Справа № 173/917/19 (2-а/173/19/2019)
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 173/917/19 (2-а/173/19/2019)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2019 р. (суддя Петрюк Т.М., повне судове рішення складено 18.09.2019 р.) в справі № 173/917/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Інюшина Олексія Олексійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БР № 474622 від 01.04.2019 р., якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Ухвалою від 01.08.2019 р. здійснена заміна первісного відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області належним - інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Ілюшиним Олексієм Олексійовичем.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2019 р. позов задоволено, скасовано постанову серія БР № 474622 від 01.04.2019 р., винесену інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції України лейтенантом поліції Ілюшиним О.О., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення закрита.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції (далі - ДПП) просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Порушення норм процесуального права, на думку апелянта, полягають у наступному: не надіслання судом першої інстанції на адресу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області копії позову та доданих до нього документів, не повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, що порушило процесуальні права відповідача та ДПП. Зазначає, що судом першої інстанції не встановлено факту наявності у позивача страхового полісу, а також пред`явлення полісу інспектору поліції. Суд першої інстанції, пославшись на нечитабельність постанови, не витребував копію постанови. Також вказано про неправильне зазначення судом першої інстанції прізвища відповідача Ілюшин замість Інюшин .

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 01.04.2019 р. серії БР № 474622 позивача притягнено до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. В постанові зазначено, що 01.04.2019 р. о 18 годині 05 хв. в Дніпропетровській області, Верхньодніпровський район, перехрестя автошляхів Н-08 - Т046 водій ОСОБА_1 керував трактором Беларус 82.1, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху, а саме не ввімкнув світло ближніх фар за межами населеного пункту, при перевірці документів відсутній (не розбірливо) поліс (не розбірливо).

Встановивши, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, рішення якого оскаржуються, не надано будь-яких доказів на підтвердження вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, в постанові не зазначено, який пункт Правил дорожнього руху позивачем порушено, яке саме порушення стало підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а з оскаржуваної постанови неможливо прочитати, який саме документ не був пред`явлений позивачем відповідачу для перевірки, враховуючи, що обов`язок доказування покладається на відповідача, суд першої інстанції дійшов до висновку про недоведеність належними та допустимими доказами факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнено до адміністративної відповідальності, що й стало підставою для задоволення позову.

Суд погоджує висновок суду першої інстанції про задоволення позову, проте вважає за необхідне змінити її в частині обґрунтування висновків суду для прийняття такого рішення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно встановив підстави позову і не вірно застосував нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини.

Судом встановлено, що постановою серії БР № 474622 від 01.04.2019 р., прийнятою інспектором батальйону УПП роти РВО УПП в Дніпропетровській області Інюшиним О.О., застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За змістом постанови 01.04.2019 р. о 18 годині 00 хв. ОСОБА_1 в м. Верхньодніпровськ, траса Н-08 (Бориспіль-Дніпропетровськ-Запоріжжя (через Кременчук)), керуючи трактором Беларус-82.1, номерний знак НОМЕР_2 , порушив Правила дорожнього руху, а саме не ввімкнув світло ближніх фар за межами населеного пункту, при перевірці документів відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За позицією позивача на нього як особу, що керувала трактором як спеціальним транспортом, який не підлягає державної реєстрації як транспортний засіб, не розповсюджується обов`язок мати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом першої інстанції не надана правова оцінка таким доводом позивача.

Суд визнає доводи позивача обґрунтованими, виходячи з наступного.

Згідно з п. ґ) п. 2.1 Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) визначає Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV), відповідно до п. 1.5 ст. 1 якого наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Приписами пункту 2.1 статті 21 Закону № 1961-IV встановлено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим.

Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим пунктом 1.7 статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України.

Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону.

Пунктом 21.2 статті 21 Закону № 1961-IV визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

Згідно з пунктом 21.3 статті 21 цього Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Таким чином, у розумінні Закону № 1961-IV наявність страхового полісу є обов`язковою при використанні саме транспортного засобу, який підлягає державній реєстрації та обліку в територіальних органах МВС України.

Порядок реєстрації та обліку транспортних засобів визначається, зокрема, статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.2003 р. № 3353-XII (далі - Закон № 3353-ХІІ), частиною 3 якої встановлено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Відповідно до частини 4 статті 34 Закону № 3353-ХІІ державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Частиною 8 статті 34 Закону № 3353-ХІІ встановлено, що відомчу реєстрацію та облік транспортних засобів Збройних Сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, житлово-комунального господарства, а також тих, що не підлягають експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування, здійснюють: тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Таким чином, державна реєстрація трактору, яким керував ОСОБА_1 , здійснена центральним органом виконавчої влади, що реалізує політику у сфері нагляду (котролю) в агропромисловому комплексі, а не територіальним органом Міністерства внутрішніх справ, відповідно, у позивача не виникло обов`язку мати страховий поліс, що обумовлює висновок про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином, постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення є протиправною.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неповідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, не направлення копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідачу, що призвело до порушення процесуальних прав відповідача, спростовано наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, рекомендованим повідомленням (а.с. 35).

Стосовно неправильного зазначення прізвища відповідача суд вказує, що копія постанови, яка наявна в матеріалах справи, має погану якість, відповідно, як позивач, так й суд першої інстанції зазначив неправильно прізвище відповідача.

При цьому відповідачем не поставлено до відома суд першої інстанції про цю обставину, не надано доказів у спростування доводів позивача.

Щодо доводів про наявність полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_2 на транспортний засіб «Москвич 2140», а не на трактор, суд ще раз звертає увагу апелянта, що державна реєстрація трактору, яким керував позивач, здійснена не МВС України, а центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, що обумовило висновок про відсутність обов`язку із обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що є підставою для зміни судового рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 268-272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2019 р. в справі № 173/917/19 залишити без задоволення.

Змінити мотивувальну частину рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 18.09.2019 р. в справі № 173/917/19 за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Інюшина Олексія Олексійовича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, виклавши її в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 06.11.2019 р. та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 06.11.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш