Справа № 826/10271/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 листопада 2019 року №826/10271/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГУММА - ПЛЮС"
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення № від 12.06.2018 ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києві звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГУММА-ПЛЮС" (01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, ) з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19, ), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 12.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та незаконним, у зв`язку з тим, що позивачем не допускалися порушення законодавства зі сплати податку за землю.

Позивач посилається на те, що факт відсутності порушень в термінах сплати податку на прибуток підтверджується копіями платіжних доручень.

Крім того, зауважує, що усі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), незалежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок, а зарахування на відповідний рахунок має значення лише для обліку коштів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються їх заперечення.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем подано відзив на позов, відповідно до якого ГУ ДФС у м. Києві вважає оскаржуване повідомлення-рішення правомірним, оскільки камеральною перевіркою встановлено, що ТОВ "ГУММА-ПЛЮС" несвоєчасно сплатило узгоджену суму грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств за 2017 рік, чим порушило вимоги п. 57.1 ст .57 Податкового кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами відповідача проведено камеральну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасної сплати суми (зобов`язання) по податку на прибуток ТОВ «ГУММА-ПЛЮС», за результатами якої складено акт від 02.05.2018 року №3624/26-15-12-12-12/38729715.

Перевіркою встановлено порушення ТОВ «ГУММА-ПЛЮС» () термінів сплати грошового зобов`язання визначеного контролюючим органом з податку на прибуток протягом строків, визначених п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України.

На підставі висновків акта перевірки 12.06.2018 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення:

- № форми «Ш», яким ТОВ «ГУММА_ПЛЮС» зобов`язано сплатити штраф 20% у сумі 12712 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств в сумі 63 560 грн. за 39 календарних днів .

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що порушує законні права та інтереси, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд входить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, він, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Підпунктами 14.1.175 і 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом. Погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом.

Пунктом 31.1 статті 31 Податкового кодексу України встановлено, що податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до Акту, за результатами перевірки було встановлено порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.

Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобовязаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого вказаним Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

Судом встановлено, що згідно податкової декларації товариства податок на прибуток складає 63 560 грн. Граничний строк сплати податку 11.03.2018 року.

Згідно з копією платіжного доручення позивачем 06.03.2018 року на розрахунковий рахунок УДКСУ у Печерському р-ні м. Києва код 38004897, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві перераховано суму в розмірі 63560,00 грн., з зазначенням призначення платежу: податок на прибуток за підсумками 2017 року нараховано та перераховано повністю строк сплати 09.03.2018 року

Вказану суму грошових коштів, згідно відмітки банку, 06.03.2018 року одержано банком та цього ж дня проведена банком.

Зважаючи на вказане, суд не приймає до уваги твердження відповідача про прострочення позивачем граничного терміну сплати податку на прибуток підприємства, адже відповідач сам зазначає, що термін такої сплати в позивача стікав 11.03.2018 року, а згідно з платіжним дорученням, яке надано позивачем, вбачається, що сплата податкового зобов`язання відбулася 06.03.2018 року.

Також слід зазначити, що відповідачем не надано доказів несвоєчасної сплати позивачем зазначеного податку, а твердження про фактичну сплату з затримкою в 39 днів, залишилось без доказів, за припущеннями відповідача.

Пунктом 45.4 ст. 45 Бюджетного кодексу України визначено, що податки і збори (обов`язкові платежі) та інші доходи місцевого бюджету визнаються зарахованими до місцевого бюджету з дня зарахування відповідно на єдиний казначейський рахунок та рахунки, відкриті в установах банків державного сектору згідно з частиною другою цієї статті, і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Здійснюючи діяльність на території України, платники податків зобов`язані діяти тільки в межах чинного законодавства України, зокрема, щодо сплати податків та зборів.

Платник податків зобов`язаний виконувати обов`язки, передбачені Податковим кодексом України, іншими законами України, у тому числі за місцем перебування на податковому обліку в фіскальних органах сплачувати податки та збори на бюджетні рахунки, відкриті в органах Державної казначейської служби України в розрізі територіально-адміністративних одиниць України.

Функціонування єдиного казначейського рахунку як основного рахунку держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами державного та місцевих бюджетів через СЕП НБУ регламентується Положенням про єдиний казначейський рахунок, затверджене наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 року за №122.

Єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у Системі електронних платежів Національного банку України.

Єдиний казначейський рахунок (ЄКР) - є основним рахунком держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами Державного та місцевих бюджетів.

ЄКР об`єднує систему рахунків, що діють в єдиному режимі та через які органи Державного казначейства проводять операції за доходами та видатками бюджетів усіх рівнів відповідно до Закону України про Державний бюджет України на відповідний рік. Це дає можливість Державному казначейству в режимі реального часу отримувати інформацію про рух та наявність коштів на ЄКР як результат здійснення операцій на всіх його бюджетних та не бюджетних рахунках.

Статтею 9 ПК України визначено загальнодержавні податки, до яких, зокрема, належить податок на доходи фізичних осіб, та тимчасово введений військовий збір, передбачений п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу.

Згідно з п. 9.3 статті 9 ПК України зарахування загальнодержавних податків та зборів до державного і місцевих бюджетів здійснюється відповідно до Бюджетного кодексу.

Частиною 1 ст. 43 Бюджетного кодексу визначено, що при виконанні держбюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого в Нацбанку України.

Таким чином, усі сплачені податки і збори (обов`язкові платежі), незалежно від того, до якого бюджету вони сплачені, в будь-якому випадку зараховуються та акумулюються на один консолідований рахунок - єдиний казначейський рахунок.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та доцільність скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 12.06.2018.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.72-77, 139, 241-246, 257-263, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГУММА-ПЛЮС" (01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві № від 12.06.2018.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГУММА-ПЛЮС" (01001, м. Київ, вул. Лютеранська, буд. 3, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа