Справа № 240/2515/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/2515/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Совгири Д. І. Кузьменко Л.В. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про визнання протиправною відмови Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07.02.2019 №42 у затвердженні проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 8,000 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району, Житомирської області в оренду на 7 років та зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області затвердити проект землеустрою з відведення йому земельної ділянки площею 8,000 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району, Житомирської області в оренду на 7 років .

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 07.02.2019 №42 у затвердженні проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 8,000 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району, Житомирської області в оренду на 7 років ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області затвердити проект землеустрою з відведення земельної ділянки площею 8,000 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району, Житомирської області в оренду на 7 років ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, оскільки судом не вірно надано оцінку дійсним обставинам справи, із неоднаковим застосуванням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення. Просить рішення суду першої інстанції скасувати, винести нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи, що у затвердженні проекту землеустрою позивачу було відмовлено, оскільки він містив недоліки. Зокрема, скаржник вказує на те, що документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана інженером-землевпорядником ОСОБА_2 , дія кваліфікаційного сертифікату якого зупинена, є недійсною.

Скаржник також зазначає, що Порядком використання апаратури супутникових радіонавігаційних систем під час проведення топографо-геодезичних, картографічних, аерофотознімальних, проектних, дослідницьких робіт і вишукувань та кадастрових зйомок встановлено, що виконання топографо-геодезичних робіт з використанням апаратури СРНС, обробка результатів вимірювань, отриманих за допомогою апаратури СРНС, здійснюється юридичними та фізичними особами, що мають необхідне технічне і технологічне забезпечення та у складі яких за основним місцем роботи є сертифікований інженер-геодезист, відповідальний за якість результатів топографо-геодезичних і картографічних робіт, дотримання технічних вимог до них, норм та правил їх виконання, встановлених Мінагрополітики, за наявності Реєстраційного посвідчення (свідоцтва) установленого зразка. Тобто окрім інженера землевпорядника має бути інженер-геодезист.

Крім того, на думку відповідача, оскаржуваний у даній справі наказ є повторним розглядом клопотання на виконання постанови Житомирського окружного адміністративного суду. Відтак, підстав для звернення з позовом до суду, позивач не має.

У відзиві позивач зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги та порушення відповідачем вимог земельного законодавства.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановив суд, ОСОБА_1 08 квітня 2014 року вперше звернувся до Головного управління Держземагенства в Житомирській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з правом передачі в оренду земельних ділянок площею 8,0 га та 14,1 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області.

Отримавши відмову у наданні дозволу, оформлену Листом від 23 квітня 2014 року № 19-6-0.21-2406/2-14 , позивач звернувся в суд за захистом порушеного права.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 07.11.2014 у справі №806/2782/14 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправними дії Головного управління Держземагенства у Житомирській області щодо відмови у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою з правом передачі в оренду земельних ділянок площею земельних ділянок площею 8,0 га та 14,1 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Зобов`язано Головне управління Держземагенства в Житомирській області розглянути клопотання ОСОБА_1 від 08.04.2014 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою з правом передачі в оренду земельних ділянок площею земельних ділянок площею 8,0 га та 14,1 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 20-21).

Наказом державного агентства земельних ресурсів України Головного управління Держземагенства у Житомирській області від 05.12.2014 за №6-2587/14-14-СГ «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Житомирського району за межами населених пунктів Коднянської сільської ради орієнтовною площею 8,0 га (а.с. 30).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 8,000 га гр. ОСОБА_1 для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району, Житомирської області (далі - проектна документація) був розроблений Житомирською філією ДП «Центр державного земельного кадастру» (місце знаходження: 10002, м. Житомир, вул. Довженка, 45; кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника, виданий ОСОБА_2 від 02.08.2013 №010850; кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника виданий ОСОБА_4 від 30.01.2013 №001481).

Позивачу було надано позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації від 30.11.2015 №256/дгк, здійснений Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру (а.с. 31).

У зв`язку з бездіяльністю відповідача щодо нерозгляду питання про затвердження, поданої позивачем документації із землеустрою на право передачі в оренду земельної ділянки площею 8,000 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.12.2016 №806/2442/16 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо порушення строків розгляду питань затвердження, поданої ним документації із землеустрою на право передачі в оренду земельної ділянки площею 8,000 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району (а.с. 22-23).

На виконання вказаного рішення суду 01.12.2016 позивач отримав лист, датований від 25.11.2016 №Д-7084/0-4199/6-16 із пропозицією переглянути вимоги щодо терміну оренди (а.с. 24).

Надалі, листами від 26.06.2017 №-8466/0-7153/6-17, від 30.08.2017 №Д-12363/0-10109/6-17, від 04.04.2018 №Д2438/0-1908/0/22-18; від 07.05.2018 №Д3448/0-2407/0/22-18 ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні проектної документації (а.с. 25-28), позивачем були виправлені недоліки, вказані у зазначених листах.

24.05.2018 року листом №Д-4273/0-2895/0/22-18 ОСОБА_1 було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на сім років площею 8,000 га для ведення селянського фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області, посилаючись на те, що відсутній кадастровий номер земельної ділянки.

У зв`язку з відмовою відповідача у затвердженні проекту землеустрою, ОСОБА_1 звернувся до суду.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04.09.2018 у справі №0640/3560/18, адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо неприйняття рішення про затвердження проекту землеустрою або рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 8,000 га в оренду на 7 років для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою з ведення земельної ділянки площею 8,000 га в оренду на 7 років для ведення перського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області та за результатами розгляду прийняти відповідний наказ про затвердження проекту землеустрою або про відмову у затвердженні, з врахуванням положень статті 123 Земельного кодексу України та встановлених обставин справи (а.с. 10-19).

У цій справі суд зробив висновок про те, що відповідачем в порушення ч.2 ст.77 КАС України не доведено правомірність відмови у затвердженні проекту землеустрою з відведення земельної ділянки площею 8,000 га в оренду на 7 років для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 .1 суд визнав обґрунтованими і частково задовольнив.

На виконання вказаного рішення суду, заява ОСОБА_1 була повторно розглянута Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області та наказом від 07.02.2019 №42 в черговий раз відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду терміном на сім років площею 8,000 га для ведення фермерського господарства на території Коднянської сільської ради Житомирського району, Житомирської області у зв`язку з недотриманням вимог чинного законодавства, інструкцій та нормативно-правових актів, а саме вимог статей 26, 50 Закону України «Про землеустрій», статті 123 Земельного кодексу України, «Порядку використання апаратури супутникових радіонавігаційних систем під час проведення топографо- дезичних, картографічних, аерофотознімальних проектних, дослідницьких робіт вишукувань та кадастрових зйомок від 13.07.1998 №1075, інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх рішення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 №376, пунктів 18, 22 Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 №105 (а.с. 9).

Позивач, вважаючи що прийнятий наказ про відмову у затвердженні проекту землеустрою не відповідає вимогам чинного законодавства та порушує його право власності і користування належною йому земельною ділянкою, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем безпідставно обмежено право позивача на одержання земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації, що на думку суду, є неприпустимим, а мотиви для відмови у затверджені проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу, зазначені відповідачем у наказі №42 від 07.02.2019 року, не є належними підставами для такої відмови. При цьому, з огляду на протиправність оскаржуваної відмови, зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не свідчить про безпідставне втручання суду до виключної компетенції відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування та у власність встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно частини восьмої статті 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується у порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини першої статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частиною четвертою статті 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (частина п`ята статті 186-1 Земельного кодексу України).

Згідно частини шостої статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Частиною сьомою статті 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Частиною восьмою статті 186-1 ЗК України передбачено, що у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Статтею 186-1 ЗК України не передбачено можливості направлення проекту землеустрою на доопрацювання без складення висновку про відмову у затвердженні, проте всупереч цій нормі, відповідач неодноразово повертав проект землеустрою позивачу для доопрацювання листами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (частина тринадцята статті 123 Земельного кодексу України).

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність є завершальною стадією процедури відведення земельної ділянки. При цьому, стаття 123 Земельного кодексу України встановлює вичерпний перелік підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, зокрема, його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, тобто, поданий проект за змістом, формою має відповідати вимогам законів та інших нормативно-правових актів.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, підставами відмови у затвердженні поданого позивачем проекту землеустрою, викладеними у наказі від 07.02.2019 №42 зазначено недотримання вимог чинного законодавства, інструкцій та нормативно-правових актів, а саме вимог статей 26, 50 Закону України «Про землеустрій», статті 123 Земельного кодексу України, «Порядку використання апаратури супутникових радіонавігаційних систем під час проведення топографо- дезичних, картографічних, аерофотознімальних проектних, дослідницьких робіт вишукувань та кадастрових зйомок від 13.07.1998 №1075, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх рішення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 №376, пунктів 18, 22 Порядку проведення загальнонаціональної (всеукраїнської) нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2018 №105.

Перевіряючи правомірність відмови у затвердженні проекту землеустрою, суд дослідив кожну з підстав і встановив наступне.

1.З приводу доводів відповідача про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника, який здійснював розроблення проекту землеустрою земельної ділянки для ОСОБА_1 , колегія суддів апеляційного суду погоджується із судом першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про землеустрій" розробниками документації із землеустрою є, зокрема, юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників, які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Згідно з частиною восьмою статті 68 Закону України "Про землеустрій" складення документації із землеустрою особою, яка не отримала кваліфікаційного сертифіката, яку позбавлено кваліфікаційного сертифіката або дія кваліфікаційного сертифіката якої зупинена, забороняється. Документація із землеустрою та технічна документація з оцінки земель, яка була підписана такою особою, є недійсною.

Як свідчать матеріали справи, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки виготовлений інженером-землевпорядником ДП «Центр державного земельного кадастру» ОСОБА_2, якому видано кваліфікаційний сертифікат від 02.08.2013 №010850, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою та на момент виконання замовлення зареєстрований в Державному реєстрі сертифікованих інженерів-землевпорядників.

Колегія суддів вважає посилання відповідача на анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника ОСОБА_2 у 2017 році необґрунтованими та безпідставними, оскільки проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 розроблено у 2014 році та погоджено, у той час як кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника №010850 від 02.08.2013 анульовано вже 02.08.2017 року, тобто після розроблення та погодження проекту землеустрою, що не є саме по собі підставою для визнання розробленої технічної документації недійсною.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, що не є підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою, доводи відповідача про анулювання кваліфікаційного сертифікату інженера-землевпорядника, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність відмови відповідача у затвердженні проекту землеустрою з підстави анулювання кваліфікаційного сертифіката.

2.Колегія суддів зазначає, що частиною сьомою статті 186-1 ЗК України територіальному органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, при вирішенні питання про затвердження проекту землеустрою заборонено вимагати, зокрема, надання додаткових матеріалів та документів, не включених до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій", а також проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що стаття 50 Закону України «Про землеустрій», на яку покликається відповідач у наказі, не містить посилання на Інструкцію І про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, яка затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 року № 376 та на Порядок використання апаратури супутникових радіонавігаційних систем під час проведення топографо-геодезичних, картографічних, аерофотознімальних, проектних, дослідницьких робіт і вишукувань та кадастрових зйомок затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 13 липня 1998 року № 1075.

Суд також встановив, що однією з підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, поданого ОСОБА_1 , стала відсутність у групі розробки технічної документації спеціаліста з геодезії.

Як зазначалось, технічна документація до проекту землеустрою виготовлена у 2014 році Державним підприємством "Центр державного земельного кадастру", Житомирська регіональна філія.

Це підприємство створене відповідно до наказу Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.11.1997 № 110 «Про створення Центру державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», реорганізоване згідно з наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 23.05.2003 № 135 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру та удосконалення структури державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах».

Отже, питання кадрового забезпечення у 2014 році даного державного підприємства не може бути підставою для неприйняття до затвердження виконаних спеціалістами підприємства, до повноважень якого віднесені питання розробки технічної документації, проектів землеустрою.

Між тим, колегія суддів зауважує, що відповідач, вказуючи на неможливість затвердження проекту землеустрою внаслідок відсутності в групі розробників спеціаліста з геодезії, не зазначив, у чому саме полягає невідповідність матеріалів геодезичних вишукувань, які наявні у наданому позивачем проекті землеустрою порушення.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, втретє відмовляючи позивачу у затвердженні проекту землеустрою, з формальних підстав, не передбачених діючим законодавством, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України, Законом України «Про землеустрій», без дотримання вимог частини другої статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання вказаної відмови протиправною.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15.

Оскільки процес надання позивачу відмов у затвердженні проекту землеустрою з формальних підстав без прийняття відповідного владного управлінського рішення триває понад п`ять років, то в даному випадку належним способом захисту порушеного права є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області затвердити проект землеустрою.

За таких обставин, враховуючи неодноразові відмови відповідача у належному розгляді заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою, незважаючи на висновки суду, викладені у судовому рішенні, що набрало законної сили, недотримання відповідачем приписів законодавства щодо форми винесення рішення за результатами розгляду відповідної заяви, тривалість процедури відведення земельної ділянки з огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції обрано належний спосіб захисту порушеного права позивача - зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області затвердити проект землеустрою, що за встановлених обставин не буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що згідно ч. 1 ст. 383 КАС України позивач, на користь якого ухвалено рішення суду у справі № 0640/3560/18, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду, а не звертатись з новим позовом, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 КАС , який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Проаналізувавши зміст постанови Житомирського окружного адміністративного суду у справі № 0640/3560/18 та предмет, підстави позову у даній справі, колегія суддів дійшла висновку, що має місце самостійний предмет спору, оскільки попереднє судове рішення відповідачем виконано шляхом видання наказу про відмову у затвердженні проекту землеустрою з підстав, які не були предметом дослідження у справі № 0640/3560/18 .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 листопада 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Совгира Д. І. Кузьменко Л.В.