Справа № 240/9962/19
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/9962/19

категорія 112030500

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі: судді Романченка Є.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Новоград-Волинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №25 від 21.05.2019 про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 в призначенні (переведенні) ОСОБА_2 пенсії в зв`язку з втратою годувальника;

- зобов`язати відповідача розглянути подану ОСОБА_1 заяву про призначення пенсії ОСОБА_2 в зв`язку з втратою годувальника та прийняти рішення про призначення пенсії, з урахуванням того, що ОСОБА_1 є законним опікуном ОСОБА_2 , згідно рішення виконавчого комітету Пилиповицької сільської ради № 27 від 27 травня 2003 року, а також з врахуванням того, що ОСОБА_2 має дійсний паспорт громадянина України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 указував, що є опікуном свого сина, ОСОБА_2 , який є інвалідом дитинства II групи і отримує в зв`язку з цим пенсію. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина та матір ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . У зв`язку з цим 13.05.2019 він звернувся із письмовою заявою до Новоград-Волинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якій просив призначити сину пенсію в зв`язку з втратою годувальника. Рішенням Новоград-Волинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 21.05.2019 № 25 у призначенні пенсії відмовлено. На думку ОСОБА_1 , який є законним представником недієздатного ОСОБА_2 , таке рішення відповідача є протиправним, оскільки останнім не було взято до уваги рішення виконкому Пилиповицької сільської ради № 27 від 27 травня 2003 року про призначення його опікуном над ОСОБА_2 .. Вважає, що посилання відповідача на ч. 1 ст. 60 ЦК України є явно недоречними, оскільки згідно із п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 року цей кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. До 1 січня 2004 року згідно чинного на той час законодавства опікун не призначався судом. Відтак, необхідності зазначення в судовому рішенні від 12 березня 2003 року, яким ОСОБА_2 визнано недієздатним, відомостей про опікуна є безпідставними. ОСОБА_1 указує, що його не було звільнено від повноважень опікуна, рішення виконкому Пилиповицької сільської ради № 27 від 27 травня 2003 року про призначення його опікуном над ОСОБА_2 ніким не було скасовано, визнано нечинним або недійсним.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання у справі на 23.09.2019.

В судовому засіданні, 23.9.2019, судом без виходу до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про заміну відповідача у справі на Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, задовольнивши клопотання представника позивача, яку занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання. Судове засідання в справі відкладено на 07.10.2019.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області подано до суду відзив на позовну заяву, з проханням у задоволенні позову відмовити. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог відповідач стверджує, що позивачу було відмовлено в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як ОСОБА_2 отримує соціальну пенсію як інвалід дитинства другої групи. У зв`язку зі смертю матері, ОСОБА_3 перевести ОСОБА_2 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлу матір не має можливості, так як паспорт громадянина України ОСОБА_2 , копія якого була надана разом із заявою про призначення/перерахунок пенсії вважається недійсним, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ (не вклеєно фотокартки при досягненні громадянином 45- річного віку). Також указано на те, що рішення Новоград-Волинського суду від 12.03.2003 визнано ОСОБА_2 недієздатним та даним рішення не встановлено опікуна. Для вирішення питання щодо встановлення опіки над недієздатним ОСОБА_2 було запропоновано ОСОБА_1 звернутися до суду з поданням із органу опіки та піклування. За таких умов, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області є правомірними.

Представником позивача подано відповідь на відзив, у якому вона просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 від імені та в інтересах ОСОБА_2 в повному обсязі. При цьому зазначає, що фотокартку до паспорту вклеєно не було, оскільки ОСОБА_2 вироблено новий пластиковий паспорт сучасного зразка. Наголосила, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, при прийомі заяви та документів від позивача відповідач мав би перевірити правильність їх зміст і належне оформлення наданих документів, з тим, щоб у разі виявлення якихось невідповідностей одразу вказати на них особі, яка звертається із такою заявою, а не відмовляти в задоволенні заяви по суті. Також представник позивача вказала, що відповідач безпідставно посилається у відзиві на ст. 60 ч. 1 Цивільного кодексу України як на підставу того, що опікунство має бути встановлено рішенням суду, оскільки згідно із п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 року цей кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. В той же час, опіку над сином позивачу було надано 27 травня 2003 року за правилами, встановленими Кодексом законів про шлюб та сім`ю України.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав наведених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на міркування, викладені у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, судом постановлено протокольну ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні, зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта.

