Справа № 1.380.2019.002950
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.002950
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Надич М.О., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник - Гірник О.О.

відповідача: представник - Міклюш Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.06.2019 року № , яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, яка дорівнює двісті тридцять чотири тисячі дев`яносто п`ять гривень, вісімнадцять копійок, з яких 187 276,14 грн. - за податковими зобов`язаннями; 46 819, 04 грн. - за штрафними санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.06.2019 року №, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції на підставі п. 54.3 ст. 54 ПК України у сумі 510,00 (п`ятсот десять грн. 00 коп.) за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються агентами, із доходів платника податку у вигляді з/п;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 04.06.2019 року №, яким Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування на суму дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сім грн. дев`яносто чотири копійки, з яких 15606,35 грн. - за податковими зобов`язаннями; 3901,59 грн. - за штрафними санкціями;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.06.2019 року №, яким до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) застосовано штрафні санкції на підставі пп. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 ПК України у сумі 170, 00 грн. (сто сімдесят грн. 00 коп.) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції;

- визнати протиправним та скасувати рішення № від 03.06.2019 року про застосування до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 6792,23 грн. (шість тисяч сімсот дев`яносто дві грн. 23 коп.);

- визнати протиправною та скасувати вимогу до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про сплату боргу (недоїмки) від 03.06.2019 року № Ф- про сплату суми недоїмки зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 42017,28 (сорок дві тисячі сімнадцять грн. 28 коп.);

- стягнути із Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 9605,00 грн. (дев`ять тисяч шістсот п`ять грн. 00 коп.);

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 03.06.2019 року, № від 03.06.2019 року, № від 04.06.2019 року, № від 03.06.2019 року, рішення № від 03.06.2019 року та вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 03.06.2019 року є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки такі винесені за результатами планової виїзної документальної перевірки позивача, висновки на підставі якої зроблені контролюючим органом, є безпідставними та не ґрунтуються на достовірних доказах.

Щодо встановлених перевіркою фактів про безпідставне віднесення ФОП ОСОБА_1 до складу витрат придбання товарно-матеріальних цінностей (пиловник дуб, фансировина дуб, необрізна дубова дошка, техсировина дуб) у ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 позивач зазначає, що основним та єдиним аргументом для вищезазначених висновків зазначено наступне: «Відповідно до інформації, наданої оперативним управлінням ГУ ДФС у Львівській області листом від 22.02.2019 року №435/21.15-05 за результатом вжитих заходів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років з метою легалізації відповідних документів, які підтверджують придбання деревини здійснював імітовані операції по придбанню деревини у фізичних осіб-підприємців (самозайнятих осіб), які зареєстровані на території Хмельницької, Вінницької, Тернопільської, Харківської та Волинської областей».

Однак, на думку позивача такі висновки контролюючого органу є передчасними, не базуються на належних та достовірних доказах, зроблені з порушенням порядку, передбаченого податковим, адміністративним та іншим законодавством України.

Стверджує, що під час проведення документальної перевірки позивачем було надано усі необхідні первинні документи, які підтверджують законність та реальність вищезазначених відносин та відповідно операцій, а саме: договори, видаткові накладні, акти виконаних робіт, товарно-транспортні накладні, банківські виписки щодо взаємовідносин із вищепереліченими фізичними особами-підприємцями.

Жодна із наведених угод не була визнана у встановленому законом порядку недійсною чи фіктивною. Незважаючи на це, контролюючим органом зроблено висновок про сумнівність здійснення відповідних фінансово-господарських операцій, який базується лише на основі вибіркової інформації, яка стосується контрагентів ФОП ОСОБА_1 .

Позивач звертає увагу на те, що фактичне здійснення операцій ФОП ОСОБА_1 , зокрема з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 підтверджується належними первинними бухгалтерськими документами, а також угодами, укладеними із вказаними контрагентами.

З приводу фіктивності підприємницької діяльності зазначає, що жодного вироку по контрагентах ФОП ОСОБА_1 , який набрав законної сили і яким визнано суб`єкта підприємницької діяльності винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 205 КК України (фіктивне підприємництво) не існує.

Таким чином, висновки Головного управління ДФС у Львівській області щодо завищення ФОП ОСОБА_1 валових витрат шляхом використання бухгалтерських документів, оформлених по безтоварних операціях з придбання лісоматеріалів у підставних фізичних осіб-підприємців з метою ухилення від сплати податків до бюджету є передчасними та безпідставними і спричинили неправильність визначення відповідачем розрахунку суми податку на доходи фізичних осіб, який згідно з п. 177.2 ст. 177 ПК України дорівнює різниці між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Позивач вказує, що з урахуванням наведеного, зокрема збільшенням контролюючим органом суми доходу фізичної особи-підприємця, безпідставними та протиправними є також рішення відповідача щодо сплати військового збору та єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також нарахування штрафних санкцій.

Також просить врахувати, що листом Головного управління ДФС у Львівській області від 30.05.2019 року № 27422/1013.7-10 Про надання відповіді (а.с.72) скасовано висновки акта перевірки, зокрема, щодо порушення ФОП ОСОБА_1 строків повідомлення про об`єкти оподаткування за формою № 20-ОПП, а також в частині виплати суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами за ознакою 128 (соціальні виплати з відповідних бюджетів) найманому працівнику ОСОБА_4 у розмірі 18264,13 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року та найманому працівнику ОСОБА_5 у розмірі 14365,26 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року., у зв`язку з чим у податкового органу не було законних та обґрунтованих підстав для притягнення ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за наведені порушення, оскільки висновки про їх наявність скасовані самим відповідачем.

Саме тому позивач просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 03.06.2019 року, № від 03.06.2019 року, № від 04.06.2019 року, № від 03.06.2019 року, рішення № від 03.06.2019 року та вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 03.06.2019 року.

У поданій відповіді на відзив, позивач додатково зазначає, що посилання відповідача на інформацію отриману від оперативного управління Головного управління ДФС у Львівській області не може вважатися належним та достовірним доказом нереальності досліджуваних операцій, оскільки відповідна інформація не була отримана в межах кримінального провадження, більше того жодного кримінального провадження щодо контрагентів ФОП ОСОБА_1 не відкрито. Відповідачем не надано жодних доказів щодо проведення перевірок, у тому числі зустрічних, ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 та їх висновків, які б могли бути підставою для висновку про безтоварність відповідних господарських операцій. Відтак, податковим органом не доведено належними та допустимими доказами того факту, що фінансово-господарські операції між позивачем та ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не були спрямовані на настання реальних наслідків фінансово-господарської діяльності.

Щодо доводів відповідача про ненадання позивачем для перевірки документів, які засвідчують якість поставленої продукції (свідоцтва, сертифікатів) зазначає, що договорами, укладеними між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 не передбачено обов`язку продавців надавати сертифікати про якість та походження лісопродукції. Крім того, чинне законодавство України регулює порядок видачі сертифікатів про походження лише тієї лісопородукції, яка експортується.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідач у поданому на позовну заяву відзиві проти позову заперечує з підстав, що відповідно до наданих договорів поставки лісопродукції, якість лісопродукції повинна відповідати діючим стандартам і технічним умовам згідно ГОСТу та ДСТУ, однак будь-які документи, які засвідчують якість поставленої продукції (свідоцтва, сертифікати) постачальником не підтверджувались та до перевірки не надавались. Згідно представлених до перевірки товарно-транспортних накладних, що підтверджують перевезення лісопродукції, у них не вказано пункт призначення, а зазначено виключно місто реєстрації платника податків - постачальника.

Відповідач вказує, що ФОП ОСОБА_1 безпідставно віднесено до складу витрат придбання товарно-матеріальних цінностей (пиловник дуб, фансировина дуб, необрізна дубова дошка, техсировина дуб) на суму 1040423,00 грн., у зв`язку із оплатою придбання товарно-матеріальних цінностей, які використані у виробництві та факт відвантаження яких контрагентами документально не підтверджений (в тому числі ФОП ОСОБА_3 на суму 146150,00 грн. та ФОП ОСОБА_2 на суму 894273,00 грн.).

Стверджує, що згідно проведеного аналізу реєстраційних даних та податкової звітності вищевказаних фізичних осіб-підприємців оперативним управлінням Головного управління ДФС у Львівській області встановлено, що вони фактично діяльності не здійснюють, в них відсутні будь-які засоби необхідні для досягнення відповідних показників господарської діяльності, а саме: відсутні складські приміщення, виробничі потужності, трудові ресурси, що свідчить про безтоварність проведених операцій. Вищевказані фізичні особи-підприємці після реєстрації звітуються про діяльність протягом одного - чотирьох кварталів і після доведення загальних сум проведених операцій до 2-3 млн. гривень припиняють діяльність.

Наведене свідчить про сумнівність здійснення фінансово-господарських операцій по ланцюгу постачання, тобто такі проведені без мети настання реальних наслідків і тому первинні документи, отримані від вищевказаних фізичних осіб-підприємців та видані покупцю є недостовірними.

Вказане призвело до завищення позивачем валових витрат, що в свою чергу спричинило заниження податку на доходи з фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та військового збору у зв`язку з чим податковим органом встановлено відповідні порушення та винесено спірні податкові повідомлення-рішення.

Також відповідач зазначає про порушення ФОП ОСОБА_1 строків повідомлення про об`єкти оподаткування за формою № 20-ОПП, та в частині виплати суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами за ознакою 128 (соціальні виплати з відповідних бюджетів) найманому працівнику ОСОБА_4 у розмірі 18264,13 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року та найманому працівнику ОСОБА_5 у розмірі 14365,26 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року.

Саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно з пункту третього частини третьої статті 246 КАС України, суд зазначає, що ухвалою судді від 18 червня 2019 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою судді від 27 червня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01 серпня 2019 року провадження у справі зупинено.

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року провадження у справі поновлено.

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року, яка занесена в протокол судового засідання закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2019 року, яка занесена в протокол судового засідання задоволено клопотання представника відповідача про заміну сторони та здійснено заміну відповідача - Головного управління ДФС у Львівській області на Головне управління ДПС у Львівській області.

Суд заслухав пояснення представника позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З 17 квітня 2019 року по 02 травня 2019 року Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено планову виїзну документальну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання виконання вимог валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року, за наслідками якої складено акт від 17.05.2019 року № 722/13.7/.

Вказаною документальною плановою виїзною перевіркою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 встановлено наступні порушення вимог:

- п.167.1 ст.167, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено доходи на податок фізичних осіб на 3374628,94 грн., в тому числі за 2017 рік на 1015583,72 грн., за 2018 рік на 2359045,22 грн.;

- пп.1.2, 1.3, 1.6 п.16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу ХХ, пп.163.1 п.163.1 ст. 163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України в результаті чого занижено військовий збір за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік на загальну суму 281219,07 грн., зокрема за 2017 рік в сумі 84631,97 грн., за 2018 рік в сумі 196587,10 грн.;

- п.4 ч.1 ст.4, абз.1 п.2 ч.1 ст.7, абз.1 ч.5 ст.8, абз.3, абз.5 ч.8 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в результаті чого занижено суму єдиного внеску з сум отриманого доходу на загальну суму 42017,28 грн., зокрема за період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 рік на суму - 25905,00 грн., за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 рік на суму - 16112,28 грн.;

- п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України в частині неналежного ведення обліку доходів і витрат за 2017-2018 роки;

- пп. «б» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України, зокрема встановлено подання не у повному обсязі податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 року;

- п.63.3 ст.63, п.117.1 статті 117 Податкового кодексу України в частині несвоєчасного подання повідомлення за формою № 20-ОПП.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2019 року № 722/13.7/, 22 травня 2019 року позивач подав до Головного управління ДФС у Львівській області заперечення на результати планової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якому просив, зокрема, визнати акт від 17.05.2019 року № 722/13.7/ неправомірним та скасувати його.

Листом Головного управління ДФС у Львівській області від 30.05.2019 року № 27422/1013.7-10 Про надання відповіді позивача повідомлено, що висновки Акта документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2019 року №722/13.7/ щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання виконання вимог валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік підлягають частковому скасуванню, крім донарахованого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, в частині документально не підтверджених сум витрат, пов`язаних з придбанням сировини у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та єдиного внеску.

Головним управлінням ДФС у Львівській області на підставі акту перевірки від 17.05.2019 року №722/13.7/ прийнято спірні податкові повідомлення-рішення:

- № від 03.06.2019 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в тому числі за податковими зобов`язаннями - 187276,14 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 46819,04 грн.;

- № від 03.06.2019 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податків у вигляді з/п;

- № від 04.06.2019 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування в тому числі за податковими зобов`язаннями - 15606,35 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3901,59 грн.;

- № від 03.06.2019 року, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції;

- Рішення № від 03.06.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 6792,23 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 03.06.2019 року № Ф- зі сплати єдиного внеску, штрафів та пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 42017,28 грн.

Предметом спору у даній справі є оцінка правомірності винесених Головним управлінням ДФС у Львівській області спірних податкових повідомлень-рішень № від 03.06.2019 року, № від 03.06.2019 року, № від 04.06.2019 року, № від 03.06.2019 року, рішення № від 03.06.2019 року та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 03.06.2019 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 177.1 статті 177 Податкового кодексу України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця (пункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (підпункт 177.4.1 пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України);

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством (підпункт 177.4.2 пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України);

суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця (підпункт 177.4.3 пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України);

- інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4 пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.

