Справа № 140/771/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8277/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Ємчик Р.І.;

від відповідача - Решетник О.Л.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.06.2019р. в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Центуріон Дістрібюшин» до Головного управління ДФС у Волинській обл. про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги) (суддя суду І інстанції: Андрусенко О.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 14 год. 43 хв. 20.06.2019р., м.Луцьк; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 01.07.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

20.03.2019р. позивач Товариство з обмеженою відповідальністю /ТзОВ/ «Центуріон Дістрібюшин» звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем Головним управлінням /ГУ/ Державної фіскальної служби /ДФС/ у Волинській обл. податкові повідомлення-рішення № від 14.11.2018р., № від 27.11.2018р., № від 27.11.2018р., № від 03.12.2018р., № від 03.12.2018р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги); стягнути на його користь понесені витрати по сплаті судового збору (Т.1, а.с.3-10).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.06.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними та скасовано прийняті відповідачем ГУ ДФС у Волинській обл. податкові повідомлення-рішення № від 14.11.2018р., № від 27.11.2018р., № від 27.11.2018р., № від 03.12.2018р., № від 03.12.2018р. про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги); стягнуто на його користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 19210 грн. (Т.2, а.с.100-109).

Не погодившись з винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ДФС у Волинській обл., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.112-114).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що проведеними перевірками автозаправних станцій /АЗС/ позивача виявлені факти відсутності ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. При цьому, відповідачем проводилася реалізація нафтопродуктів, які були ним отримані в рамках договору зберігання № 24/11 від 24.11.2017р., укладеного з ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс»; така реалізація паливно-мастильних матеріалів та газу скрапленого кінцевому споживачу здійснювалася без права власності за готівкові та безготівкові кошти. Видаткові накладні виписувалися позивачу в кінці зміни, оскільки кількість переданого на зберігання та кількість реалізованого пального є однаковими.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у них доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як слідує з матеріалів справи, ГУ ДФС у Рівненській обл. проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, що належить ТзОВ «Центуріон Дістрібюшин» та розташована за адресою: м.Рівне, вул.Менделєєва, 26, за результатами якої складено Акт перевірки № 2215/17-00-14-04-13/4108714 від 31.10.2018р. (Т.1, а.с.12-13).

Перевіркою встановлено, зокрема, факт неведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на загальну суму 767404 грн. 16 коп. При цьому, в період з 24.10.2018р. по 31.10.2018р. згідно із Z-звітами №№ 0056-0065 реалізовано за готівкові кошти та банківську картку без відповідних облікових документів наступні нафтопродукти: бензин А-95 - 4347,45 л на суму 143956 грн. 67 коп., бензин «Мустанг» 95 - 1478,77 л на суму 49452 грн. 34 коп., бензин «Мустанг» 92 - 2159,76 л на суму 70706 грн. 47 коп., дизельне паливо «Мустанг» - 9865,41 л на суму 304509 грн. 78 коп.; газ скраплений - 9441,43 л на суму 148245 грн. 06 коп., дизельне паливо «Мустанг плюс» - 1532,51 л на суму 50531 грн. 84 коп.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Волинській обл. прийнято податкове повідомлення-рішення № від 14.11.2018р., згідно з яким до позивача застосовані штрафні санкції у сумі 1534808 грн. 32 коп. (767404 грн. 16 коп. х 2) за здійснення реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку (Т.1, а.с.11).

ГУ ДФС у Рівненській обл. проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, що належить ТзОВ «Центуріон Дістрібюшин» та розташована за адресою: Рівненська обл., Костопільський район, Малолюбашанська сільська рада, автодорога Городище-Рівне-Старокостянтинів, 121 км+500 м, за результатами якої складено Акт перевірки № 2477/17-00-14-04-13/4108714 від 12.11.2018р. (Т.1, а.с.65-68).

Перевіркою встановлено, зокрема, факт неведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на загальну суму 83037 грн. 82 коп. При цьому, в період з 05.11.2018р. по 09.11.2018р. згідно із Z-звітами №№ 0069-0073 реалізовано за готівкові кошти та банківську картку без відповідних облікових документів наступні нафтопродукти: бензин А-95 - 417,11 л на суму 13339 грн. 07 коп., бензин А-92 - 292,22 л на суму 9197 грн. 54 коп., дизельне паливо - 1901,10 л на суму 60501 грн. 21 коп.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Волинській обл. прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2018р., згідно з яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 166075 грн. 64 коп. (83037 грн. 82 коп. х 2) за здійснення реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку (Т.1, а.с.64).

ГУ ДФС у Рівненській обл. проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, що належить ТзОВ «Центуріон Дістрібюшин» та розташована за адресою: Рівненська обл., м.Костопіль, вул.Коперника, 40, за результатами якої складено Акт перевірки № 2478/17-00-14-04-13/41048714 від 12.11.2018р. (Т.1, а.с.84-87).

Перевіркою встановлено, зокрема, факт неведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на загальну суму 169823 грн. 01 коп. При цьому, в період з 05.11.2018р. по 09.11.2018р. згідно із Z-звітами №№ 0068-0072 реалізовано за готівкові кошти та банківську картку без відповідних облікових документів наступні нафтопродукти: бензин А-95 - 1246,67 л на суму 39861 грн. 93 коп., бензин А-92 - 1256,30 л на суму 39534 грн. 10 коп., дизельне паливо - 2841,59 л на суму 90426 грн. 98 коп.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Волинській обл. прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.11.2018р., згідно з яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 339646 грн. 02 коп. (169823 грн. 01 коп. х 2) за здійснення реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку (Т.1, а.с.83).

ГУ ДФС у Рівненській обл. проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, що належить ТзОВ «Центуріон Дістрібюшин» та розташована за адресою: Рівненська обл., Дубенський р-н, с.Привільне, вул.Дубенська, 6, за результатами якої складено Акт перевірки № 2486/17-00-14-04-13/41048714 від 14.11.2018р. (Т.1, а.с.107-110).

Перевіркою встановлено, зокрема, факт неведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на загальну суму 471946 грн. 72 коп. При цьому, в період з 06.11.2018р. по 13.11.2018р. згідно із Z-звітами №№ 0072-0080 реалізовано за готівкові кошти та банківську картку без відповідних облікових документів наступні нафтопродукти: бензин А-95 1064 л на суму 35187 грн. 07 коп.; бензин «Мустанг» 95 - 1720,19 л на суму 59384 грн. 77 коп.; бензин «Мустанг» 92 - 779,61 л на суму 24803 грн. 16 коп.; дизельне паливо «Мустанг» - 7724,59 л на суму 250960 грн. 21 коп.; газ скраплений - 6272,02 л на суму 101611 грн. 51 коп.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Волинській обл. прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2018р., згідно з яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 943893 грн. 44 коп. (471946 грн. 72 коп. х 2) за здійснення реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку.

ГУ ДФС у Рівненській обл. проведено фактичну перевірку АЗС з магазином, що належить ТзОВ «Центуріон Дістрібюшин» та розташована за адресою: Рівненська обл., м.Дубно, вул.Комунальна, 2а, за результатами якої складено Акт перевірки № 2485/17-00-14- 04-13/41048714 від 14.11.2018р. (Т.1, а.с.145-148).

Перевіркою встановлено, зокрема, факт неведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, на загальну суму 649794 грн. 83 коп. При цьому, в період з 06.11.2018р. по 13.11.2018р. згідно із Z-звітами №№ 0065-0073 реалізовано за готівкові кошти та банківську картку без відповідних облікових документів наступні нафтопродукти: бензин А-95 - 3020,68 л на суму 99504 грн. 25 коп., бензин «Мустанг» 95 - 1512,53 л на суму 49788 грн. 26 коп., бензин «Мустанг» 92 - 832,79 л на суму 27080 грн. 84 коп., дизельне паливо «Мустанг» - 9959,95 л на суму 315555 грн. 20 коп.; газ скраплений - 9695,13 л на суму 157866 грн. 28 коп.

За результатами перевірки ГУ ДФС у Волинській обл. прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03.12.2018р., згідно з яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 1299589 грн. 66 коп. (649794 грн. 83 коп. х 2) за здійснення реалізації товарів, які необліковані у встановленому порядку.

Позиція податкового органу щодо виявлених порушень полягає в тому, що позивачем документально не доведені операції з придбання нафтопродуктів від постачальників, які в момент проведення фактичної перевірки реалізовувались за готівкові кошти та з використанням банківських платіжних карток.

