Справа № 200/8084/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 р. Справа№200/8084/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової О.В., за участю секретаря судового засідання Котова С.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.03.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 2040 грн.,-

за участю представників сторін:

від позивача: не зявився,

від відповідача: Пономарьов А.О. - за довіреністю

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 2040 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01 липня 2019 року позовну заяву залишено без руху. Відповідно до заяви позивача від 12.07.2019 р. усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 рокувідкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження на 14 серпня 2019 року.

01 серпня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив.

14 серпня 2019 року відкладено розгляд справи на 10 вересня 2019 року, у зв`язку з неявкою представника позивача.

10 вересня 2019 року відкладено розгляд справи на 09 жовтня 2019 року, у зв`язку з неявкою представника позивача.

16 жовтня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними у справі документами.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 рокузакрито підготовче провадження в адміністративній справі, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті на 28 жовтня 2019 року.

Враховучи, що в судове засідання, призначене на 28 жовтня 2019 року не з`явився представник позивача, суд, враховуючи вимоги ст. 205 КАС України суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказах.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, ним було отримано податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за платежем рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 2040 грн. Позивач скористався правом на досудове оскарження зазначеного податкового повідомлення-рішення та направив скаргу на адресу ДФС України, яка в свою чергу залишена без розгляду. Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» у разі настання форс - мажорних обставин підприємству не нараховуються штрафні санкції та пеня. Позивач вказує на те, що сертифікатом Торгово - промислової палати України № 1735, 1736 про настання обставин непереборної сили, яким засвідчена настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні КП «Компанія «Вода Донбасу» господарської діяльності на території Донецької області та дотримання норм законодавчих актів України, які стосуються подачі податкової декларації, оправлення та сплати податків та обов`язкових платежів. Крім того, позивач зазначив, що юридичною (поштовою) адресою є місто Маріуполь з 04.12.2014 р., фактичним же місцезнаходженням апарату управління підприємства залишається місто Донецьк. Зазначив, що в результаті проведення АТО, починаючи з 10.06.2014 року, неодноразово зупинялися в результаті пошкоджень основних гідротехнічних і водопровідних споруд канал «Сіверський Донець-Донбас», Південно-Донбаський водопровід, Другий Донецький водопровід, а також водопроводів з водозаборами з каналу «Сіверський Донець-Донбас», Південно-Донбаський водопровід і регулюючих водосховищ, періодично припинялася робота фільтрувальних станцій, в результаті чого була повністю або частково припинена подача питної води населеним пунктам. Також, в результаті зупинок була повністю або частково припинена подача технічної води на промислові підприємства. Орієнтовані збитки позивача становлять більше 300 млн. грн., зазначена ситуація призвела до фінансової кризи позивача, наслідком чого є затримка по сплаті загальнообов`язкових державних виплат та утворення заборгованості по виплаті заробітної плати працівникам позивача.

Відповідачем через канцелярію суду надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним у відзиві.

В обґрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідач зазначив, що Костянтинівсько - Дружківським управлінням ГУ ДФС було проведено камеральну перевірку щодо своєчасного подання податкової декларацій збору з рентної плати по КП «Компанія «Вода Донбасу», за результатами якої складено акту № 37/05-99-43-08/191678 від 20.02.2019 р. та зазначено про виявлені порушення передбачені п. 120.1 ст. 120 ПК України. За результатами перевірки винесено податкове повідомлення - рішення від 22.03.2019 року № про застосування штрафу у розмірі 2040 грн., за з рентної плати (розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин ) за 1, 11, 111, 1V 2016 року, 1, 11, 111, 1V 2017 року, 1, 11, 111, 1V 2018 року.

