладеного, останнім (десятим) днем для усунення позивачем недоліків позовної заяви є 31.10.2019 року.

В свою чергу, 28.10.2019 року позивачем через канцелярію суду подано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та уточнену позовну заяву із додатками (відповідно до кількості відповідачів у справі).

У заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду позивач наводить доводи щодо поважності причин пропуску строку, які є аналогічними доводам, викладеним у позовній заяві, та оцінку яким надано судом в ухвалі від 25.09.2019 року.

Так, позивач стверджує, що в 2014 році, зі слів працівника відділу соціальних виплат йому стало відомо про існування рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. Однак, як зазначив позивач, жодного документа, який би підтверджував цю обставину, позивач не бачив і не отримував ні поштою, ні особисто, незважаючи на подальші численні спілкування з працівниками соціального відділу.

Позивач зазначив, що для оскарження рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, перш за все, було необхідно мати документ, в якому власне і зафіксоване прийняте рішення про відмову, або хоча б ознайомитись з його змістом, щоб зрозуміти на якій підставі прийнято рішення про відмову, яким нормативно-правовим актом це передбачено.

Як стверджує позивач, за таких обставин він не мав можливості раніше в 2014 році оскаржити рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги. Про неправомірну бездіяльність відповідача МВС України позивачу стало відомо лише після того, як він звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області із заявою про проведення службового розслідування з метою з`ясування питання щодо виплати одноразової грошової допомоги.

Позивач вважає, що саме з листа ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 24.06.2019 року він дізнався про повернення документів на виплату одноразової грошової допомоги без розгляду. Позивач вважає, що до цього часу у нього не було підстав вважати, що з боку відповідачів МВС України під час розгляду заяви позивача про виплату одноразової грошової допомоги допущено бездіяльність, оскільки позивач вважав, що МВС України прийняло рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги.

Позивач просить суд врахувати, що він не є людиною, яка досконало обізнана на нормах адміністративного судочинства, і йому не було відомо про можливість оскарження дій, бездіяльності або рішень відповідачів як суб`єктів владних повноважень.

Також позивач вважає, що пропустив строк звернення до адміністративного суду через те, що відповідач ліквідаційна комісія ГУМВС України в Одеській області надавала позивачу неправдиву інформацію та не повідомила його про повернення документів без розгляду.

Розглянувши заяву позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 28.10.2019 року, суддя зазначає наступне.

В ухвалі суду від 25.09.2019 зазначено, що відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції», на який посилається в позивач у позовній заяві, орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті). МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати. Виплата грошової допомоги працівнику міліції, податкової міліції проводиться шляхом перерахування суми виплати на рахунок, відкритий заявником в установі банку, або через касу органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у разі його загибелі (смерті) членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - його батькам та утриманцям.

Судом зазначено в ухвалі, що твердження позивача про те, що він довідався про те, що його права та законні інтереси порушуються внаслідок протиправної бездіяльності відповідачів після 24.06.2019 року, тобто після отримання позивачем листа Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області за №33/М-55 від 24.06.2019 року, який надіслано на заяву позивача від 04.06.2019 року (дата реєстрації вхідного документа в Ліквідаційній комісії ГУМВС України в Одеській області 07.06.2019 року), є необґрунтованими з огляду на встановленні законодавством строки прийняття рішення суб`єктом владних повноважень щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року №707 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції».

Також судом зазначалось, що вже принаймні у 2014 році позивачу було відомо про порушення його прав на отримання одноразової грошової допомоги. Водночас, судом звернуто увагу на те, що позивачу також у 2016 році встановлено 2 групу інвалідності, однак жодних доказів щодо звернення позивача до відповідачів із відповідними заявами про виплату одноразової грошової допомоги, які б надавались ним у 2016 році, з боку позивача до суду не надано.

Крім того, судом зазначено, що із заяви позивача від 04.06.2019 року (дата реєстрації вхідного документа в Ліквідаційній комісії ГУМВС України в Одеській області 07.06.2019 року) вбачається, що позивач просив призначити відповідну службову перевірку, під час якої з`ясувати причину невиплати грошової допомоги, а також питання її отримання 6 років тому іншою особою, що в свою чергу свідчить про обізнаність позивача щодо порушення його прав ще до звернення із відповідною заявою.

Отже, оцінка доводів позивача щодо поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду вже надавалась судом в ухвалі від 25.09.2019 року.

Інших обґрунтувань щодо поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду, позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 28.10.2019 року не зазначено, та відповідних доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Суддя зауважує на тому, що інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому, слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення, тощо.

З урахуванням наведених доводів позивача, судом вбачається, що позивачем з 2014 року не було здійснено жодних дій щодо відновлення порушеного права позивача на отримання одноразової грошової допомоги.

Твердження позивача про необізнаність на нормах адміністративного судочинства щодо можливості оскарження дій, бездіяльності або рішень відповідачів як суб`єктів владних повноважень, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач має звання підполковника міліції, обіймав посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу дільничних інспекторів міліції управління громадської безпеки ГУМВС України в Одеській області, вислуга років на день звільнення позивача становила понад 20 років, а відтак, позивач мав достатній життєвий і професійний досвід, значну юридичну обізнаність, досвід правотлумачення та правозастосування, а тому мав бути обізнаним про встановлений процесуальним законом строк звернення до суду за захистом порушеного права з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав, тобто з 2014 року.

