Справа № 640/20169/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25 жовтня 2019 року м. Київ № 640/20169/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Шулежко В.П., ознайомившись із позовною заявою та доданими до неї матеріалами ОСОБА_1 до Національної академії Служби безпеки України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Національної академії Служби безпеки України (далі - відповідач), в якому просить:

зобов`язати відповідача невідкладно виділити сім`ї позивача належне житлове приміщення (двохкімнатну квартиру у місті Києві) для постійного проживання або (за його згодою) грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення;

зобов`язати відповідача невідкладно виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористанні (у 2017-2019 роках) 30 діб відпусток законному представнику (опікуну) дитини інваліда та грошову допомогу на оздоровлення за 2019 рік;

зобов`язати відповідача невідкладно привести у належний стан (відповідний стану та комплектності на момент викрадення) та повернути позивачу викрадений ноутбук марки Hewlett Packard Compaq nx 6325 TTL52 RU, серійний номер CNU7121X3Q, або (за його згодою) грошову компенсацію за викрадене майно;

визначити розмір та зобов`язати відповідача невідкладно виплатити позивачу компенсацію за користування ноутбуком марки Hewlett Packard Compaq nx 6325 TTL52 RU, серійний номер CNU7121X3Q та викрадену з нього інтелектуальну власність позивача;

обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покласти на відповідача;

накласти на посадових осіб НА СБ України винних у порушенні права на інформацію та права на звернення штраф.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (стаття 2 КАС України).

У пункті 8 частини першої статті 4 КАС України зазначено, що позивач це особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду.

Наведені правові норми свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізує владні управлінські функції стосовно позивача.

За змістом статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно частин першої та п`ятої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, зазначає докази, що підтверджують вказані обставини, а також перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви або зазначає докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що заявлені позовні вимоги не відповідають вимогам та способу захисту, передбаченого статтею 5 КАС України, за яким може звернутися позивач.

У позовній заяві позивач посилається на те, що передумовою незаконних дій відповідача (що оскаржуються) стало подання ним рапорту з проханням розглянути можливість реалізації переважного права позивача та його сім`ї на поліпшення житлових умов.

Водночас, зміст позовних вимог не містить вимоги щодо можливих незаконних дій, рішень чи бездіяльності відповідача.

До того ж, суд звертає увагу, що згідно частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин розглядають суди в порядку цивільного судочинства, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Окрім того, позивач зазначає у позові, що після подання рапорту по відношенню до нього було сфальсифіковано низку дисциплінарних стягнень, чим, на його думку, грубо порушені його права гарантовані Конституцією України та вчинено дії, що класифікуються Кримінальним кодексом України як злочин. Позивач також зазначив, що у співробітників Національної академії Служби безпеки України відсутні законні повноваження з вилучення майна, а сама крадіжка тягне за собою кримінальну відповідальність.

Разом з тим, у позовній заяві не зазначено у чому саме та якими саме діями, бездіяльністю чи рішеннями полягає порушення прав позивача у публічно-правових відносинах, у яких відповідач, як суб`єкт владних повноважень, реалізує владні управлінські функції стосовно нього.

При цьому, суд зазначає, що згідно частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що з 1 січня 2019 року установлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1921 грн.

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (768,40 грн.).

Водночас, з урахуванням вимог частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

В порушення наведених норм, позивачем до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Водночас, у позовній заяві позивач зазначив, що він звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд вважає необґрунтованими підстави для звільнення від сплати судового збору, на які посилається позивач, а саме пункти 1, 6, 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки позивачем не заявлено вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Крім того, даний позов не є позовом про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому у даному випадку позивач не звільняється від сплати судового збору за даним позовом.

Також суд не бере до уваги посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору як законний представник дітей з інвалідністю, оскільки в підтвердження зазначеного не надав жодних належних доказів.

Зазначені вище обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам Кодексу адміністративного судочинства України та є недоліками позовної заяви, що в свою чергу створює перешкоди для вирішення питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі.

Відповідно до частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 160-162, 169, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 залишити без руху.

2. Встановити позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання даної ухвали.

3. Попередити позивача про те, що у випадку неусунення недоліків позовної заяви позовна заява буде повернута йому відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України.

4. Копію ухвали надіслати особі, що звернулась із позовною заявою.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя В.П. Шулежко