Відповідач вказує на те, що сертифікатом № 1735,1736 про настання обставин непереборної сили, виданими Торгово - Промисловою палатою України КП «Вода Донбасу», засвідчено настання обставин непереборної сили, який розповсюджується на реалізацію п. 100.4 та п. 100.5 статті 100 ПК України, що передбачає процедуру розстрочення та відстрочення сплати грошових зобов`язань. Перелік обставин, що є підставами для відстрочення грошових зобов`язань, та підтверджуючих ці обставини документів наведено у постанові КМУ від 27 грудня 2010 року № 135 «Про затвердження переліку обставин, що свідчить про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин». Відповідно до пп. 20.1.29 п. 20.1 ст. 20 ПК України право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством, належить до компетенції контролюючих органів. Розстрочення (відстрочення) податкового боргу, у тому числі який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин) надається платнику податків у порядку, визначеному наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року № 574, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31.10.20131 № 1853/24385 на підставі його письмової заяви та доказів, що підтверджують настання обставин непереборної сили. Станом на дату перевірки позивача до ГУ ДФС у Донецькій області не надходило заяви щодо розстрочення (відстрочення) податкового боргу, утому числі який виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс - мажорних обставин). Щодо розповсюдження дії наявних Сертифікатів ГУ ДФС зауважує, що вони лише засвідчують факт, який повинен братись до уваги контролюючим органом для продовження строків подання декларацій, заяв про перегляд рішень, за письмовим запитом платника податків. Рішення керівника Костянтинівсько-Дружківського управління ГУ ДФС щодо продовження граничних строків для подання податкової декларації з рентної плати за користування надрами платнику податків КП «Компанія «Вода Донбасу» відсутнє. Крім того, відповідач зазначав, що Закон 1669 не є законом з питань оподаткування або внесення змін до Кодексу, таким чином його положення суперечать нормам п.2.1 ст.2, п.7.3 ст.7 ПК України. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав викладені у відзиві на позовну заяву обставини та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Позивач, Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» зареєстровано в якості юридичної особи 23.11.2007 року за № 5026990, включено до ЄДРПОУ за № 00191678. 28 серпня 2007 року за № 98р зареєстровано Статут з наступними змінами та доповненнями. Місце знаходження підприємства відповідно до статутних документів м. Донецьк, вул. Артема,85 ; податкова адреса : м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, 177а ( ар.с. 23-37)

20 лютого 2019 року Головним управлінням ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку щодо неподання податкової декларації з рентної плати (розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин) за за 1, 11, 111, 1V 2016 року, 1, 11, 111, 1V 2017 року, 1, 11, 111, 1V 2018 року комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу», за результатами якої складено акт від 20.02.2019 року № 37/05-99-43-08/191678 (а.с. 61-62).

Дані камеральної перевірки свідчать про неподання податкових декларацій збору з рентної плати (розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин) за за 1, 11, 111, 1Vквартали 2016 року, 1, 11, 111, 1Vквартали 2017 року, 1, 11, 111, 1Vквартали 2018 року.

На підставі акту перевірки, Головним управлінням ДФС у Донецькій області прийнято податкове повідомлення - рішення від 22 березня № , яким до комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 2040 грн. (а.с. 8).

Не погодившись з спірним податковим повідомленням - рішення позивачем направлено скаргу від 15.04.2019 року № 01/406 про скасування податкового повідомлення - рішення до ДФС України.

За результатами розгляду скарги позивача Головним управління ДФС у Донецькій області прийнято рішення від 13.06.2019 року № 27307/6/99-99-11-06-01-25 «Про залишення скарги без розгляду», відповідно до якого скарга позивача залишена без розгляду в зв`язку з порушенням 10-денного терміну оскарженнята роз`яснено позивачу про необхідність звернення зі скаргою суду(а.с. 9).

Позивач вважає, що прийняте Головним управління ДФС у Донецькій області податкове повідомлення - рішення є протиправними, в зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідно до п. 47.1 ст. 47 ПК України, відповідальність за неподання, порушення порядку заповнення документів податкової звітності, порушення строків їх подання контролюючим органам, недостовірність інформації, наведеної у зазначених документах, несуть: юридичні особи, постійні представництва нерезидентів, які відповідно до цього Кодексу визначені платниками податків, а також їх посадові особи.

Відповідальність за порушення податкового законодавства відокремленим підрозділом юридичної особи несе юридична особа, до складу якої він входить.

За приписами п. 49.1 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно з вимогами п. 49.2 цієї статті, платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексуподавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України передбачено,що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Підпунктом 54.3.3. пункту 54.3 статті 54 ПК України передбачено,що згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган;

Відповідно до пункту 57.3. статті 57 визначено,що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Пункт 75.1. ст.75 ПК України визначає, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1. пункту 75.1 статті 75 ПК України зазначено,що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до пп. 251.1.1. п. 251.1 ст. 251 ПК України рентна плата складається, зокрема, з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин.

Відповідно до п. 252.1 ст. 252ПК України платниками рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин є суб`єкти господарювання, які набули право користування об`єктом (ділянкою) надр на підставі отриманих спеціальних дозволів на користування надрами в межах конкретних ділянок надр з метою провадження господарської діяльності з видобування корисних копалин в межах зазначених у таких спеціальних дозволах об`єктах (ділянках) надр.

Відповідно до п. 257.1. ст. 257 ПК України базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Згідно п. 257.2. ст. 257 ПК України платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.

Відповідно до п. 257.3. ст. 257 ПК України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом II цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, визначений цією статтею, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, якамістить додатки, зокрема, з рентної плати заспеціальне використання води - за місцем податкової реєстрації.

Пунктом 257.5. ст. 257 ПК України передбачено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Відповідно до п. 258.1.1 ст. 258 ПК України, на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Враховуючи, що під час проведення камеральної перевірки позивача встановлено, що платником податків до податкового органу не були подані податкові декларації з рентної плати (розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин) за за 1, 11, 111, 1Vквартали 2016 року, 1, 11, 111, 1Vквартали 2017 року, 1, 11, 111, 1 Vквартали 2018 року, у зв`язку з чим, відповідачем і винесено спірне податкове повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції.

В той же час, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року № 1669-VІІ (надалі - Закон № 1669-VІІ).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону встановлено, що територією проведення антитерористичної операції є територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

За змістом цієї норми вбачається, що датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року.

Станом на момент виникнення спірних правовідносин та на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 не закінчилась.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-рзатверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, до якого входять, зокрема, м. Донецьк, м. Маріуполь Донецької області.

Закон № 1669-VII визначає тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Статтею 10 Закону № 1669-VII визначено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Суд зазначає, що вищенаведеним Законом № 1669-VII не визначено перелік зобов`язань за невиконання або неналежне виконання яких особа звільняється від відповідальності. Разом з цим, Закон № 1669-VII спрямований на забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669-VII, закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Суд зазначає що положення статті 10 Закону № 1669-VII застосовується до спірних правовідносин та є спеціальною нормою закону, яка поширюється на суб`єктів господарювання, які здійснюють свою діяльність на певній території протягом певного періоду в часі, в силу об`єктивних обставин - проведення антитерористичної операції, факти про які, в свою чергу, підлягають підтвердженню належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб, що відповідно встановлює підстави для звільнення від відповідальності цих платників податків, в тому числі й в частині неналежного виконання обов`язку своєчасної реєстрації податкових накладних.

Отже, стаття 10 Закону України № 1669-VII передбачає, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує форс-мажорні обставини, як підставу для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) своїх податкових зобов`язань є наявність у такого суб`єкта господарювання Сертифікату ТПП про засвідчення форс мажорних обставин.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

На виконання вимог цієї норми, Позивачем надано сертифікати (висновки) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили:

- № 1735 від 25 листопада 2014 року, яким відповідно до п.п. 100.4, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України КП «Компанія «Вода Донбасу» засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справляння та сплати податків та обов`язкових платежів (а.с. 13-14);

- №1736 від 25 листопада 2014 року, яким відповідно до п. 102.6-102.7 ст. 102 ПК України КП «Компанія «Вода Донбасу» засвідчено настання обставин непереборної сили з 10.06.2014 року при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України для продовження граничного строку подання податкових декларацій (а.с. 15-16);

У відповідних сертифікатах також зазначено, що на момент видачі останніх, обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо.

