Справа № 824/591/19-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/591/19-а

Головуючий у 1-й інстанції: Лелюк О.П.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Капустинського М.М. Охрімчук І.Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року (повне судове рішення складено 12.07.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та відмови,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2019 року позивач, ОСОБА_1 звернувся в Чернівецький окружний адміністративний суд з позовом до Тернопільської митниці Державної фіскальної служби про:

- визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товару від 09 квітня 2019 року №UA403000/2019/000600/2;

- визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 квітня 2019 року №403000/2019/00361.

Чернівецький окружний адміністративний суд рішенням від 09.07.2019 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що оскільки позивачем не надано всіх необхідних документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України, на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, а тому, відповідач дійшов правильного висновку про наявність підстав для прийняття оскаржуваних рішень.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги позивач зазначає, що відповідно до рахунку (фактури) №09/03/19 здійснив оплату товару готівкою, тому у нього відсутні інші банківські платіжні документи. Бухгалтерські документи за формою Alster Automobile GmbH йому не надавались. Не здійснювалось ним і страхування автомобіля, оскільки автомобіль мав ряд пошкоджень, потребував ремонту, а тому страхування було недоцільним. Вважає, що дії відповідача щодо прийняття рішення про коригування митної вартості не відповідають вимогам статті 55 Митного кодексу України, оскільки ним не вказано обґрунтування причин неможливості визнання заявленої митної вартості, а лише зазначено самі причини. Не зазначено відповідачем й наявну в митного органу інформацію щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товару. Також відсутній математичний розрахунок, яким чином митна вартість ним була скоригована та які складові митної вартості коригуються.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що позивачем документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість та витрати на страхування, у зв`язку з чим декларанта було зобов`язано надати документи для підтвердження митної вартості товару, зокрема: банківський платіжний документ або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та додаткові документи висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Проте, позивачем такі документи надано не було.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали доводи апеляційної скарги та просили суд задовольнити її.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02 квітня 2019 року позивач подав відповідачу для здійснення митного оформлення товару (автомобіль марки Volkswagen Touran 2.0 TDI 2015 року) митну декларацію №UA403030/2019/006818.

Заявлена декларантом митна вартість товару згідно указаної декларації становить 4500,00 євро (графа 42). Митну вартість було визначено декларантом за ціною згідно умов договору, зазначеною в рахунку-фактурі на поставку партії товару №09/03/19 від 13 березня 2019 року.

Разом із митною декларацією позивачем були подані такі документи:

- рахунок фактуру (інвойс) №09/03 від 13.03.2019;

- декларацію про походження товару №ZBI157697241 від 15.10.2015;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA408020/2019/003931 від 25.03.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 15.10.2015;

- договір про надання послуг митного брокера №б/н від 21.12.2018;

- паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 26.03.1996;

- інші некласифіковані документи ідентифікаційний код НОМЕР_3 від 31.01.2000;

- квитанція, що підтверджує сплату митних та інших платежів №б/н від 25.03.2019;

-сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.009/90263-19 від 27.03.2019;

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 30.08.2016;

- реєстраційні документи на транспортний засіб № НОМЕР_1 від 15.10.2015.

В ході здійснення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару митним органом встановлено, що позивачем документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості не подано платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів.

У зв`язку з цим, контролюючим органом було зобов`язано декларанта подати додаткові документи: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; висновок про вартісні характеристики, підготовлений спеціалізованою експертною організацією.

На вимогу митного органу декларантом було надано лише копію митної декларації країни відправлення №MRN 19DE38E3 від 19 березня 2019 року та повідомлено, що інших документів надано не буде.

Митна вартість товару визначена відповідачем за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 Митного кодексу України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу обрахованого згідно schwackenet.de на рівні 11 700 EUR.

Тернопільською митницею Державної фіскальної служби прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 09 квітня 2019 року №UA403000/2019/000600/2.

На підставі указаного рішення про коригування митної вартості товарів відповідач надав позивачу картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 квітня 2019 року №403000/2019/00361, в якій причиною відмови вказано: В зв`язку із прийняттям рішення про визначення митної вартості товару від 09 квітня №UA403000/2019/000600/2. Не подання повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості (МКУ №4495-VI від 13 березня 2012 року: стаття 53, стаття 55, пункт 12 статті 264) декларант має право: відповідно до статті 52 Митного кодексу України отримати дозвіл на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються за умови надання гарантій відповідно до розділу Х Митного кодексу України в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 Митного кодексу України або за вибором декларанта або уповноваженої ним особи за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю товарів, що декларуються, визначеною митним органом; оскаржити зазначене рішення про коригування митної вартості у митному органі вищого рівня або відповідно до глави 4 розділу I Митного кодексу України або в суді. Картка відмови може бути оскаржена згідно глави 4 Митного кодексу України.

