Справа № 810/1855/18
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1855/18 Суддя першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Бужак Н.П.,

при секретарі (помічнику) - Коляді Ю.С.,

за участю:

представника відповідача: - Кравченко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засідання (без фіксування судового засідання) апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2018 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, третя особа - ОСОБА_2 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- зобов`язати відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області внести зміни в Державний земельний кадастр шляхом вилучення інформації під кадастровим номером :31:074:0001 про земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та внесення інформації під кадастровим номером :31:074:0001 про земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду м. Києва від 29 травня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Київській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що згідно наявного в матеріалах справи державного акту серії ЯА № 376537 від 06.09.2005 року, власником земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером :31:074:0001 є ОСОБА_1 , в той же час, у витягу з Державного земельного кадастру, наданому позивачу Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, копія якого є в матеріалах справи, під кадастровим номером :31:074:0001 зареєстрована земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ; дата державної реєстрації - 13.05.2016; власник - ОСОБА_3 , у зв`язку з чим у відповідача, в силу приписів Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051, виник обов`язок виправити помилку, у чому позивачу протиправно було відмовлено.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 0,2500 га, що розташована по АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА №376537 від 06 вересня 2005 року (кадастровий номер 32 074 0001).

З пояснень позивача, зазначених в позовній заяві, вбачається, що дізнавшись, в червні 2017 року, про те, що належну йому земельну ділянку не включено в публічну кадастрову карту та не отримавши від Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області жодної відповіді на свої звернення з даного приводу, ОСОБА_1 звернувся в приватну землевпорядну організацію, де йому повідомили, що під кадастровим номером :31:074:0001, який присвоєний його земельній ділянці, зареєстрована сусідня земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому позивач звернувся до прокуратури Вишгородського району Київської області з заявою про вчинення протиправних дій, яка була перенаправлена до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, яким, в свою чергу, було надано витяг з Державного земельного кадастру.

З вказаного витягу, копія якого є в матеріалах справи, вбачається, що під кадастровим номером :31:074:0001 зареєстрована земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ; дата державної реєстрації - 13.05.2016; власник - ОСОБА_3 .

03.11.2017 року позивач звернувся до Відділу у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області з заявою, в якій просив виправити помилку та вилучити з Державного земельного кадастру інформацію про земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 під кадастровим номером :31:074:0001, який належить земельній ділянці ОСОБА_1 .

Розглянувши звернення позивача, відповідач, листом від 14.12.2017 року №306/138-17, повідомив, що право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за наявною у Відділі інформацією до 01.01.2013 на ім`я ОСОБА_3 зареєстровано не було; документація із землеустрою щодо оформлення права власності на зазначену земельну ділянку в архіві Відділу відсутня. Земельна ділянка з кадастровим номером :31:074:0001 площею 0,2500 га, що розташована по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, перебуває у власності гр. ОСОБА_1 (згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №376537); у відомостях Державного земельного кадастру інформація щодо зазначеної земельної ділянки відсутня. В архіві Відділу відсутня документація із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :31:074:0001. Відомості про земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 були перенесені до Державного земельного кадастру автоматично із Державного реєстру земель. Крім того, відповідач зазначив, що у зв`язку з тим, що відомості щодо земельних ділянок до Державного земельного кадастру переносилися в автоматичному порядку, позивачу необхідно розробити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває в його власності для внесення інформації до Державного земельного кадастру.

Вважаючи таке рішення протиправним, оскільки технічна документація із землеустрою уже була зроблена ним при оформленні державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №376537 від 06.09.2005 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру установлює Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Стаття 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 р. № 3613-VI визначає, що Державний земельний кадастр - це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення.

У разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Згідно з частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Держателем Державного земельного кадастру є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

Відомості про земельну ділянку містять також інформацію про її власників (користувачів) (частина 2 статті 15 Закону).

Згідно з статтею 20 Закону України «Про Державний земельний кадастр» відомості Державного земельного кадастру є офіційними.

Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим.

Приписами частини 1 статті 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб.

За змістом пункту 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі - Порядок), помилками у Державному земельному реєстрі є:

1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру;

2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру);

3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель (в тому числі виявлена після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 1 січня 2013 р. до Державного фонду документації із землеустрою);

4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії;

5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель;

6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки;

7) помилка у застосуванні систем координат для земельних ділянок, які були зареєстровані до 1 січня 2013 р. та перенесені до Державного земельного кадастру.

Пунктом 144 Порядку передбачено, що якщо факт невідповідності відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які є підставою для внесення таких відомостей, підтверджено, Державний кадастровий реєстратор за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру:

1) складає в електронній та паперовій формі протокол виправлення помилки за формою згідно з додатком 30;

2) безоплатно виправляє допущену помилку (крім випадків, коли технічна помилка допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру);

3) письмово повідомляє не пізніше наступного дня про виправлення помилки заінтересованим особам за формою згідно з додатком 31 (у тому числі власників, користувачів земельних ділянок, а також третіх осіб, інтересів яких стосувалося виправлення помилок);

4) безоплатно видає заявникові за його бажанням витяг, довідку з Державного земельного кадастру, викопіювання з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру на заміну документа, в якому виявлено помилку.

Відповідно до копій документів, наявних в матеріалах справи: доручення голови Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 24.11.2003 року №212 начальнику районного відділу Земельних ресурсів Сергієнку В.І. про організацію роботи по виготовленню технічної документації по складанню і видачі державних актів на права приватної власності на землю; рішення 32 сесії 4 скликання Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області від 15.07.2005 р. №141-22-ІУ про затвердження технічної документації по складанню державних актів на право приватної власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_1 , яка розташована в АДРЕСА_2 , позивачем була зроблена технічна документація з землеустрою на земельну ділянку, яка в подальшому була затверджена на пленарному засіданні Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області.

Згідно наявного в матеріалах справи державного акту серії ЯА № 376537 від 06.09.2005 року, власником земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером :31:074:0001 є ОСОБА_1 .

У той же час, у витягу з Державного земельного кадастру, наданому позивачу Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, копія якого є в матеріалах справи, під кадастровим номером :31:074:0001 зареєстрована земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 ; дата державної реєстрації - 13.05.2016; власник - ОСОБА_3 .

У позовній заяві та в судовому засіданні в суді першої інстанції, позивач стверджував, що ОСОБА_3 власниця земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , якій, згідно витягу наданому Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, присвоєно кадастровий номер :31:074:0001, який належить земельній ділянці ОСОБА_1 , померла у 2011 році. Тому, за твердженням позивача вона ( ОСОБА_3 ) не могла подати документи на реєстрацію земельної ділянки 13.05.2016 року.

З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, судом першої інстанції, запитом від 04.09.2018 року та ухвалою від 23.10.2018 року (повторно) було витребувано у Голови Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області: належним чином завірену копію актового запису про смерть (або свідоцтва про смерть) ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; відомості про те, кому та на підставі яких правоустановчих документів (Державні акти, свідоцтва про право на спадщину, тощо) належить земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Та в разі їх наявності надати належним чином завірені копії цих документів.

На виконання вимог ухвали суду від 23.10.2018 року Головою Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області надано суду завірену копію рішення з додатком Виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради Народних депутатів Вишгородського району Київської області №38 від 12.10.1993 року «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель громадян» та повідомлено, що інші правовстановлюючі документи на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в сільській раді - відсутні.

Крім того, суд, ухвалою від 11.12.2018 року, витребував від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області належним чином завірену копію актового запису про смерть (або свідоцтва про смерть) ОСОБА_3 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, станом на день розгляду справи по суті, відповідь від Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області на виконання вимог ухвали суду від 11.12.2018 до Київського окружного адміністративного суду не надходила. Відсутня така відповідь й станом на дату апеляційного розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів наголошує, у Державному земельному кадастрі міститься інформація, що під кадастровим номером :31:074:0001 зареєстрована земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , яка не відповідає справжньому змісту правовстановлюючого документу, - державного акту серії ЯА № 376537 від 06.09.2005, відповідно до якого кадастровий номер :31:074:0001 належить земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 .

Листом від 14.12.2017 року №306/138-17 відповідачем підтверджено, що державним кадастровим реєстратором було виявлено невідповідність інформації, що міститься в Державному земельному кадастрі, щодо присвоєння кадастрового номеру :31:074:0001 земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_3 , відомостям державного акту на право власності серії ЯА № 376537 від 06.09.2005 року, та встановлено, що кадастровий номер :31:074:0001 належить земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_1 .

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем було неправомірно відмовлено позивачу у внесенні таких змін до Державного земельного кадастру.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, Головне управління Держгеокадастру у Київській області наголошує, що в даному випадку Головне управління не є особою винною у виникненні помилки, в частині перенесення відомостей до Державного земельного кадастру, з приводу чого, колегія суддів зауважує, що відповідачем у даній справі є Відділ у Вишгородському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, який і було зобов`язано винити певні дії, що, на переконання колегії суддів, є правомірним, окрім того варто наголосити, що протиправними дії відповідача не визнавались, судом було зобов`язано виправити допущену помилку.

Інші доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішень.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області - залишити без задоволення, а Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Л.В.Бєлова

Н.П.Бужак

Повний текст виготовлено 05 листопада 2019 року.