Крім того, позивачем надано Висновок від 03.07.2014 р. № 2005/12.12-03, наданий ТПП, відповідно до якого невиконання зобов`язань КП «Компанія «Вода Донбасу» відбулось в період дії антитерористичної операції, обставини є форс-мажорними, тобто не передбачуваними, такими, що перешкоджають своєчасному виконанню договорних зобов`язань.

На момент виникнення спірних правовідносин, сертифікати ТПП від 25.11.2014 року № 1735, 1736, є діючими, не є відкликаними чи такими, що визнані недійсними у судовому чи іншому порядку.

У відповідності до п. 3.3 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), (як в редакції затвердженою Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року N 40(3) так і Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року N 44(5), сертифікат (у певних договорах, законодавчих і нормативних актах згадується також як висновок, довідка, підтвердження) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (далі - сертифікат) - документ установленої ТПП України форми, який засвідчує настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), виданий ТПП України або регіональною торгово-промисловою палатою згідно з чинним законодавством, умовами договору (контракту, угоди тощо) та цим Регламентом. Отже, вказаною нормою ототожнено сертифікат та висновок, як документ, що засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Таким чином, Сертифікат ТПП застосовується при вирішенні питання про звільнення від нарахування штрафних санкцій та пені з 14 квітня 2014 року з боку податкових органів.

У даному випадку Позивачеві нараховані штрафні санкції саме за неподання податкових декларацій з рентної плати (розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин).

Таким чином, наявні підстави для звільнення підприємства від відповідальності за порушення строків подання податкової звітності з рентної плати за спеціальне використання води в установлені Податковим кодексом України строки.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду.

За таких обставин, підстави для визначення позивачу штрафної санкції за неподання податкових декларацій - відсутні.

Стосовно посилання відповідача на те, що позивач зобов`язаний був звернутися до контролюючого органу з заявою про продовження граничного строку для подання податкової декларації, суд зазначає.

Приписами пункту 102.6 статті 106 Податкового кодексу України Граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань, підлягають продовженню керівником (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків: перебував за межами України; перебував у плаванні на морських суднах за кордоном України у складі команди (екіпажу) таких суден; перебував у місцях позбавлення волі за вироком суду; мав обмежену свободу пересування у зв`язку з ув`язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально; був визнаний за рішенням суду безвісно відсутнім або перебував у розшуку у випадках, передбачених законом.

Штрафні санкції, визначені цим Кодексом, не застосовуються протягом строків продовження граничних строків подання податкової декларації згідно з цим пунктом.

Відповідно до п. 102.7, 102.8 ст. 102 Податкового кодексу України дія пункту 102.6 цієї статті поширюється на: платників податків - фізичних осіб; посадових осіб юридичної особи у разі, якщо протягом зазначених граничних строків така юридична особа не мала інших посадових осіб, уповноважених відповідно до законодавства України нараховувати, стягувати та вносити до бюджету податки, а також вести бухгалтерський облік, складати та подавати податкову звітність.

Порядок застосування пунктів 102.6-102.7 цієї статті встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику

Порядок застосування норм пунктів 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу ІІ Податкового кодексу України, затверджений Наказ Міністерства фінансів України від 20.10.2017 року № 861 визначає механізм продовження граничних строків для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань (далі - граничні строки) відповідно до норм Податкового кодексу України (далі - Кодекс).

Пунктом 1 розділу ІІІ зазначеного порядку визначає, що заява платника податків про продовження граничних строків (далі - заява) подається платником податків у довільній формі протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначених пунктами 102.6-102.7 статті 102 глави 9 розділу ІІ Кодексу, або початку їх дії, разом із документами, які підтверджують настання таких обставин.

Однак суд вказує на час прийняття спірного податкового - повідомлення рішення та на час розгляду справи форс - мажорня обставини (обставини непереборної сили), які стали підставою для отримання сертифікатів Торгово - промислової палати, тривають, отже строк надання зазначеної заяви не настав.

Таким чином, суд вважає безпідставним посилання позивача на необхідність надання заяви про продовження граничного строку подання звітності.

Крім того, суд вказує на те, що нарахування податковим органом штрафних санкцій має відбуватись з урахуванням строків давності, встановлених Податковим кодексом України.