Як слідує зі змісту акта планової виїзної документальної перевірки № 422/13.7/ від 17.05.2019 року (з урахуванням листа Головного управління ДФС у Львівській області від 30.05.2019 року № 27422/1013.7-10 Про надання відповіді, яким за результатами розгляду заперечень позивача частково скасовано висновки акта документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2019 року №722/13.7/, крім донарахованого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, в частині документально не підтверджених сум витрат, пов`язаних з придбанням сировини у ФОП ОСОБА_7 Н А. (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та єдиного внеску) податковим органом встановлено, що дані перевірки понесених документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності ФОП ОСОБА_1 свідчать про завищення їх суми на загальну суму - 18747938,56 грн. в тому числі за 2017 рік на 5642131,77 грн., за 2018 рік на 13105806,79 грн., у зв`язку з чим чистий оподатковуваний дохід, визначений в ході перевірки занижено на 18747938,56 грн., в тому числі за 2017 рік на 5642131,77 грн., за 2018 рік на 13105806,79 грн. Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 рік на 1015583,72 грн., за 2018 рік на 2359045 грн.

Вищевказані висновки податкового органу ґрунтуються на таких обставинах, зазначених в акті планової виїзної документальної перевірки № 422/13.7/ від 17.05.2019 року:

- ФОП ОСОБА_1 безпідставно віднесено до складу витрат придбання ТМЦ (пиловник дуб, фансировина дуб, необрізна дубова дошка, техсировина дуб) на суму 5642131,77 грн. у зв`язку із оплатою придбання ТМЦ, які використані у виробництві та факт відвантаження яких контрагентами документально не підтверджений (у тому числі ФОП ОСОБА_2 на суму 894273,00 грн.);

- проведеною перевіркою витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції в сумі 79820754,68 грн. встановлено їх завищення на 13105806,79 грн. Зокрема, ФОП ОСОБА_1 безпідставно віднесено до складу витрат придбання ТМЦ (пиловник дуб, фансировина дуб, необрізна дубова дошка, техсировина дуб) на суму 13105806,79 грн. у зв`язку із оплатою придбання ТМЦ, які використані у виробництві та факт відвантаження яких контрагентами документально не підтверджений (у тому числі ФОП ОСОБА_3 на суму 146151,00 грн.);

- відповідно до наданих договорів поставки лісопродукції, якість лісопродукції повинна відповідати діючим стандартам і технічним умовам згідно ГОСТу та ДСТУ, хоча будь-які документи, що засвідчують якість поставленої продукції (свідоцтва, сертифікати) постачальником не підтверджувались та до перевірки не надавались. Згідно представлених до перевірки товарно-транспортних накладних, що підтверджують перевезення лісопродукції не вказано пункт навантаження, а зазначено виключно місто реєстрації платника податків - постачальника;

- відповідно до інформації наданої оперативним управлінням ГУ ДФС у Львівській області листом від 22.02.2019 року № 435/21.15-05 за результатом вжитих оперативних заходів встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом 2017-2018 років з метою легалізації відповідних документів, які підтверджують придбання деревини здійснював імітовані операції по придбанню деревини у фізичних осіб підприємців (самозайнятих осіб), зокрема проводив виплати таким фізичним особам-підприємцям: ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , перебуває на обліку в Вінницькій ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області) в сумі 894,273,00 грн. та ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , перебуває на обліку в ДПІ у м. Хмельницькому ГУ ДФС у Хмельницькій області) на суму 146150,00 грн. Згідно проведеного аналізу реєстраційних даних та податкової звітності вищевказаних фізичних осіб-підприємців оперативним управлінням ГУ ДФС у Львівській області встановлено, що вони фактично діяльності не здійснюють, у них відсутні будь-які засоби необхідні для досягнення відповідних показників господарської діяльності, а саме: відсутні складські приміщення, виробничі потужності, трудові ресурси, що свідчить про безтоварність проведених операцій.

- вищевказані фізичні особи-підприємці після реєстрації звітуються про діяльність протягом одного - чотирьох кварталів і після доведення загальних сум поведених операцій до 2 млн. гривень припиняють діяльність.