Перевіривши матеріали справи, усебічно й повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов і відзив, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Установлено, що рішенням Новоград - Волинського райсуду Житомирської області від 12.03.2003 заяву ОСОБА_1 про визнання громадянина недієздатним задоволено. Визнано ОСОБА_2 недієздатним.

Рішенням Виконкому Пилиповицької сільської ради № 27 від 27.05.2003 на підставі п. 4б ч. 1 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування", ст. 78, 128, 131, 138, 145 Кодексу про шлюб та сім`ю України вирішено призначити опікуном ОСОБА_1 над сином ОСОБА_2 .

З`ясовано, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Новоград-Волинському об`єднаному Управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує соціальну пенсію як інвалід дитинства другої групи.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 13.11.98 та та копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що мати ОСОБА_2 - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.01.2019 до Новоград-Волинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшла про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника від ОСОБА_2 .

Відповідно до розписки - повідомлення, до заяви додано: заяву про перерахунок пенсії; паспорт ( НОМЕР_3 ); трудова книжка або документи про стаж; довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником; документ про утримання непрацездатних членів сім`ї; свідоцтво про народження дитини (№ НОМЕР_4 ); свідоцтво РАГС про смерть годувальника (№ НОМЕР_5 ).

13.05.2019 ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перехід на інший вид пенсії (у зв`язку з втратою годувальника).

Рішенням Новоград-Волинського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 25 від 21.05.2019 відмовлено з 13.05.2019 в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за померлу матір.

Листом від 21.05.2019 № 2569/03.1 Новоград-Волинське об`єднане Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1 про те, що йому відмовлено у визнанні опікуном над ОСОБА_2 , інвалідом дитинства другої групи. При цьому запропоновано відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України, для вирішення питання щодо встановлення опіки над недієздатним ОСОБА_2 звернутись до суду з поданням із органу опіки та піклування.

Також указано, що у зв`язку зі смертю матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , перевести ОСОБА_2 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлу матір не має можливості, так як паспорт ОСОБА_2 вважається недійсним, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, не вклеєна фотокартка при досягненні 45- річного віку.

Вважаючи такі дії управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неправомірними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом, за захистом порушеного права недієздатного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із частиною 3 статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №1058-IV), виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються:

види пенсійного забезпечення;

умови участі в пенсійній системі чи її рівнях;

пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат;

джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення;

умови, норми та порядок пенсійного забезпечення;

організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положеннями частини першої статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника визначені статтею 36 Закону №1058-IV.

Так, у частині першій вказаної статті Закону №1058-IV закріплено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти", які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти".

Згідно із частиною другою статті 36 Закону №1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Відповідно до ч.3 ст.36 Закону №1058-IV, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 39 Закону №1058-IV встановлено, що на всіх членів сім`ї, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, призначається одна спільна пенсія. На вимогу члена сім`ї із загальної суми пенсії виділяється його частка, яка виплачується окремо. Виділення частки пенсії провадиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла заява про виділення частки пенсії.

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що необхідною умовою для призначення зазначеним особам пенсії у зв`язку з втратою годувальника або переведення на такий вид пенсії є встановлення їм інвалідності або досягнення ними пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV.

Із копії посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого 22.03.2005, копії довідки МСЕК серії 2-18 ЖИЗ № НОМЕР_7 від 24.07.2001, змісту рішення Новоград - Волинського райсуду від 12.03.2003, слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 1985 року хворіє є інвалідом дитинства 2 групи, безстроково.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 як непрацездатний член сім`ї померлої ОСОБА_3 (мати ОСОБА_2 ) має право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - матері.

Водночас суд наголошує, що право ОСОБА_2 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника - матері ОСОБА_3 ані Новоград - Волинським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області в листі від 21.05.2019, якому повідомлено причини відмови в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлу матір, ані відповідачем у відзиві не заперечується. Натомість вказано, що переведення ОСОБА_2 на бажаний вид пенсії не має можливості, так як паспорт громадянина України ОСОБА_2 вважається недійсним, відповідно до Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ (не вклеєно фотокартки при досягненні громадянином 45- річного віку).

В контексті розглядуваних спірних правовідносин, суд ураховує, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за N 1566/11846 (далі - Порядок), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації). У разі якщо особа, якій призначається пенсія, не досягла повноліття або є недієздатною, заява подається батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками за місцем їх проживання (реєстрації), представниками закладів (органів опіки і піклування), які виконують функції опікунів і піклувальників (далі - законні представники) за місцезнаходженням таких закладів (органів).

Згідно із п. 2.3 Порядку, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);

2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;

3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності);

4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти";

5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;

6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;

7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;

8) документи про місце проживання (реєстрації);

9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Орган, що призначає пенсію, додає до заяви одержані ним від МСЕК виписки з актів огляду в МСЕК дорослих членів сім`ї, яким право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника надається внаслідок їх інвалідності.

До заяви про призначення пенсії членам сім`ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені в цьому пункті. Заробіток у такому випадку визначається за документами, що є в пенсійній справі померлого годувальника, або за поданими додатково документами відповідно до вимог частини першої статті 40 Закону;

11) документи про стаж особи, якій призначається пенсія, визначені підпунктом 2 пункту 2.1 цього розділу (для визначення пенсійного віку осіб, зазначених у пункті 1 частини другої статті 36 Закону).

Відповідно до п. 4.2 Порядку, при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно із абз. 1 п. 4.3 Порядку, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Проаналізувавши наведене, а також ураховуючи те, що до заяви від 29.01.2019, окрім паспорта, було додану свідоцтво про народження дитини - ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що прийняття Новоград-Волинським об`єднаним Управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів, рішення № 25 від 21.05.2019 про відмову в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника з підстав подання із заявою копії паспорта ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 без вклеєної фотокартки при досягненні громадянином 45- річного віку на виконання положень Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України» від 26.06.1992 за № 2503-ХІІ, є протиправним.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України для вирішення питання щодо встановлення опіки над недієздатним ОСОБА_2 ОСОБА_1 необхідно звернутися до суду з поданням із органу опіки та піклування, зважаючи на слідуюче.

Відповідно до п. 1 розд. VII Сімейного кодексу України, цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України визначено, що цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року.

Як було зазначено вище, ОСОБА_2 визнано недієздатним рішенням суду від 12.03.2003, а ОСОБА_1 над сином опікуном призначено рішенням виконкому від 27.05.2003, тобто до набрання чинності Сімейним та Цивільним кодексами України, в період дії Кодексу про шлюб та сім`ю України та Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами.

Приписами статті 129 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції, чинній станом на 27.05.2003, було встановлено, що опіка і піклування встановлюються державною адміністрацією районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчими комітетами міських чи районних у містах, сільських, селищних Рад. Безпосереднє ведення справ по опіці і піклуванню покладається на відповідні відділи і управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах Рад: щодо осіб, які не досягли 18 років; щодо осіб, визнаних судом недієздатними внаслідок душевної хвороби або недоумства; щодо осіб, визнаних судом обмежено дієздатними внаслідок зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами; щодо дієздатних осіб, які потребують піклування за станом здоров`я. У селищах і селах справами опіки і піклування безпосередньо відають виконавчі комітети селищних і сільських Рад.

Матеріали справи доказів визнання незаконними чи скасування судового рішення від 12.03.2003 та рішення виконкому від 27.05.2003 не містять, відтак вони є чинними.

Водночас суд зауважує, що відповідачем не надано до суду доказів припинення опіки над ОСОБА_2 відповідно ст. 76 Цивільного кодексу України.

Частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1 ст. 72 вказаного Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 вказаного Кодексу).

В силу приписів статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач вказаного обов`язку не виконав, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності відмови у переведенні ОСОБА_2 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника за заявою його законного опікуна ОСОБА_1 .

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, а також з метою повного захисту прав позивача, суд вважає, що позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 необхідно задовольнити шляхом визнання протиправним та скасувати рішення Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №25 від 21.05.2019 та зобов`язання відповідача розглянути подану ОСОБА_1 як законним представником ОСОБА_2 заяву про призначення (переведення) пенсії в зв`язку з втратою годувальника та прийняти рішення про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 ) в інтересах ОСОБА_2 (АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_9 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м. Житомир, вул. О.Ольжича, 7, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Новоград-Волинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області №25 від 21.05.2019.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянути подану ОСОБА_1 як законним представником ОСОБА_2 заяву про призначення (переведення) пенсії в зв`язку з втратою годувальника та прийняти рішення про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.Ю. Романченко