Враховуючи викладене, перевірками встановлено порушення ТзОВ «Центуріон Дістрібюшин» вимог п.12 ст.3 Закону України № 265 від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тобто, позивачем здійснено реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку, на загальну суму 1461590 грн. 14 коп.

Вказаний висновок обґрунтований аналізом господарських відносин між позивачем та власником нафтопродуктів ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» та договору зберігання № 24/11 від 24.11.2017р.

Вирішуючи спір по суті та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Діючим законодавством прямо передбачено зберігання первинних документів у бухгалтерії підприємства під відповідальність осіб, уповноважених на ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

Як свідчать наявні у справі матеріали, контролюючим органом перевірка з питання дотримання товариством порядку оприбуткування та ведення обліку товарних запасів (нафтопродуктів) за місцем розташовування основного офісу та бухгалтерії підприємства не проводилась.

АЗС з магазином не є відокремленим підрозділом позивача, не виділено на окремий баланс. Працівники АЗС зобов`язані передавати первинні бухгалтерські документи, що підтверджують проведення господарської операції, до бухгалтерської служби ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» з метою їх обліку та відображення повноти проведення господарських операцій в регістрах бухгалтерського обліку.

Позивач реалізує через мережу АЗС нафтопродукти, які отримані, зокрема, від ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» відповідно до умов договору купівлі-продажу № 11/06/18 від 11.06.2018р. Приймання-передача товару по кількості та якості здійснюється представниками обох сторін, згідно наданих продавцем супровідних документів на товар.

Судом досліджено облікові документи за кожною господарською одиницею, де відбувалася фактична перевірка; з досліджених документів слідує, що кількість нафтопродуктів, що надійшли на АЗС, та кількість реалізованих нафтопродуктів за всіма видами облікових документів, є відображеними в обліку позивача.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права і фактичним обставинам справи.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону України № 265 від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно зі ст.20 цього Закону до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Наказом Міністерства фінансів України № 246 від 20.10.1999р. затверджене Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», яким визначено методологічні засади формування у бухгалтерському обліку інформації про запаси і розкриття її у фінансовій звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності установлені Законом України № 996-ХIV від 16.07.1999р. «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»

Згідно з ст.1 цього Закону бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; облікова політика - сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 5 ст.9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Отже, документами, що є підставою для внесення записів до бухгалтерського обліку є накладні, витратні накладні, товарно-транспортні накладні, тощо.

Чинним законодавством не передбачено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку.

Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої ст.20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

До документів, що є підставою для оприбуткування товару, як правило, належать накладні, товарно-транспортні накладні. Такі документи водночас є підставою для внесення записів до облікових бухгалтерських реєстрів.

Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затв. наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995р., встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету.

Пунктом 1.2 даного Положення визначено, що господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Згідно з і п.п.6.2, 6.8 зазначеного Положення первинні документи та облікові регістри, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером. Видача первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності з бухгалтерської служби і з архіву підприємства, установи працівникам інших структурних підрозділів може провадитися тільки за рішенням головного бухгалтера або особи, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства.

Отже, діючим законодавством прямо передбачено зберігання первинних документів у бухгалтерії підприємства під відповідальність осіб, уповноважених на ведення бухгалтерського обліку на підприємстві.

Згідно фактичних обставин справи контролюючим органом перевірка з питання дотримання позивачем порядку оприбуткування та ведення обліку товарних запасів (нафтопродуктів) за місцем розташовування офісу та бухгалтерії підприємства не проводилась.

Разом з тим, АЗС з магазином не є відокремленим підрозділом позивача, не виділено на окремий баланс; працівники АЗС зобов`язані передавати первинні бухгалтерські документи, що підтверджують проведення господарської операції, до бухгалтерської служби ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» з метою їх обліку та відображення повноти проведення господарських операцій в регістрах бухгалтерського обліку.

Відтак, на АЗС з магазином ведеться відповідний облік товарів, що надходять від постачальників на підставі первинних документів, останні зберігаються як прихідні документи та не рідше 10 днів передаються для обліку та зберігання у бухгалтерію ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин», при цьому по місцю реалізації товарів (АЗС з магазином) зберігаються копії документів, що підтверджують прихід товару (ТТН, накладні).

В свою чергу, бухгалтерією ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» відповідно до п.8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 «Запаси», затв. наказом № 246 від 20.10.1999р., придбані товари зараховуються на баланс ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин» за їх первісною вартістю.