- в ході перевірки, реальності взаємовідносин ФОП ОСОБА_1 з вищевказаними ФОП по ланцюгу постачання сировини, а саме кругляка дуба оперативними працівниками третього відділу ОУ ГУ ДФС у Львівській області було здійснено виїзди за адресами реєстрації вищеперелічених фізичних осіб-підприємців для встановлення фактичного місця їх проживання, наявності основних засобів та трудових ресурсів, необхідних для ведення господарської діяльності, а також відібрання пояснень за фактом поставок деревини ФОП ОСОБА_1 . В ході виїзду встановлено наступне: вищезазначені фізичні особи-підприємці особисто господарської діяльності не здійснювали, ФОП ОСОБА_1 їм не знайомий, та ніяких фінансово-господарських операцій з ним не проводили. Дана інформація свідчить про сумнівність здійснення фінансово-господарських операцій по ланцюгу постачання, тобто проведення без мети настання реальних наслідків і тому первині документи, отримані від вищевказаних фізичних осіб-підприємців та видані покупцю є недостовірними. Враховуючи вищевказане, зібрані в результаті дослідження фінансово-господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 матеріали свідчать про те, що ФОП ОСОБА_1 за період 2017-2018 років завищував валові витрати шляхом використання бухгалтерських документів, оформлених по безтоварних операціях з придбання лісоматеріалів у підставних фізичних осіб-підприємців з метою ухилення від сплати податків до бюджету.

Таким чином, з наведеного вбачається, що в ході проведення перевірки відповідач дійшов висновку про відсутність факту реального здійснення господарських операцій між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3

Надаючи оцінку таким висновкам контролюючого органу суд зазначає наступне.

Платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.

Об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб є чистий оподатковуваний дохід, який визначається як різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними із проведенням господарської діяльності такої фізичної особи-підприємця.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому, в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV від 16.07.1999 року визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Статтею 9 цього ж Закону встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Як слідує з матеріалів справи, 26 грудня 2016 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 укладено договір поставки лісопродукції № 1/1 відповідно до пункту 1.1 якого подавець зобов`язується продати покупцю ліспородукцію - пиловник дубовий 1-3 сортів, техсировину дубову та необрізну дубову дошку, в подальшому Товар, згідно товаросупроводжуючих документів, підписаних та завірених сторонами.

Згідно пункту 5.2. вказаного договору покупець зобов`язується здійснити оплату за кожну партію товару продавцю шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця згідно рахунка на оплату. Відповідно до пункту 5.3 при зміні параметрів Товару ціна їх узгоджується додатково.

02 квітня 2018 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір поставки лісопродукції №02/04/18/1 відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується постачати ліспородукцію - пиловник дубовий 1-3 сортів, техсировину дубову та необрізну дубову дошку, заготовка дубова, брус, в подальшому Товар згідно товаросупроводжуючих документів, підписаних та завірених сторонами (передавати у власність Покупця) для використання у підприємницькій діяльності, а Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього на умовах Договору. Згідно пункту 5.2. вказаного договору покупець зобов`язується здійснити оплату за кожну партію товару продавцю шляхом перерахування коштів на банківський рахунок продавця. Відповідно до пункту 5.3 ціна регулюється по кожній партії окремо згідно товаросупроводжуючих документів.

Реальність здійснення господарських операцій між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: накладними №13-1/17 від 13 січня 2017 року на суму 144000,00 грн., № 20-1/17 від 20 січня 2017 року на суму 132000,00 грн., № 01/2/17 від 01 лютого 2017 року на суму 128000,00 грн., № 01-2/17/1 від 01 лютого 2017 року на суму 127100,00 грн., № 02-2/17 від 02 лютого 2017 року на суму 156000,00 грн., № 01-4/17 від 01 квітня 2017 року на суму 72173,00 грн., товарно-транспортними накладними № 13-1/17 від 13 січня 2017 року на суму 144000,00 грн., № 20-1/17 від 20 січня 2017 року на суму 132000,00 грн., № 01/2/17 від 01 лютого 2017 року на суму 128000,00 грн., № 01-2/17/1 від 01 лютого 2017 року на суму 127100,00 грн., № 02-2/17 від 02 лютого 2017 року на суму 156000,00 грн., № 01-4/17 від 01 квітня 2017 року на суму 72173,00 грн., платіжними дорученнями № 852 від 04 січня 2017 року на суму 100000,00 грн., № 853 від 05 січня 2017 року на суму 270000,00 грн., №855 від 06 січня 2017 року на суму 161720,00 грн., № 867 від 12 січня 2017 року на суму 111900,00 грн., № 869 від 13 січня 2017 року на суму 133153,00 грн., № 893 від 20 січня 2017 року на суму 117500,00 грн.

Реальність здійснення господарських операцій між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, а саме: накладною № 5/1 від 25.04.2018 року на суму 146150,00 грн., товарно-транспортною накладною № 5/2 від 25.04.2018 року на суму 146150,00 грн., платіжним дорученням № 1825 від 22 червня 2018 року на суму 146150,00 грн.

