Справа № 580/2713/19
Суддя: С.М. Гарань
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року справа № 580/2713/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гараня С.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

02.09.2019 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 (далі - позивач)) з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18000 (далі - відповідач)), в якій просить:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області викладену у наказі від 05.06.2019р. № 23-1709/14-19-СГ, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Демківської сільської ради, Драбівського району Черкаської області із земель державної власності;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Демківської сільської ради, Драбівського району Черкаської області із земель державної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач з надуманих, необґрунтованих та непередбачених законом підстав відмовив їй у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки. При цьому позивач наголошує на тому, що нею виконано всі вимоги передбачені законодавством для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою. Також позивач зазначає, що дії відповідача є протиправними, тому просить суд зобов`язати відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 05.09.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

На адресу суду від представника відповідача 26.09.2019 надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. У відзиві вказав, що відповідно до п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції 01.01.2019) - землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом, перебували у приватній власності) вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Так, відповідач зазначив, що відповідно до Державного акту на право колективної власності земельна ділянка знаходиться в межах колективної власності, а тому підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, заперечення позивача на відзив, оцінивши наявні в матеріалах належні та допустимі докази у їх взаємозв`язку та сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із клопотанням, в якому просила надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтованою площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області із земель державної власності.

Розглянувши подані позивачем клопотання, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області листом від 30.11.2018 №4465/0/95-18 відмовило позивачу в його задоволенні, з посиланням та не, що рішенням Демківської сільської ради від 22.11.2018 №20-3/VII відмовлено в наданні погодження про надання позивачу відповідного дозволу, а також вказано, що бажана до відведення земельна ділянка відноситься до земель колективної власності, тому за відсутності на законодавчому рівні врегулювання питання щодо повноважень відповідача вказаними землями.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у справі №580/687/19, яке набрало законної сили визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, що пов`язана з порушенням порядку розгляду клопотання ОСОБА_1 від 06.11.2018 (зареєстроване відповідачем 08.11.2018 за №П-8143/0/94-18). Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06.11.2018 (зареєстроване відповідачем 08.11.2018 за №П-8143/0/94-18) та прийняти рішення у формі наказу згідно положень ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України про надання дозволу або про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтованою площею 2,0000 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області.

За наслідками повторного розгляду клопотання позивача відповідачем прийнято наказ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою». У наказі зазначено, що до повноважень Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області не відноситься розпорядження землями колективної власності.

Позивач не погоджуючись з відмовою в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність, вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає таке.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що порядок набуття права на землю громадянами та юридичними особами регламентований главою 19 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до пункту "в" частини 3 статті 116 ЗК України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом "б" частини 1 статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 га.

Частиною 4 статті 116 ЗК України передбачено, що передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульовано статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування передбачені статтею 122 ЗК України.

Згідно з частиною 4 статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Постановою Кабінету Міністрів України №15 від 14.01.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Відповідно до цього Положення Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №333 від 29.09.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 року за №1391/29521, затверджено Положення про Головне управління Держгеокадастру в області.

Згідно з цим Положенням Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп.13 п.4 Положення).

Відтак, до повноважень відповідача, як територіального органу Держгеокадастру, належить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення на території Черкаської області, у тому числі передача таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтею 118 ЗК України.

Судом установлено, що відповідач, повторно розглянувши клопотання позивача про надання йому дозволу на розроблення проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення із земель державної власності для ведення особистого селянського господарства, та прийняв наказ «Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою», пославшись на статтю 122 Земельного кодексу України.

Відповідач, доводячи правомірність прийнятого рішення, посилався на те, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність позивач, належить до земель колективної власності, а тому вважається власністю територіальної громади, на території якої вона розташована. На підтвердження цього відповідач надав до суду копію державного акту на право колективної власності на землю Серії ЧР № 2-13 виданого 25.12.1995 Драбівською районною Радою народних депутатів колективному сільськогосподарському підприємству ім. Леніна про передачу йому у колективну власність 2366,2 га землі в межах згідно з планом.

Надаючи оцінку вказаним доводам, суд виходить з того, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" №2498-VIII від 10.07.2018 року, який набрав чинності 01.01.2019 року, розділ Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 такого змісту: "21. Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності".

Відповідно до частини 1 статті 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Статтею 12 ЗК України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно довідки від 29.11.2018 № 272/402-18-0.32 Відділу у Драбівському районі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачам, угіддями станом на 31.12.2015, відповідно державного акту про право колективної власності на землю Серії ЧР № 2-13 від 25.12.1995 вказана земельна ділянка знаходиться у землях колективної власності, тому у Головного управління Держеокадастру у Черкаській області відсутні повноваження розпоряджатися спільною земельною ділянкою.

Відповідно рішення Демківської сільської ради Драбівського району Черкаської області № 20-3/VIII від 22.11.2018 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, державної форми власності, орієнтовною площею 2,0 гектари за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту.

Таким чином, наказом від 05.06.2019р. № 23-1709/14-19-СГ відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, оскільки з 01.01.2019 року відповідач втратив повноваження щодо передачі її у власність або користування.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що спірне рішення прийнято відповідачем правомірно, прав позивача не порушує, тому у задоволенні позову про визнання його протиправним та скасування, а також за похідною позовною вимогою про зобов`язання відповідача вчинити дії слід відмовити.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судових витрат, які б підлягали стягненню з позивача на користь відповідача, судом не встановлено.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити - повністю.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя С.М. Гарань