Також роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а саме: подання нової митної декларації на підставі рішення про визначення митної вартості від 09 квітня 2019 року №UA403000/2019/000600/2 з врахуванням строків, передбачених статтею 263 Митного кодексу України (4495-VI від 13 березня 2012 року). Рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до статті 25 Митного кодексу України може бути оскаржене у митному органі вищого рівня Державна фіскальна служба України 04655, м. Київ, Львівська площа, 8 або в суді.

10 квітня 2019 року позивачем подано до Тернопільської митниці ДФС митну декларацію №403030/2019/007247, на підставі якої позивачем додатково сплачено митні платежі на суму 69103,00 грн, а ввезений ним транспортний засіб випущено у вільний обіг.

10 квітня 2019 року Тернопільською митницею ДФС видано посвідчення про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 .

Також, ОСОБА_1 , звертався до судового експерта із заявою, в якій просив провести автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу автомобіля Volkswagen Touran, реєстраційний номер НОМЕР_6 .

На вирішення автотоварознавчого дослідження поставлено питання: якою є вартість автомобіля Volkswagen реєстраційний номер НОМЕР_6 , із врахуванням його стану, на момент огляду, ввезеного на митну територію України.

10 квітня 2019 року судовим експертом Мазуром М.С. надано висновок №182/19 експертного автотоварознавчого дослідження по заяві звернення ОСОБА_1 , згідно якого вартість КТЗ, ввезеного на митну територію України, Volkswagen Touran 2.0 TDI, ввезеного на митну територію України, становить : C1» = 115348,07 грн (3831,50 EUR).

За таких обставин, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першої статті 1 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваних рівень, далі - МК України) визначено, що законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до частини першої статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Положеннями частини першої статті 248 Митного кодексу України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною шостою статті 257 МК України визначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою та другою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частинами четвертою та п`ятою статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з частиною першою статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів (частина перша статті 368 Митного кодексу України).

Згідно положень частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Це також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Також, це узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина друга статті 54 МК України).

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, які повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, тощо.

Відповідно до ч. 7. ст. 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно вимог ч.10. ст. 55 Митного кодексу України, якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Слід зазначити, що дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Однак, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Також, витребовувати контролюючий орган має ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, та жодним чином не всі, котрі передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Тобто, необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

З викладених правових норм видно, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 Митного кодексу України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларанті. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Про наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості митниця зобов`язана доводити в суді, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідно до частини другої статті 246 МК з метою визначення порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, що подається органу доходів і зборів на паперовому носії або як електронний документ розроблено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 №631, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за №1360/21672 (далі Порядок №631).

Згідно підпункту 4.5.4 Порядку №631 при здійсненні митного оформлення МД виконуються такі митні формальності контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР.

Відповідно до пункту 4.9.1 Порядку №631 під час завершення митного оформлення посадовими особами ПМО виконуються такі митні формальності перевірка відомостей про виконання митних формальностей, сформованих за результатами оцінки ризику за МД із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі за допомогою АСАУР.

Підпунктом 5.6 Порядку №631 передбачено, що у разі коли під час виконання відповідно до пункту 5.4 цього розділу за попередньою МД митних формальностей, визначених пунктом 4.5 розділу IV цього Порядку, у тому числі за результатами спрацювання АСАУР, встановлено необхідність надання додаткових документів та/або відомостей про товари, проведення митного огляду товарів, взяття їх проб (зразків), посадова особа ПМО органу доходів і зборів у строк, визначений частиною п`ятою статті 259 Кодексу, за допомогою АСМО надсилає зазначену інформацію Декларанту на відповідну електронну адресу.

Наказом Державної фіскальної служби України затверджено Методичні рекомендації щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України від 11 вересня 2015 року №689 (Методичні рекомендації).

Як встановлено судом першої інстанції, разом із митною декларацією позивачем були подані такі документи: рахунок фактуру (інвойс) №09/03 від 13.03.2019; декларацію про походження товару №ZBI157697241 від 15.10.2015; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA408020/2019/003931 від 25.03.2019; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_1 від 15.10.2015; договір про надання послуг митного брокера №б/н від 21.12.2018; паспорт громадянина України НОМЕР_2 від 26.03.1996; інші некласифіковані документи ідентифікаційний код НОМЕР_3 від 31.01.2000; квитанція, що підтверджує сплату митних та інших платежів №б/н від 25.03.2019; сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу №UA.009/90263-19 від 27.03.2019; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 від 30.08.2016; реєстраційні документи на транспортний засіб № НОМЕР_1 від 15.10.2015.

В ході здійснення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару митним органом встановлено, що позивачем документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: для підтвердження фактурної вартості не подано платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, для страхування (якщо здійснювалось) - страхових документів.

На письмову вимогу митного органу позивачем надано копію митної декларації країни відправлення №MR 19DE38E3 від 19 березня 2019 року.

Разом із цим позивачем направлено відповідачу повідомлення, що всі документи подані для митного оформлення, інших документів протягом 10 днів надавати не буде.

