Справа № 580/2671/19
Суддя: А.В. Руденко
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року справа № 580/2671/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду клопотання позивача від 08.07.2019 (вх. №Ц-4894/0/94-19 від 11.07.2019) про надання дозволу на виготовлення проекту щодо відведення у власність земельної ділянки (розроблення документації із землеустрою);

- зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 08.07.2019 (вх. №Ц-4894/0/94-19 від 11.07.2019) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області із земель державної власності.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни. 08.07.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства. Проте, відповідач листом №2679/0/95-19 від 07.08.2019 відмовив позивачу у наданні такого дозволу. Позивач вважає вказану відмову протиправною та такою, що порушує його права.

Відповідач проти позову заперечив. 20.09.2019 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач звернувся із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства земельної ділянки орієнтовною площею 2,0000 га (кадастровий номер :02:001:0842) в адміністративних межах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області. 30.06.2019 Вотилівська сільська рада увійшла до Виноградської сільської об`єднаної територіальної громади. Земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 га в адміністративних межах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області входить до складу земельного масиву, який передбачено передати Виноградській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність. Тому вирішення питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства можливе після передачі земельної ділянки в комунальну власність та звернення позивача до Виноградської сільської ради із відповідним клопотанням.

Щодо вимоги про зобов`язання прийняти рішення у формі наказу зазначив, що земельне законодавство не встановлює імперативної норми, що відмова має бути у формі наказу.

Крім цього зазначив, що зобов`язання відповідача вчинити конкретні дії є порушенням дискреційних повноважень відповідача. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення.

З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 29.08.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та ухвалено розпочати розгляд справи по суті з 27.09.2019 без виклику учасників справи.

Дослідивши доводи сторін, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

Згідно довідки з державної статистичної звітності №31-23-0.290-355/167-19 від 05.07.2019 земельна ділянка, орієнтовною площею 2,0, розташована в адміністративних межах Вотилівської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер :02:001:0842, яку позивач має намір отримати у власність, належить до земель державної власності (резервний фонд), категорія земель - сільськогосподарського призначення (рілля).

Позивач ОСОБА_1 08.07.2019 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (відповідач у справі) із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що розташована на території Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області із земель державної власності в межах норм безоплатної приватизації. В заяві зазначив, що ним не використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. До заяви додав копію окремих аркушів паспорта, копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера платника податків, довідку 6-зем та графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, копію посвідчення учасника бойових дій.

Відповідач листом №2679/9/95-19 від 07.08.2019 відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, з посиланням на ті обставини, що Вотилівська сільська рада увійшла до Виноградської сільської об`єднаної територіальної громади. Земельна ділянка орієнтовною площею 2,0 га в адміністративних межах Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області входить до складу земельного масиву, який передбачено передати Виноградській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність. Таким чином, після передачі у комунальну власність позивач може звернутись до Виноградської сільської об`єднаної територіальної громади із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою протиправними, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з наступного.

Спірні відносини врегульовані Земельним кодексом України.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення.

Згідно ч. 1 ст. 22 Земельного кодексу України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Згідно з ч. 3 вказаної статті землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно п. б) ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

З довідки з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями №31-23-0.290-355/167-19 від 05.07.2019 вбачається, що земельна ділянка, орієнтовною площею 2,0, розташована в адміністративних межах Вотилівської сільської ради (за межами населеного пункту), кадастровий номер :02:001:0842, яку позивач має намір отримати у власність, належить до земель державної власності (резервний фонд), категорія земель - сільськогосподарського призначення (рілля).

Таким чином, вказана земельна ділянка може бути передана у власність громадян для ведення особистого селянського господарства відповідно до частини 3 статті 22 Земельного кодексу України.

Статтею 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно частини 4 статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у власність або у користування для всіх потреб віднесені до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 визначено, що центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Згідно підпункту 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15, Держгеокадастр в межах наданих йому повноважень розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7).

Згідно з вказаними приписами відповідач у справі Головне управління Держгеокадастру наділений повноваженнями щодо безоплатної передачі у власність громадянам України земельних ділянок, які є державною власністю.

Порядок набуття права власності на земельні ділянки із земель державної та комунальної власності визначений статтями 116, 118 Земельного кодексу України.

Частиною 1 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України містить вичерпний перелік підстав відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Зі змісту листа відповідача №№2679/0/95-19 від 07.08.2019, яким позивач відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність позивача земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є та обставина, що Вотилівська сільська рада увійшла до Виноградської сільської об`єднаної територіальної громади, а земельна ділянка, яку має намір отримати у власність позивач, входить до складу земельного масиву, який передбачено передати Виноградській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність.

Разом з цим, вказана підстава не передбачена ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, тому відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання у власність позивача земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є протиправною.

Суд відхиляє доводи відповідача, що позивач може звернутись до Виноградської сільської об`єднаної територіальної громади із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки після передачі у комунальну власність спірної земельної ділянки, оскільки на час розгляду справи вказана земельна ділянка належить до земель державної власності і може бути передана у власність громадян для ведення особистого селянського господарства відповідно до частини 3 статті 22 Земельного кодексу України.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України не визначено, в якій саме правовій формі вирішується питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Зокрема, чи необхідно приймати відповідне рішення органу з цього питання чи достатньо відповіді у формі листа.

Частиною 9 статті 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та її надання.

У статті 118 Земельного кодексу України не визначено прямого обов`язку уповноважених органів реалізувати ці повноваження у формі рішення, листа, тощо. Проте, зазначене питання має важливе значення для обрання ефективного способу захисту прав особи в суді.

Правовий статус ГУ Держгеокадастру в області визначено Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 N 333.

У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Згідно з п. 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої Наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 р. №600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому, у пункті 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Отже, відповідно до положень вказаних нормативно-правових актів за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру останнім має видаватися відповідний наказ. При цьому листи складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постановах від 17.12.2018 року у справі №509/4156/15-а та від 10.01.2019 року у справі №820/4555/17.

Враховуючи викладене, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача від 08.07.2019 (вх. №Ц-4894/0/94-19 від 11.07.2019) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області із земель державної власності.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, оформлену листом №2679/0/95-19 від 07.08.2019 у наданні ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області із земель державної власності.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 08.07.2019 та прийняти рішення у формі наказу щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Вотилівської сільської ради Лисянського району Черкаської області із земель державної власності відповідно до вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А.В. Руденко