Також на момент перевірки на АЗС були наявні копії товарно-транспортних накладних /ТТН/, видаткових накладних від постачальників, які надавались інспекторам для перевірки, при цьому, жодних актів в порядку п.85.6 ст.85 ПК України під час перевірок не складалось.

При вирішенні наведеного спору колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Касаційного адміністративного суду від 07.08.2018р. у справі № 825/10/17, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою під час вирішення наведеного спору.

Окрім цього, відповідно до п.10 постанови КМ України № 1442 від 20.12.1997р. «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» розрахунки за продані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, талонів, відомостей на відпуск нафтопродуктів тощо) в установленому законодавством порядку.

Тобто, законодавством визначено можливість розрахунку за придбані у роздріб нафтопродукти як у готівковій формі, так і з використанням відомостей на відпуск, талонів, платіжних карток, смарт-карток (паливних карток).

Під час судового розгляду з`ясовано, що позивач здійснює реалізацію через мережу АЗС нафтопродуктів, які отримані, зокрема, від ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс» згідно умов договору купівлі-продажу № 11/06/18 від 11.06.2018р. (Т.1, а.с.200-201).

Відповідно до п.1.1 цього договору продавець (ТзОВ «Нафтотрейд Ресурс») зобов`язується передати у власність покупця (ТзОВ «Центуріон-Дістрібюшин») нафтопродукти в асортименті, в подальшому викладенні іменовані товар, а покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Приймання-передача товару по кількості та якості здійснюється представниками обох сторін, згідно наданих продавцем супровідних документів на товар (п.3.2 цього договору).

Під час розгляду справи досліджені облікові документи за кожною господарською одиницею, де відбувалися фактичні перевірки, матеріали яких слугували підставами для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень. Згідно досліджених документів слідує, що кількість нафтопродуктів, що надійшли на АЗС, та кількість реалізованих нафтопродуктів за всіма видами облікових документів, є облікованою.

При цьому, дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться підприємством до змінних звітів АЗС за формою №17-НП, а реалізація пального здійснюється через спеціалізований електронний контрольно-касовий апарат для автозаправних станцій АЗС, який забезпечує формування й друк розрахункових та обов`язкових звітних документів на основі даних, які зберігаються в оперативній та фіскальній пам`яті, формування контрольної стрічки в електронній формі і призначений для роботи на автозаправних станціях. Також звітні документи РРО, а саме Z-звіти, містять всі відомості, зокрема, про фактичні залишки пального у літрах, кожного найменування у кожному з розхідних резервуарів, внесення яких передбачено у змінний звіт АЗС за формою №17-НП. Таким чином, РРО здійснює точний та повний контроль за залишками товарних запасів за місцем їх реалізації.

Факт наявності між позивачем та його контрагентом господарських відносин по зберіганню нафтопродуктів не спростовують наведених висновків суду; питання відпуску нафтопродуктів зі зберігання на АЗС та переходу на нього права власності до позивача врегульовано між сторонами у договірних документах; обраний спосіб розпорядження товарно-матеріальними цінностями відповідає специфіці роздрібної реалізації нафтопродуктів через АЗС і не суперечить чинному законодавству.

Водночас, як вірно вказано судом першої інстанції, фінансова санкція, встановлена ст.20 Закону України № 265 від 06.07.1995р. «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», може бути застосована лише до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку. Наявність неоприбуткованих нафтопродуктів можна виявити шляхом співставлення даних обліку звітів АЗС за формою №17-НП та даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах для визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС, та кількістю реалізованих нафтопродуктів: якщо різниця показників у документах є меншою, ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Контролюючим органом не встановлено реалізації товариством нафтопродуктів поза РРО, тобто, нафтопродуктів, відомості щодо яких не занесені до фіскальної пам`яті РРО.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі (додаткових письмових пояснень) обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі про задоволення позову із визначених мотивів.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги ТзОВ «Центуріон Дістрібюшин» про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій за порушення порядку проведення розрахункових операцій за товари (послуги) є обґрунтованими та підставними, а тому такі підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ГУ ДФС у Волинській обл.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській обл. на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.06.2019р. в адміністративній справі № 140/771/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Головне управління ДФС у Волинській обл.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 06.11.2019р.