Так, строки давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) врегульовано статтею 114 Податкового кодексу України, відповідно до якої граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Згідно розрахунку штрафної санкції до податкового повідомлення - рішення від 22.03.2019 року № податковим органом визначено суму штрафу позивачу за несвоєчасне подання податкових декларацій збору з рентної плати (розрахунок з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин) за за 1, 11, 111, 1Vквартали 2016 року, 1, 11, 111, 1Vквартали 2017 року, 1, 11, 111, 1Vквартали 2018 року, які визначені:

- податкова декларація за 1- 1V квартал 2016 року, граничний строк подання 10.05.2016, 09.08.2016,09.11.2016,09.02.2017 року відповідно, розмір штрафних санкцій 170 грн. за кожне таке несвоєчасне подання;

- податкова декларація за 1- 1V квартал 2017 року, граничний строк подання 10.05.2017, 09.08.2017 ,09.11.2017,09.02.2018 року відповідно, розмір штрафних санкцій 170 грн. за кожне таке несвоєчасне подання;

- податкова декларація за 1- 1V квартал 2018 року, граничний строк подання 10.05.2018, 09.08.2018 ,09.11.2018,09.02.2019 року відповідно, розмір штрафних санкцій 170 грн. за кожне таке несвоєчасне подання.

Оскільки пункт 102.1 статті 102 Податкового кодексу України пов`язує втрату права контролюючого органу для нарахування податкових зобов`язань із закінченням 1095-денного терміну, що настає за останнім днем граничного строку зокрема подання податкової декларації, суд приходить висновку про протиправність нарахувань штрафних санкцій по спірному податковому повідомленню - рішенню, відповідно до розрахунку якого, визначено суму штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань, а саме, з моменту граничного строку сплати таких зобов`язань та до моменту винесення податкового рішення минуло більше як 1095 днів.

Аналогічна правова позиція викладена упостанові Верховного суду від 10 травня 2018 року посправі № К/9901/34710/18 № 820/3544/17, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що контролюючим органом неправомірно застосовано штраф до позивача за порушення строків за несвоєчасне подання податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення за перший квартал 2016 року (граничний строк подання 10.05.2016 року), за другий квартал 2016 року (граничний строк подання 09.08.2016 року), за третій квартал 2016 року (граничний строк подання 09.11.2016 року), за четвертий квартал 2016 року (граничний строк подання 09.02.2017 року); за перший квартал 2017 року (граничний строк подання 10.05.2017 року), за другий квартал 2017 року (граничний строк подання 09.08.2017 року), за третій квартал 2017 року (граничний строк подання 09.11.2017 року), за четвертий квартал 2017 року (граничний строк подання 09.02.2018 року); за перший квартал 2018 року (граничний строк подання 10.05.2018 року), за другий квартал 2018 року (граничний строк подання 09.08.2018 року), за третій квартал 2018 року (граничний строк подання 09.11.2018 року), за четвертий квартал 2018 року (граничний строк подання 09.02.2019 року).

Таким чином, суд приходить висновку, що податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2019 року про застосування штрафних санкцій за неподання податкових декларацій за платежем рентна плата за користування надрами для вдобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 2040 грн. є протиправним.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини першої статті 90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених на їх підставі обставин, що передували прийняттю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд доходить висновку, що воно прийнято необґрунтовано.

За таких обставин, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, беручи до уваги не доведеність відповідачем правомірності своїх дій, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимогКомунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.03.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення - рішення № від 22.03.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за неподання податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 2040 грн. - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 22.03.2019 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) за неподання податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в розмірі 2040 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (юридична адреса: 87526, Донецька область, м. Маріуполь, вул. 130 Таганрозької дивізії, 114, ) на користь Клммунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (РНОКПП 00191678) судовий збір у розмірі 1921 (тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень.

Рішення прийнято у нарадчій кімнаті 28 жовтня 2019 року, повний текст рішення складено та підписано 04 листопада 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.п. 15-5 п. 15 розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. Уразі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя О.В. Троянова