Справа № 640/22230/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 листопада 2019 року № 640/22230/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у місті Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №2 від 27 липня 2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибутку приватних підприємств на загальну суму 132 744,00 грн.;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №2 від 16 травня 2018 року за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на загальну суму 510,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачу для перевірки правильності визначення показника рахунку 70 «Дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) була надана вся фінансова звітність, а також дані бухгалтерського і податкового обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест», в т.ч. головна книга підприємства по рахунку 70 «Дохід від реалізації» за 2015 рік, де відображено субрахунок 70.4 кореспонденції субрахунку 36 «Взаєморозрахунки з покупцями» в сумі 179 172,44 грн. з ПДВ та 79 в сумі 149 310,35 грн. з ПДВ; аналіз рахунків 70 «дохід від реалізації», 70.2 «Дохід від реалізації товарів», 70.3 «Дохід від реалізації робіт і послуг», 70.4 «Вирахування з доходу». При цьому, під час перевірки відповідач не вимагав жодних додаткових документів або показників бухгалтерського обліку підприємства, що підтверджується відсутністю відповідних запитів відповідача про надання додаткових документів або інформації.

На думку представника позивача, відповідачем не враховано, що сума в розмірі 149 332,00 грн. обліковується саме на рахунку 70.4 - вирахування з доходу на підставі накладних на повернення товару від покупців.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У відзиві на адміністративний позов представник відповідача стверджує, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №2 від 16 травня 2018 року є правомірним, оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» до перевірки не надано первинних документів, зокрема, договорів по переуступці боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮГ Контракт», Товариству з обмеженою відповідальністю «Велс Сервіс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД», Товариству з обмеженою відповідальністю «Бель Епок», що є порушенням вимог пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України та пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

Крім того, представник Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві повідомив, що до перевірки позивачем надано головну книгу, де відсутній рахунок 70.4 «Вирахування з доходу», а надано рахунок 70 (доходи від реалізації) за 2015 рік, відтак позивачем не надано первинні документи на отримання повернутого товару, зокрема, довіреності, поворотні накладні, документи на перевезення товару та інших документів, які підтверджують повернення товару.

Також представник контролюючого органу зазначив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» 16 квітня 2015 року подано заяву про застосування податкового компромісу, відтак, застосувавши процедуру податкового компромісу, товариство погодилось із відсутністю реального характеру здійсненої операції по взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД». Тобто, перевіркою не підтверджено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» кредиторської заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД» та, відповідно, факт відступлення права грошової вимоги в сумі 588 134,36 грн. Товариству з обмеженою відповідальністю «Бель Епок».

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В період з 30 березня 2016 року по 31 березня 2016 року, з 30 червня 2016 року по 04 липня 2016 року, з 23 лютого 2018 року по 30 березня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві на підставі направлень від 23 лютого 2016 року №194/26-15-14-02-04, №193/26-15-14-02-04, від 05 березня 2018 року №623/26-15-14-06-04, від 23 лютого 2018 року №562/26-15-14-03-02, від 29 березня 2018 року №861/26-15-14-03-03, №414/26-15-14-02-04, №416/26-15-14-02-04, №413/26-15-14-02-04, від 27 лютого 2018 року №1033/26-15-14-09, від 30 червня 2016 року №918/26-15-14-02-01, №917/26-15-14-02-04, №1195/26-15-1-06-03, №916/26-15-14-02-04, на підставі статей 20, 77, 82 Податкового кодексу України, плану-графіка проведення документальних планових виїзних перевірок суб`єктів господарювання на ІІ квартал 2016 року та відповідно до наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 18 березня 2016 року №1527 проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, валютного - за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2015 року, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 06 квітня 2018 року №214/26-15-14-02-04/35142088.

Проведеною документальною виїзною плановою перевіркою Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» встановлено порушення:

- пункту 44.2, пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток у періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 681 118,00 грн., у т.ч. за 2015 рік у сумі 1 681 118,00 грн.;

- пункту 44.1 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

Вказані висновки акта перевірки ґрунтуються, зокрема, на тому, що відповідно до даних бухгалтерського обліку Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» протягом 2015 року жодних розрахунків із Товариством з обмеженою відповідальністю «Велс Сервіс» не відбувалось, що підтверджується і даними оборотно-сальдової відомості за 2015 рік по рахунку 68.7, що не підтверджує відступлення права грошової вимоги та, відповідно, її передачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮГ-Контракт» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велс Сервіс». Також, підприємством до перевірки не надано договори по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ-Контракт», а тому неможливо встановити умови, визначені договорами взаємовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ-Контракт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест».

