Справа № 657/1525/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 657/1525/19
Головуючий в 1 інстанції: Скригун В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Осіпова Ю.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону полку патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ратушного Максима Анатолійовича на рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону полку патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ратушного Максима Анатолійовича про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом інспектора роти №3 батальйону полку патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Ратушного М.А. про скасування постанови серії ДП18 № 055972 від 23.07.2019 року, про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтував незаконністю спірної постанови.

Рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року позов задоволено. Скасовано спірну постанову.

В апеляційній скарзі інспектор роти №3 батальйону полку патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області ДПП Ратушний М.А. просить скасувати вищенаведене рішення, як таке, що прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Приймаючи оскаржену постанову суд першої інстанції виходив з обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно приписів п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та/або неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, апеляційний суд розглядає справу виключно у межах апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії ДП18 № 055972 від 23.07.2019 року позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП України.

Підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено порушення позивачем вимог п.п.2.1 а,б,ґ ПДР, а саме керування транспортним засобом без наявності передбачених законом документів.

Відповідно п.п.2.1 а,б,ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб; чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною другою ст.122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Таким чином, адміністративне стягнення може бути накладено виключно у випадку вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Колегія суддів звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних до нього причин.

У даному випадку для підтвердження порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, крім оскаржуваної постанови, відповідачем не надано.

Окрім того, відповідачем не надано доказів на спростування твердження позивача щодо нероз`яснення його прав під час прийняття поліцейським спірної постанови.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що постанова про адміністративне правопорушення повністю не відображає опису обставин, встановлених при розгляді справи та сама по собі не підтверджує факту вчинення правопорушення, а лише вказує на нього.

Колегія суддів вважає помилковими посилання відповідача на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року по справі №338/1/17.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано до суду належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтвердили факт порушення позивачем вимог ПДР та відповідно скоєння ним спірного адміністративного правопорушення є недоведеним, а тому, відповідно, притягнення останнього до адміністративної відповідальності шляхом винесення спірної постанови не може вважатися законним і обґрунтованим, внаслідок чого, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, як протиправна.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість даного позову та наявність підстав для його задоволення.

Частиною 1 ст. 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги, колегія суддів, вважає не суттєвими та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.272,286,308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №3 батальйону полку патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ратушного Максима Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №3 батальйону полку патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Ратушного Максима Анатолійовича про скасування постанови серії ДП18 № 055972 від 23.07.2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: Ю.В. Осіпов

Т.М. Танасогло