З документів, які були подані до митного оформлення встановлено, що вартість ТЗ становить 4500,00 євро (графа 42). Митну вартість було визначено декларантом за ціною згідно умов договору, зазначеною в рахунку-фактурі на поставку партії товару №09/03/19 від 13 березня 2019 року. Факт наявності у позивача автомобіля та техпаспорта також свідчить про повну сплату покупної ціни автомобіля.

Слід зазначити, що декларант не завжди має можливість надати докази оплати товару, оскільки умовами договору може бути передбачено і розрахунок протягом певного періоду. Митний кодекс України не вимагає саме платіжний документ, а передбачає тільки рахунок або інший документ, який визначає вартість товару,

Однак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що на виконання вимог митного органу, позивачем не надано документів, які митний орган вимагав надати на підтвердження здійснення оплати за придбаний автомобіль марки Volkswagen Touran, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 до митного оформлення (не надано основного документу - банківського платіжного документа чи іншого платіжного документа).

Також, суд першої інстанції не врахував, що згідно положень статті 53 МК України митний орган має право витребовувати у декларанта лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Одними із документів, які підтверджують митну вартість товару, є документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару (п. 5 ч. 2 ст. 53 МК).

Зазначена норма МК спростовує доводи апеляційної скарги щодо обов`язковості подання інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Не взято до уваги доводи позивача про те, що кошти в сумі 4500 EUR сплачено у готівковій формі, а тому інших документів, які б визначали числові значення заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу відсутні.

Отже, вимога митного органу про надання позивачем додаткових документів є неправомірною, оскільки позивачем надані документи, які містять необхідні числові значення на підтвердження митної вартості автомобіля.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні, відповідачем при проведенні митного оформлення та контролю для визначення митної вартості товару було враховано дані інформаційного ресурсу SCHWACKENET, що є рекомендованим джерелом при визначенні рівня вартості вживаних транспортних засобів згідно з переліком рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури та комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням , що є Додатком 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 липня 2009 р. N1335/5/1159), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за N074/8395.

Дослідженням доданого до матеріалів справи витягу з Інтернет мережі SCHWACKENET від 09 квітня 2019 року щодо транспортного засобу для використання на дорогах загального призначення марка Volkswagen Touran, ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , модельний рік випуску 2015, календарний рік випуску 2015, тип двигуна дизель, об`єм циліндрів двигуна 1968 см. куб., встановлено, що відомості про ринкову вартість зазначеного транспортного засобу, без урахування ПДВ, на території країни продажу визначені на рівні 11700 EUR.

Однак, приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Посилання відповідача на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та рекомендований періодичний довідник «SuperSCHWACKE» - Eurotax, Швейцарія не можуть братись до уваги, оскільки система оцінки транспортних засобів SchwackeNet є періодичним довідником «SuperSCHWACKE», а відповідачем не було здійснено технічний огляд (експертизи) щодо реального стану автомобіля станом на 09.04.2019.

Згідно Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за №883/21195, у Графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації відповідним записом у Графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів без будь-яких доказів її проведення, не зазначення коли її проведено, з якими особами, не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Аналогічний висновок висловленою в постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №803/1112/17 та в постанові від 20.02.2018 у справі № 809/1884/16.

Таким чином, приймаючі оскаржувані рішення відповідач діяв не на підставі та не в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому наявні правові підстави для скасування рішення про коригування митної вартості товару від 09 квітня 2019 року №UA403000/2019/000600/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 квітня 2019 року №403000/2019/00361 відсутні.

Також, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що оскільки позивачем не надано всіх необхідних документів, передбачених частиною другою статті 53 МК України, на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару, тому, відповідач дійшов правильного висновку про наявність підстав для прийняття оскаржуваних рішень.

Відповідно до ч. 7. ст. 54 Митного кодексу України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно вимог ч.10. ст. 55 Митного кодексу України, якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Враховуючи вказані вимоги Митного кодексу України, визнання протиправними та скасування картку відмови в прийнятті митної декларації і митному оформленні транспортного засобу та рішення про коригування митної вартості товарів тягне за собою прийняття митної декларації та здійснення митного оформлення транспортного засобу позивача.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як з`ясовано з матеріалів справи, при зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1536,80 грн, що підтверджується квитанцією №44 від 29.05.2019 (а.с.3), та за подання апеляційної скарги в сумі 2305,20 грн., згідно платіжного доручення №95 від 16.08.2019 (а.с. 113).

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 апеляційний суд задовольнив повністю, відповідно до ст.ст. 139, 252 КАС України слід стягнути на користь за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС судовий збір у розмірі 3842 грн. 00 коп., а саме 1536,80 грн. - за подання позовної заяви та 2305,20 грн. - за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та відмови скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 09 квітня 2019 року №403000/2019/00361 та рішення Тернопільської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 09 квітня 2019 року №UA403000/2019/000600/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці Державної фіскальної служби (46020, вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, код ЄДРПОУ - 39420537) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 3842 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 листопада 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Капустинський М.М. Охрімчук І.Г.