Крім того, в акті перевірки вказано, що списання з балансу кредиторської заборгованості відбувається одночасно з визнанням цього зобов`язання іншим операційним доходом того періоду, в якому зобов`язання визнано таким, що не підлягає погашенню, з відображенням у рядку 2120 Звіту про фінансові результати, відтак кредиторська заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» по взаємовідносинам із Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ-Контракт» у розмірі 8 602 080,00 грн. підлягає включенню до складу доходу 2015 року.

Також, перевіркою не підтверджено наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» кредиторської заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД» та, відповідно, факт відступлення права грошової вимоги в сумі 588 134,36 грн Товариству з обмеженою відповідальністю «Бель Епок». Таким чином вказана кредиторська заборгованість підлягає включенню до складу доходу 2015 року.

На підставі акта перевірки Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві 16 травня 2018 року прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» застосовано штраф у розмірі 510,00 грн. за порушення вимог пункту 44.1 статті 44, пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України.

16 травня 2018 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №2, відповідно до якого позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 1 681 118,00 грн., в т.ч. 1 681 118,00 грн. за податковими зобов`язаннями.

За результатами адміністративного оскарження вказаних податкових повідомлень-рішень Державною фіскальною службою України рішенням про результати розгляду скарги від 25 липня 2018 року №24449/6/99-99-11-01-01-25 податкове повідомлення-рішення від 16 травня 2018 року №2 скасовано в частині 1 548 374,00 грн. з підстав того, що висновки перевірки про заниження позивачем доходу на 8 602 080,00 грн. є передчасними, адже в акті перевірки відсутня інформація про припинення, ліквідацію Товариства з обмеженою відповідальністю «Велс Сервіс».

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві 27 липня 2018 року відповідно до акта перевірки та з урахуванням рішення Державної фіскальної служби України від 25 липня 2018 року №24449/6/99-99-11-01-01-25 прийнято податкове повідомлення-рішення №2, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 132 744,00 грн.

Незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями від 25 липня 2018 року №2 та від 16 травня 2018 року №2 зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

За приписами норм пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податку, які відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» застосовують міжнародні стандарти фінансової звітності, ведуть облік доходів і витрат та визначають об`єкт оподаткування з податку на прибуток за такими стандартами з урахуванням положень цього Кодексу. Такі платники податку при застосуванні положень цього Кодексу, в яких міститься посилання на положення (стандарти) бухгалтерського обліку, застосовують відповідні міжнародні стандарти фінансової звітності.

Юридичні особи - платники єдиного податку, які відповідають критеріям, визначеним підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, ведуть спрощений бухгалтерський облік доходів та витрат з метою обрахунку об`єкта оподаткування за методикою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

При цьому, визначення первинного документу та загальні вимоги до оформлення первинних документів містяться в Законі України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність» від 16 липня 1999 року №996-XIV (далі - Закон №996-ХІV) та в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704.

Згідно частини 1 статті 9 Закону №996-ХІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (частина 2 статті 9 Закону №996-ХІV).

В свою чергу, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (частина 3 статті 9 Закону №996-ХІV).

При цьому, як зазначив Вищий адміністративний суд України в своїх ухвалах від 14 січня 2015 року №К/9991/72258/12, від 21 жовтня 2014 року №К/800/6170/14 та від 26 серпня 2014 року №К/800/6501/14, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим, відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами 1, 2 статті 9 Закону №996-ХІV, повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

З наявних матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» повідомило Головне управління Державної фіскальної служби у місті Києві про вилучення первинних документів старшим слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві у зв`язку з проведенням досудового розслідування в кримінальному провадженні №0000519 від 10 червня 2015 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2016 року по справі №752/9437/16-к.

В акті перевірки вказано, що Головне управління Національної поліції у місті Києві листом від 17 січня 2018 року повідомило, що документи по фінансово-господарській діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» повернуто службовим особам підприємства під зберігальну записку.

Водночас, представником податкового органу не надано копії вказаної зберігальної записки, як і не надано копії відповіді Головного управління Національної поліції у місті Києві від 17 січня 2018 року.

В той же час, в матеріалах справи міститься копія листа слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві від 26 лютого 2018 року №3904/125/23/3-18, зі змісту якого вбачається, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000519 23 червня 2015 року вилучено оригінали первинних фінансово-господарських документів Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» щодо фінансово-господарських взаємовідносин із суб`єктами підприємницької діяльності. При цьому, у подальшому, прокуратурою міста Києва підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначена за слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві.

Також, із листа Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві від 05 квітня 2018 року №3015/125/50-2018 судом вбачається, що повернути документи, які було вилучено у Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» в ході досудового розслідування не являється можливим, оскільки вони були визнані речовими доказами та являються необхідними для слідства.

За таких обставин, твердження податкового органу про наявність у позивача первинних документів, вилучених на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі №752/9437/16-к, спростовуються відповіддю уповноваженого органу.