Як слідує зі змісту акта планової виїзної документальної перевірки № 422/13.7/ від 17.05.2019 року єдиним недоліком оформлення первинних документів, які містять відомості про господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про який вказує податковий орган, є відсутність зазначення у представлених позивачем до перевірки товарно-транспортних накладних, що підтверджують перевезення лісопродукції пункту навантаження, натомість зазначено виключно місто реєстрації платника податків - постачальника.

З цього приводу суд зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися).

Крім того, суд враховує, що товарно-транспортна накладна призначена для обліку руху товарно-матеріальних цінностей та розрахунків за їх перевезення автомобільним транспортом, тобто товарно-транспортна накладна є первинним документом, який підтверджує факт надання/отримання транспортних послуг. Наявність дефектів, допущених при оформленні товарно-транспортної накладної, не може свідчити про нереальність господарської операції з придбання товару в цілому за умови підтвердження такої операції іншими первинними документами податкового та бухгалтерського обліку.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 18 вересня 2019 року у справі № 818/118/15 та 02 жовтня 2019 року у справі № 808/2524/17.

З досліджених судом та долучених до матеріалів справи товарно-транспортних накладних вбачається, що у них зазначено відомості, щодо автомобільного перевізника, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, вказано пункт навантаження та пункт розвантаження, а також наявні відомості про вантаж, зокрема, одиницю виміру, масу нетто, ціну без ПДВ за одиницю, а також загальну суму з ПДВ. Такі товарно-транспортні накладні належним чином підписані та скріплені печатками вантажовідправника та вантажоодержувача.

Відтак, вказаний дефект вищенаведених товарно-транспортних накладних, а саме: зазначення у них замість пункту навантаження виключно місто реєстрації платника податків - постачальника, на що звертає увагу податковий орган в акті перевірки, в сукупності з іншими належним чином та у повному обсязі заповненими відомостями, на переконання суду не може не може свідчити про нереальність господарських операцій з придбання товару позивачем у його контрагентів.

Разом з тим, суд враховує, що податковим органом не зазначено жодних недоліків інших первинних документів, які містять відомості про господарські операції між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3, ОСОБА_2 , зокрема, накладних та платіжних доручень, не встановлено недоліків таких і судом під час розгляду справи, натомість факт передання товару позивачеві та, відповідно, набуття права власності на нього, підтверджується накладними, які наявні у матеріалах справи.

Суд зазначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, необхідно враховувати, що відповідно до вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Проте, у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, зокрема, що документи, на підставі яких платник податків задекларував свої податкові зобов`язання, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, платник податку повинен мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду позивачем надано у повному обсязі належно оформлені первинні документи, зокрема накладні, платіжні доручення, які в сукупності свідчать про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

В той же час, податковий орган дійшов висновку про відсутність реального факту здійснення позивачем даних господарських операцій на підставі інформації наданої оперативним управлінням ГУ ДФС у Львівській області листом від 22.02.2019 року № 435/21.15-05 згідно якої, зокрема, контрагенти позивача - ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 фактично діяльності не здійснюють, у них відсутні будь-які засоби необхідні для досягнення відповідних показників господарської діяльності, а саме: відсутні складські приміщення, виробничі потужності, трудові ресурси, що свідчить про безтоварність проведених операцій. Вищевказані фізичні особи-підприємці після реєстрації звітуються про діяльність протягом одного - чотирьох кварталів і після доведення загальних сум поведених операцій до 2 млн. гривень припиняють діяльність.

З цього приводу суд зазначає, що норми податкового законодавства, не ставлять у залежність право платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентом, якщо цей платник мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Одне тільки порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків - покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування валових витрат (витрат) за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність останнього щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

Отже, суд відхиляє доводи податкового органу щодо відсутності реального характеру господарських операцій позивача та ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 зважаючи на те, що вони ґрунтуються виключно на припущеннях, які в свою чергу базуються на узагальненій податковій інформації без належного дослідження первинних документів позивача.

Разом з тим, як уже зазначалося судом вище, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

На підтвердження зазначених обставин (руху активів та власного капіталу платника) позивачем до матеріалів справи долучено також податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік та податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2018 рік.

З розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2017 рік позивача вбачається, що сума одержаного доходу ФОП ОСОБА_1 за вказаний період становить 57960710, 77 грн., з них, зокрема, вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю у тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції складає 54958878,27 грн.

З розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою за 2018 рік позивача вбачається, що сума одержаного доходу ФОП ОСОБА_1 за вказаний період становить 87929634,70 грн., з них, зокрема, вартість документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю у тому числі вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції складає 79820754,68 грн.

Факт використання позивачем придбаних товарів (лісопродукції) у його контрагентів ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 відповідачем не заперечувався.

Натомість, податковим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на доходи фізичних осіб або можливої фіктивності його постачальників - ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_2 Відповідач лише зазначає, що вищевказані фізичні особи-підприємці після реєстрації звітуються про діяльність протягом одного - чотирьох кварталів і після доведення загальних сум поведених операцій до 2 млн. гривень припиняють діяльність.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що ознаки фіктивного підприємництва виникають лише у разі доведеності в порядку кримінального провадження ознак цієї фіктивності.

Водночас, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази (вирок суду) притягнення певних осіб у визначеному чинним законодавством порядку до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке передбачене статтею 205 Кримінального кодексу України, та встановлення в межах відповідного провадження фіктивності ФОП ОСОБА_3 , ОСОБА_2

Тому суд не враховує долучені відповідачем до матеріалів справи лист Головного управління ДФС у Львівській області від 22.02.2019 року № 435/21.15-05, рапорт старшого оперуповноваженого з ОВС ОУ ГУ ДФС у Львівській області старшого лейтенанта податкової міліції Т. Шевчука від 11.01.2019 року та пояснення ОСОБА_3 .

Щодо посилань на пояснення ОСОБА_3 згідно яких він, зокрема самостійно підприємцем не реєструвався та особисто нічого не підписував суд зазначає, що зафіксована в таких поясненнях інформація не носить преюдиційного характеру та не може бути підставою для визначення правомірності віднесення позивачем придбаних у зазначеного контрагента товарно-матеріальних цінностей до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів відповідно до пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, оскільки такі пояснення були відібрані в умовах відсутності відповідного кримінального провадження.

З урахуванням інформації, викладеної у таких поясненнях для підтвердження невідповідності первинних документів вимогам законодавства необхідним є проведення експертизи, на вирішення якої повинно бути поставлено питання про здійснення ідентифікації особи, яка вчинила підпис відповідних первинних документів, відсутність такого висновку не дає підстави вважати, що підписи на таких первинних документах, були оформлені неналежним чином і, як наслідок, позивач не мав права на віднесення придбаних товарно-матеріальних цінностей до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів.

Докази на які посилається відповідач не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні КАС України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та, те що він має право на їх використання саме у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України, оскільки в силу положень статті 95 цього ж України, протокол допиту, отриманий на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження (контролюючим органом не надано доказів наявності кримінальних проваджень, в рамках яких проводилося відібрання пояснень у зазначеного контрагента позивача) може бути визнаний як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи, чого в межах даної справи здійснено не було, а відповідачем клопотань з цього приводу не заявлялось.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі №826/9534/17.

Також податковим органом не наведено будь-яких інших доводів щодо здійснення вказаними контрагентами позивача спірних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент отримання та оплати товарів згідно договорів поставки лісопродукції №02/04/18/1 від 02 квітня 2019 року та № 1/1 від 26 грудня 2016 року позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як фізичні особи-підприємці та перебували на обліку в органах державної податкової служби.

В той же час, відсутність інформації у податкового органу щодо наявності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ними господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу). Основні та транспортні засоби можуть перебувати в постачальника на праві оренди або лізингу.

Відтак, відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагента позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності з поставки товарів, адже у комерційній діяльності виконання поставок товарів не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів оренди, найму тощо.

Крім того, при вирішенні податкових спорів суд виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на формування валових витрат (витрат). Разом з тим, у справі, що розглядається, податковим органом не доведено існування таких обставин.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому позивач не може нести відповідальність за можливі протиправні дії інших юридичних чи фізичних осіб.

Крім того, порушення контрагентами позивача вимог законодавства про порядок здійснення господарської діяльності, неподання ними звітності до відповідних контролюючих органів не може бути підставою для висновку щодо безтоварності відповідних господарських операцій, належним чином підтверджених.

Отже, спірні господарські операції здійснені позивачем з метою подальшого їх використання в оподаткованих операціях у межах своєї господарської діяльності спричинили реальну зміну його майнового стану, а відтак суд приходить до висновку щодо реальності здійснення ним зазначених господарських операцій з вищезазначеними контрагентами позивача.

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду у справі №826/4571/16 від 24.04.2018 року.

Щодо посилань відповідача на неподання позивачем під час перевірки будь-яких документів, що засвідчують якість поставленої продукції (свідоцтва, сертифікати) суд зазначає, що свідоцтво (сертифікат якості на товар) не належить до документів, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік та не містить відомостей про господарську операцію, відтак, ненадання позивачем у спірних правовідносинах свідоцтв (сертифікатів якості товару) не є доказом наявності складу податкового правопорушення.