Враховуючи вищевикладене судом, оцінюючи у сукупності доводи позивача, суддя дійшов висновку, що останнім не доведено поважності причин пропуску шестимісячного строку звернення з даною позовною заявою до адміністративного суду відповідно до ч. 2 ст.122 КАС України, оскільки останній звернувся із позовною заявою лише 20.09.2019 року, тобто більш, ніж через 5 років після того як йому стало відомо про порушення його прав.

При цьому, позивачем не наведено жодних причин та не надано жодних доказів, що обґрунтовують таку тривалу неможливість звернення позивача до суду із поданою ним позовною заявою.

Отже, суд вважає, що підстави поновлення строку звернення до суду, які вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, є неповажними, а заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду задоволенню не підлягає.

Крім того, в ухвалі суду від 25.09.2019 року зазначено про наявність інших недоліків позовної заяви, а саме:

- позивачем не зазначено: власну адресу електронної пошти або про її відсутність, ідентифікаційний код відповідачів по справі або про його відсутність, адресу електронної пошти відповідачів;

- у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України, однак, при цьому, позивачем не надано доказів звернення саме до Міністерства внутрішніх справ України з вимогою щодо виплати одноразової грошової допомоги;

- із позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги не зрозуміло яку саме заяву має повторно розглянути Міністерство внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги (не зазначено реквізитів заяви, а саме: дата заяви, вхідний номер та дата, тощо), а також з огляду на відсутність наданих позивачем доказів звернення до Міністерства внутрішніх справ України із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 другої групи. Крім того, із зазначеної позивачем позовної вимоги вбачається, що він просить суд зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про виплату відповідно до Порядку №850, однак, позивачем жодним чином не зазначено яким нормативно-правовим актом затверджено Порядок №850;

- позивачем не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до позовної заяви;

- в матеріалах позовної заяви міститься оригінал ордеру серії ОД №257358 від 15.08.2019 року на адвоката Карпун Є.Ф. без зазначення щодо наявності/відсутності обмежень повноважень у останнього на вчинення певної процесуальної дії від імені позивача. При цьому, в матеріалах позовної заяви також міститься копія нотаріально посвідченої довіреності від 29.07.2019 року, реєстровий №839, на вчинення процесуальних дій від імені позивача фізичною особою ОСОБА_2 , без зазначення його в якості адвоката. При цьому, документи, які додані позивачем до позовної заяви, засвідчені саме адвокатом Карпуном Є.Ф.

Вказані недоліки позивач мав усунути шляхом надання до суду:

1) уточненої позовної заяви із: зазначенням інформації відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України; приведенням позовних вимог у відповідність до приписів ст.5 КАС України; зазначенням інформації щодо представника відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України; зазначенням інформації про наявність у позивача або іншої особи оригіналів доказів, доданих до позовної заяви;

2) доказів звернення до Міністерства внутрішніх справ України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги;

3) доказів наявності повноважень представника на вчинення процесуальних дій, в тому числі на засвідчення копій документів.

Разом з цим, як вбачається з уточненої позовної заяви, поданої позивачем через канцелярію суду 28.10.2019 року, позивачем не усунуто усіх недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду від 25.09.2019 року, а саме:

- не зазначено ідентифікаційних кодів відповідачів по справі у відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 160 КАС України;

- не надано доказів звернення до Міністерства внутрішніх справ України щодо виплати одноразової грошової допомоги;

- в уточненій позовній заяві у позовній вимозі про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути заяву щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ОСОБА_1 другої групи інвалідності та прийняти рішення про виплату на підставі ст. 23 Закону України «Про міліцію» жодним чином не конкретизовано заяву позивача, яку має повторно розглянути відповідач - Міністерство внутрішніх справ України, а саме: відсутні дата заяви, вхідний номер, тощо.

Документи щодо наявності повноважень представника адвоката Карпуна Є.Ф. на вчинення процесуальних дій, в тому числі на засвідчення копій документів, позивачем не надано, при цьому, позивачем до уточненої позовної надані копії документів, які засвідчені вже безпосередньо позивачем. Також, позивач зазначив про наявність у нього в розпорядженні всіх письмових доказів, долучених до позовної заяви.

Отже, вищевказані недоліки, зазначені в ухвалі від 25.09.2019 року, позивачем в десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали в повному обсязі усунені не були.

Разом з цим, як вже зазначено судом, підстави поновлення строку звернення до суду, які вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, є неповажними, а заява про поновлення строку для звернення до адміністративного суду задоволенню не підлягає.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з ч.5 ст.169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи те, що позивач не навів поважних причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, а причини пропуску строку, які наведені позивачем в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду судом визнано неповажними, а також зважаючи на те, що усі інші недоліки позовної заяви позивачем не були усунуті в повному обсязі, суддя дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії підлягає поверненню позивачу без розгляду.

Також, суддя вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.8 ст.169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє позивача права на повторне звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст.ст.9, 120, 122, 123, 169, 243, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду від 28.10.2019 року - відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Суддя О.М. Соколенко