За приписами норм пунктів 44.1, 44.2, 44.3 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до вимог пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

В матеріалах справи міститься копія запиту на надання документів від 29 березня 2018 року №3, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» запропоновано надати, зокрема, договори та первинні документи по переуступці боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮГ Контракт», Товариству з обмеженою відповідальністю «Велс Сервіс», Товариству з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД», Товариству з обмеженою відповідальністю «Бель Епок».

Відповідно до вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

При цьому, згідно пункту 85.6 статті 85 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Аналіз наведеного свідчить, що виключно у разі наявності у платника податку первинних документів та ненадання їх на запит податкового органу, останній складає акт відмови надання копій документів посадовій особі контролюючого органу.

Водночас, наявними матеріалами справи підтверджується, що у відповідь на запит від 29 березня 2018 року №3 Товариством з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» надано оригінали (для ознайомлення та повернення) повідомлень про відступлення права грошової вимоги по первісним кредиторам Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮГ Контракт» та Товариству з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД» (нові кредитори Товариство з обмеженою відповідальністю «Велс Сервіс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Бель Епок»). При цьому, повідомлено, що первинні документи, підтверджуючі розрахунки з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮГ Контракт» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Велс Сервіс» вилучені на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 22 червня 2016 року по справі №752/9437/16-к.

Факт вилучення вказаних документів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 23 червня 2016 року та протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23 червня 2016 року; при цьому, факт повернення таких документів позивачу жодними документальними доказами не підтверджується, а навпаки спростовується.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце обставини, які звільняють платника податку від обов`язку надання податковому органу копій первинних документів (вилучення оригіналів правоохоронними органами), та, як наслідок, відсутність підстав накладення на позивача штрафу за ненадання таких документів.

За таких обставин, судом вбачаються підстави для скасування податкового повідомлення-рішення від 16 травня 2018 року №2 як протиправного.

Стосовно податкового повідомлення-рішення від 27 липня 2018 року №2, суд виходить з наступного.

В акті перевірки зазначено, що згідно даних бухгалтерського обліку у Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» на початок 2015 року рахувалася кредиторська заборгованість по взаємовідносинам з Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД» у розмірі 588 134,36 грн.

При цьому, до перевірки надано повідомлення про відступлення права грошової вимоги від 30 грудня 2015 року, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД» за договором про відступлення права вимоги №3012/УВ від 31 грудня 2015 року відступило підприємству - Товариству з обмеженою відповідальністю «Бель Епок» право вимоги грошових коштів в сумі 588 134,36 грн, що виникло на підставі пункту 7.1 договору поставки №170314-001 від 17 березня 2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» та первісним кредитором.

Податковий орган виходив з того, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Бель Епок» подано фінансовий звіт суб`єкта малого підприємництва за 2015 рік від 27 січня 2016 року №, у якому відсутні показники в рядках 1125 «Дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги» та 1155 «Інша поточна дебіторська заборгованість», тобто при аналізі зазначених фінансових показників не встановлено збільшення дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Бель Епок», що не підтверджує відступлення права грошової вимоги та, відповідно, її передачу Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бель Епок».

Поряд з цим, контролюючим органом враховано, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» 16 квітня 2015 року подано заяву про застосування податкового компромісу, відповідно до якої уточнюючим розрахунком позивач відкоригував суму взаємовідносин із Товариством з обмеженою відповідальністю «Рейнарз ЛТД».

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року №290, визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Відповідно до пункту 15 вказаного Положення 15 «Дохід» визначений дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) не коригується на величину пов`язаної з ним сумнівної та безнадійної дебіторської заборгованості. Сума такої заборгованості визнається витратами підприємства згідно з Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість». Доходом визнається сума зобов`язання, яке не підлягає погашенню.

При цьому, наявними матеріалами справи підтверджується, що 04 травня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Бель Епок» надіслало позивачу вимогу щодо погашення заборгованості згідно договорів про відступлення права вимоги, зокрема, №3012/УК від 30 грудня 2015 року в сумі 588 134,36 грн.

Факт погашення вказаної заборгованості у сумі 588 134,36 грн. підтверджується копією платіжного доручення №345 від 27 травня 2016 року та виписки по рахунку № НОМЕР_1 за 27 травня 2016 року.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що податковим органом безпідставно не враховано погашення позивачем дебіторської заборгованості та необґрунтовано віднесено суму вказаної заборгованості до сум доходу за 2015 рік, адже у даному періоді не відбулось ні збільшення активу, ні зменшення зобов`язання.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогами статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог, в той час як відповідачем не спростовано доводів позивача, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-243, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» задовольнити.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №2 від 27 липня 2018 року та №2 від 16 травня 2018 року.

3.Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веско Інвест» (04112, місто Київ, вулиця Дорогожицька, будинок 1, ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3 760 (три тисячі сімсот шістдесят) гривень 81 копійка за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19, ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко