Справа № 826/17763/14
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2019 року м. Київ № 826/17763/14

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши, до моменту прийняття справи до провадження, у порядку письмового провадження заяву б/н від 28.10.2019 «Про забезпечення позову» представника ОСОБА_1 адвоката Ніколенко А.В. у адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Генеральної прокуратури України

про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправної бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 або Суб`єкт перевірки) подано на розгляд Окружному адміністративному суду м. Києва позов до Генеральної прокуратури України (надалі - відповідач або ГПУ), у якому ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України Яреми Віталія Григоровича № 2534-ц від 23.10.2014 про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 72 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України;

- визнати протиправною бездіяльність ГПУ, що виразилася у невиконанні зобов`язання, передбаченого статтею 47 Кодексу законів про працю України, а саме видати в день звільнення ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку і провести з останнім розрахунок та у невиконані зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 у день звільнення копії наказу про звільнення;

- зобов`язати Генеральну прокуратуру України негайно поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України, шляхом видання відповідного наказу;

- стягнути з ГПУ на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 24.10.2014 і до моменту фактичного поновлення на посаді;

- допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадження управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що звільнення його з посади прокурора відділу нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні управління правозахисної діяльності, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Головного управління захисту прав і свобод громадян та інтересів держави, протидії корупції та злочинності у сфері транспорту Генеральної прокуратури України у зв`язку з припиненням трудового договору відповідно до п. 72 ч. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України на підставі наказу Генерального прокурора України № 2534-ц від 23.10.2014 є незаконним і необґрунтованим, та таким, що відбулося у порушення встановленого порядку звільнення, оскільки такий наказ був прийнятий з порушенням статей 47, 235 Кодексу законів про працю України та Суб`єкт перевірки не підпадає під дію Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.11.2014 (суддя Добрянська Я.І.) відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено справу до розгляду в попереднє судове засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2014, за ініціативою суду на стадії попереднього судового розгляду, зупинено провадження у справі № 826/17763/14 за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії, - до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності положень Закону України "Про очищення влади" (№ 1682-VII від16.09.2014) Конституції України, питання щодо чого порушено відповідно до іншої ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 11.12.2014 у справі № 826/17763/14.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.12.2014 постановлено звернутися до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності окремих положень Закону України "Про очищення влади" (№ 1682-VII від 16.09.2014) положенням Конституції України, а саме пункту 8 частини першої статті 3, частини третьої статті 1, пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про очищення влади" положенням статті 8, частини другої статті 19, статті 21, частин другої та третьої статті 22, частин другої та третьої статті 24, частини першої статті 38, частини першої статті 43, статті 58, частини другої статті 61, статті 62, частини першої статті 64 Конституції України в їх системному взаємозв`язку.

28.10.2019 через канцелярію до суду представником позивача (по тексту альтернативно - Заявник) подано заяву про забезпечення позову, в якій останній просить забезпечити позов шляхом зупинення дії Наказу Генеральної прокуратури України № 2534-ц від 23.10.2014 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

В обґрунтування заяви позивач, враховуючи викладені у позові обставини щодо протиправності оскаржуваного наказу, вказує, що, по-перше, очевидними є ознаки протиправності рішення Генеральної прокуратури України про звільнення ОСОБА_1 з посади, а по-друге, очевидними є ознаки порушення прав, свобод та інтересів Суб`єкта перевірки цим рішенням.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, справу № 826/17763/14 передано на розгляд судді Пащенку К.С.

У відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.11.2019, заяву про забезпечення позову внесено до системи автоматизованого розподілу та передано судді Пащенку К.С.

Вирішуючи по суті подану заяву, проаналізувавши наведені в ній обставини та наявні у матеріалах позовної заяви докази, суд зазначає про наступне.

У відповідності до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (в ухвалі скорочено - КАС України), суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову (частина перша). Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Виходячи з аналізу вказаної норми, підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

2) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

3) очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень;

4) очевидність порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

При цьому, позов, згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України, може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також, суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Як слідує із позовної заяви, публічно-правовий спір між сторонами існує, на думку Заявника, за обставин прийняття оспорюваного рішення з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим наявні підстави для його скасування.

Суд відмічає, що викладені в позові обставини і правова оцінка питань протиправності окресленого рішення підлягають з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Окремо, варто наголосити, що на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності спірного рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з наведеного, з огляду на те, що Заявником у заяві не зазначено, в контексті ст. 150 КАС України, обставин, що можуть слугувати підставами для вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи, що станом на момент розгляду заяви, судом не виявлено очевидності ознак протиправності означеного рішення, з урахуванням того, що до поданої заяви не надано відповідних достатніх та беззаперечних доказів, а судом не виявлено фактів існування, на час прийняття даного судового рішення, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам ОСОБА_1 до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докладання значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача, суд вважає, що заява є необґрунтованою, а тому відсутніми є підстави для її задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 133, 150, 151, 154, 241-243, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви б/н від 28.10.2019 «Про забезпечення позову» представника ОСОБА_1 адвоката Ніколенко А.В.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України, може бути оскаржено.

Суддя К.С. Пащенко