Справа № 120/885/19-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/885/19-а Головуючий у 1-й інстанції: Чернюк А.Ю.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління Служби безпеки у Вінницькій області, у якому з урахуванням уточнення вимог у червні 2019 року, просив:

-визнати протиправними дії відповідача щодо неповного нарахування та виплати належного йому грошового забезпечення за період з 16 березня 2017 року до дня звільнення з військової служби в СБУ;

-зобов`язати відповідача невідкладно здійснити нарахування та виплату належного за період з 16 березня 2017 року до дня звільнення із служби матеріального та грошового забезпечення всіх видів за посадою заступника начальника Могилів-Подільського МРВ УСБУ у Вінницькій області, з урахуванням отриманих сум за вказаний період, в загальній сумі 275 838,38 грн.

Позов мотивований тим, що наказом начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 50-ОС від 16.03.2017 у зв`язку з відкриттям щодо нього кримінального провадження № 0000025 від 05.01.2017 року за ознаками частини 4 статті 368 та частини 3 статті 369-2 КК України, його звільнено з посади заступника начальника Могилів-Подільського МРВ УСБУ у Вінницькій області та зараховано у розпорядження за підпунктом «в» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 року - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом, без збереження раніше встановлених надбавок, доплат та преміювання. Обґрунтовуючи позов приписами Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженої Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262 та Інструкції про грошове забезпечення та витрати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої Наказом СБУ від 23.01.2008 р. №35/ДСК, позивач вказував на протиправність дій відповідача щодо позбавлення його окремих виплат.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалено:

-визнати протиправними дії Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, які полягають у неповному нарахуванні та невиплаті військовослужбовцю ОСОБА_1 належного йому грошового забезпечення за період з 18.03.2017 року до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби в СБУ в порушення вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 року та Інструкції про грошове забезпечення та витрати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої Наказом СБУ № 35/ДСК від 23.01.2008 року;

-зобов`язати Управління Служби безпеки України у Вінницькій області нарахувати відповідно до вимог Інструкції про грошове забезпечення та витрати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої Наказом СБУ № 35/ДСК від 23.01.2008 року та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 18.03.2017 року до 19.06.2019 року (моменту звільнення з військової служби в СБУ) з урахуванням розміру премій та надбавок, встановлених до прийняття наказу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 50-ОС від 16.03.2017 року, за вирахуванням сум виплат, здійснених відповідачем у період з квітня 2017 року по липень 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Управління Служби безпеки у Вінницькій області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що дії відповідача в частині нарахування позивачу грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні є законними та обґрунтованими, прийняті за наявності визначених законодавством підстав та у межах компетенції, у зв`язку із чим підстави для визнання їх протиправними, відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановив суд, позивач ОСОБА_1 з 12.07.2004 року проходив військову службу в Службі безпеки України за контрактом, перебував на посаді заступника начальника Могилів-Подільського МРВ УСБУ у Вінницькій області.

Згідно витягу з наказу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 50-ОС від 16.03.2017 року майора ОСОБА_1 з 16.03.2017 року зараховано у розпорядження за підпунктом «в» пункту 48 (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом) без збереження раніше встановлених надбавок, доплат та преміювання згідно з Інструкцією про грошове забезпечення та витрати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України № 35/ДСК від 23.01.2008 року, звільнивши його з посади заступника начальника міжрайонного відділу.

У матеріалах справи наявний рапорт ОСОБА_1 від 18.12.2018 року начальнику УСБУ у Вінницькій області щодо перерахунку та виплати розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавок за вислугу років, відповідно до Постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704, з урахуванням часу перебування у розпорядженні.

Листом Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 53/М-24/8 від 08.01.2019 року позивача повідомлено, що відповідно до Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, зберігається протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження. З урахуванням норм відомчих нормативних актів, на даний час немає підстав для нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні та на яких покладено виконання окремих завдань, що визначаються тимчасовими функціональними обов`язками.