Вказана позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 жовтня 2018 року по справі № 804/9952/15.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що висновки акта планової виїзної документальної перевірки № 422/13.7/ від 17.05.2019 року щодо відсутності факту реального здійснення господарських операцій позивача з ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а відтак заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2017 та 2018 роки не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду справи та повністю спростовуються вищенаведеними нормами законодавства та наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин спірне податкове повідомлення-рішення № від 03.06.2019 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в тому числі за податковими зобов`язаннями - 187276,14 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 46819,04 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 04.06.2019 року суд зазначає наступне.

Підпунктом 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір, платниками якого є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (підпункт 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Оскільки об`єктом оподаткування військовим збором є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (підпункт 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України), а судом під час розгляду справи встановлено протиправність висновків контролюючого органу про заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу за період 2017-2018 років спірне податкове повідомлення-рішення № від 04.06.2019 року, яким фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичною особою за результатами річного декларування в тому числі за податковими зобов`язаннями - 15606,35 грн. і за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3901,59 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Крім того, як слідує із матеріалів справи, висновки акту планової виїзної документальної перевірки № 422/13.7/ від 17.05.2019 року щодо завищення позивачем документально підтверджених витрат, шляхом включення до них господарських операцій із зазначеними вище контрагентами, слугували також підставою для прийняття рішення № від 03.06.2019 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у розмірі 6792,23 грн.

Разом із тим, враховуючи те, що дані висновки не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що рішення № від 03.06.2019 року про застосування штрафних санкцій також підлягає скасуванню.

З аналогічних підстав підлягає скасуванню і вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 03.06.2019 року.

Щодо податкових повідомлень-рішень № від 03.06.2019 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн. за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами із доходів платника податків у вигляді з/п та № від 03.06.2019 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170 грн. за платежем адміністративні штрафи та інші санкції суд зазначає таке.

Плановою виїзною документальною перевіркою позивача за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік встановлено, зокрема, порушення ФОП ОСОБА_1 строків повідомлення про об`єкти оподаткування за формою № 20-ОПП, а також в частині виплати суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами за ознакою 128 (соціальні виплати з відповідних бюджетів) найманому працівнику ОСОБА_4 у розмірі 18264,13 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року та найманому працівнику ОСОБА_5 у розмірі 14365,26 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року.

Відповідно до абзацу першого пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу.

Не погодившись з висновками, викладеними в акті документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2019 року № 722/13.7/, 22 травня 2019 року позивач подав до Головного управління ДФС у Львівській області заперечення на результати планової виїзної документальної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в якому просив, зокрема, визнати акт від 17.05.2019 року № 722/13.7/ неправомірним та скасувати його.

Відповідно до пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Як слідує зі змісту відповіді Головного управління ДФС у Львівській області від 30.05.2019 року № 27422/1013.7-10, прийнятої за наслідками розгляду заперечень позивача на акт перевірки, висновки акта документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2019 року №722/13.7/ щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання виконання вимог валютного та іншого законодавства, законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2017 року по 31.12.2018 рік підлягають частковому скасуванню, крім донарахованого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, в частині документально не підтверджених сум витрат, пов`язаних з придбанням сировини у ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ФОП ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та єдиного внеску.

Таким чином, з наведеного вбачається, що висновки акта документальної планової виїзної перевірки від 17.05.2019 року №722/13.7/, зокрема, про порушення ФОП ОСОБА_1 строків повідомлення про об`єкти оподаткування за формою № 20-ОПП, а також в частині виплати суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами за ознакою 128 (соціальні виплати з відповідних бюджетів) найманому працівнику ОСОБА_4 у розмірі 18264,13 грн. за період з 01.10.2018 року по 31.12.2018 року та найманому працівнику ОСОБА_5 у розмірі 14365,26 грн. за період з 01.10.2017 року по 31.12.2017 року є скасованими, а відтак суд погоджується з доводами позивача про відсутність у податкового органу правових підстав для прийняття спірних повідомлень-рішень № від 03.06.2019 року та № від 03.06.2019 року, оскільки такі в порушення вимог пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України прийняті без урахування висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки, а тому зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи частини другої статті 2 КАС України, а тому оскаржувані податкові повідомлення - рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до вимог частини першої, пункту другого частини другої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задоволити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79000, м. Львів, вул. Стрийська, 35) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги - задоволити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 03.06.2019 року, № від 03.06.2019 року, № від 04.06.2019 року, № від 03.06.2019 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Львівській області № від 03.06.2019 року.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 03.06.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 9605,00 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повне рішення складено 04.11.2019 року.

Суддя Клименко О.М.