24.01.2019 року ОСОБА_1 повторно звернувся із рапортом до начальника УСБУ у Вінницькій області за роз`ясненнями (із посиланням на конкретні положення нормативно-правових актів) щодо підстав неповної виплати грошового забезпечення у період з березня 2017 року по липень 2018 року та повного припинення виплат грошового забезпечення з серпня 2018 року.

За результати опрацювання вказаного звернення, Управління Служби безпеки України у Вінницькій області повідомило позивача, що умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, зокрема таким, що перебувають у розпорядженні за підпунктом «в» пункту 48 Положення, встановлені відомчими нормативно-правовими актами до 01.03.2018 року та після цієї дати, відрізняються. З 01.03.2018 року порядок виплати зазначеним категоріям військовослужбовців встановлено главами 1, 4 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ № 515/ДСК від 10.04.2018 року. Згідно пункту 2 глави 1 розділ IV вказаної Інструкції, до військовослужбовців, стосовно яких не обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або такий вид заходу в подальшому було скасовано або змінено, зокрема, звільнення під заставу, виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, зберігається протягом шести місяців з дня зарахування в розпорядження. З огляду на викладене, оскільки з дня зарахування у розпорядження минуло більше шести місяців, підстави для нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення з урахування норм Інструкції № 515/ДСК - відсутні.

Не погоджуючись з вказаними діями відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на положення підпункту 3.5.1 пункту 3.5 Інструкції № 35/ДСК та враховуючи зміну відносно позивача 18.03.2017 року запобіжного заходу, та дійшов висновку, що в даному випадку виплата позивачу грошового забезпечення мала бути поновлена та виплачуватись Управлінням Служби безпеки України у Вінницькій області з моменту настання вказаної обставини, тобто з 18.03.2017 року. Оскільки з серпня 2018 року виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 припинена, таке є порушенням прав позивача на належне грошове забезпечення визначене Конституцією України, Законом України «Про Службу безпеки України» та Положенням про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 року.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури.

Стаття 1 Закону України "Про Службу безпеки України" від 25 березня 1992 №229-XII (далі - Закон №229-XII): Служба безпеки України, це державний правоохоронний орган спеціального призначення, який забезпечує державну безпеку України.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу Служби безпеки України, виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби у воєнний час визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 року.

Згідно із ст.48 Положення зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів) допускається:

а) за службовою потребою (після закінчення вищого військового навчального закладу Служби безпеки України, в разі переведення військовослужбовців до нового місця служби) - до 1 місяця;

б) у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів - до 3 місяців;

в) у разі проведення стосовно військовослужбовця дізнання, досудового слідства або розгляду кримінальної справи судом - до закриття справи органом дізнання або досудового слідства чи постановлення вироку судом;

г) після закінчення строку відрядження військовослужбовця до органів виконавчої влади, підприємств і організацій, а також після повернення із довготривалого закордонного службового відрядження - до 2 місяців;

д) у разі визнання військовослужбовця військово-лікарською комісією непридатним або обмежено придатним до військової служби - на період, необхідний для підготовки матеріалів до звільнення з військової служби;

е) у разі відсутності відомостей про місце перебування військовослужбовця понад один місяць - до його повернення в підрозділ (орган, заклад, установу) або до дня виключення його зі списків особового складу Служби безпеки України відповідно до пункту 66 цього Положення.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні прямого начальника (командира), а також у разі відсутності підстав для дальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду в порядку, встановленому цим Положенням.

Військовослужбовці Служби безпеки України звільняються з посад та зараховуються в розпорядження прямих начальників (командирів) наказами по особовому складу начальників, які мають право призначення на ці посади.

Час перебування військовослужбовця на лікуванні, в основній та встановлених законодавством додаткових відпустках із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні прямих начальників (командирів) виключається.

За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження прямих начальників (командирів), зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

Аналогічні положення встановлено в Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, яка визначає механізм реалізації вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України.

Так, згідно з абзацами 1, 2, 4 пункту 4.9 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.

Зарахування у розпорядження відповідних начальників (із зазначенням їх конкретних посад) проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, їх начальниками в установленому порядку.

Начальники, у розпорядженні яких перебувають військовослужбовці, зобов`язані організовувати їх службову діяльність, здійснювати контроль за нею відповідно до вимог військових статутів Збройних Сил України, Положення, інших нормативно-правових актів та несуть відповідальність за дотримання встановлених термінів перебування підлеглих у розпорядженні. Вони зобов`язані своєчасно, до закінчення терміну перебування в розпорядженні, ініціювати призначення таких військовослужбовців на відповідні посади чи у разі наявності підстав вживати заходів щодо їх звільнення з військової служби. Рішення щодо подальшого службового використання військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України або його заступників, приймаються відповідно Головою Служби безпеки України або його заступниками за погодженням з ним. Управління роботи з особовим складом здійснює загальний контроль за дотриманням встановлених термінів перебування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядженні відповідних начальників, а стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови Служби безпеки України, також вносить пропозиції щодо їх подальшого службового використання.

Судом встановлено, що наказом Служби безпеки України №35/ДСК від 23.01.2008 року затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби Безпеки України (втратила чинність з 01.01.2018 р., чинної на час виникнення спірних правовідносин), в подальшому затвердженої у новій редакції наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10.04.2018 року №515/ДСК наразі чинної, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 25.04.2018 року (а.с.146-153).

Вказана Інструкція визначає порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України під час перебування у розпорядженні (п.3.2).

З аналізу вимог Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовців Служби безпеки України, затвердженої наказом Служби безпеки України від 23.01.2008 року №35/ДСК (втратила чинність з 01.01.2018 р.) та Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України 10.04.2018 року №515/ДСК, вбачається прямий обов`язок відповідача, під час вирішення питання про нарахування, виплату грошового забезпечення компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України діяти виключно із законодавчими вимогами визначеними вказаною Інструкцією.

Як встановив суд, оскаржувані позивачем дії відповідача щодо виплати йому у неповному обсязі грошового забезпечення з часу виведення у розпорядження, 16 березня 2017 року, вчинені на підставі виданого наказу начальника Управління Служби безпеки України у Вінницькій області № 50-ОС від 16.03.2017 року.

Отже, юридично-значимим в межах спірних правовідносин є наказ, як такий що породжує правові наслідки, встановлює права та відповідні обов`язки для нарахування та виплати позивачу надбавок, доплат та премій.

Самі по собі дії суб`єкта владних повноважень у даному випадку не створюють таких наслідків.

Доказів того, що позивач оскаржив наказ, яким визначено його грошове забезпечення на період виведення у розпорядження, визнання його протиправним та скасованим суду не представлено.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для надання правової оцінки щодо суті наявності або відсутності права у відповідача на здійснення виплати позивачу зазначених надбавок, доплат та премій.

Посилання суду першої інстанції на практику Європейського суду з прав людини в частині гарантування права на справедливий суд та мирне володіння майном, колегія суддів в даному випадку вважає безпідставними з огляду на можливість звернення позивача із належними позовними вимогами про оскарження відповідного наказу про визначення розміру грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні. Крім того, позивач не був позбавлений можливості змінити позовні вимоги протягом судового розгляду справи в суді першої інстанції.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 через невірно обраний позивачем спосіб судового захисту порушених, на його думку, прав та інтересів.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 КАС є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України у Вінницькій області задовольнити.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України у Вінницькій області про визнання протиправними дій щодо неповного нарахування та виплати грошового забезпечення за період з 16 березня 2017 року до звільнення з військової служби та зобов`язання здійснити нарахування та виплату належне за період з 16 березня 2017 року до звільнення з військової служби матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадою заступника начальника Могилів-Подільського МРВ УСБУ у Вінницькій області з урахуванням отриманих виплат,- відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 листопада 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.