Справа № 160/2962/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/2962/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника позивача Маркіної Т.М.,

представника відповідача: Суріної О.С..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року, (суддя суду першої інстанції Лозицька І.О.), прийняте в порядку спрощеного провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №160/2962/19 за позовом Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради до Головного управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

02.04.2019 року Департамент з гуманітарних питань Кам`янської міської ради звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН149/245/АВ/МГ-ФС/182 від 28.02.2019 року та скасувати її.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що не погоджується з винесеною відповідачем постановою № ДН149/245/АВ/МГ-ФС/182 від 28.02.2019 року про накладення штрафу у розмірі 41730,00 грн. та вважає її протиправною. Адже, по-перше, за організаційно-правовою формою Департамент є органом місцевого самоврядування, який здійснює свою діяльність за кодом КВЕД 84.11 "Державне управління загального характеру". Тому, за поясненнями позивача, хоча інспекційне відвідування і згадане у Конвенції Міжнародної організації праці (далі - МОП) № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, а також у Конвенції МОП № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, проте, воно не може застосовуватись до позивача, зважаючи на галузь, у якій останній провадить свою діяльність, тобто сектор некомерційних служб. При здійсненні державного нагляду (контролю) щодо позивача ніяких особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами не передбачено, а тому позаплановий захід державного нагляду (контролю), за твердженнями позивача, повинен здійснюватися відповідно до вимог Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", з дотриманням усіх без виключення його положень.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року в задоволенні адміністративного позову Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що визначення інспекційного відвідування, як форми державного (нагляду) контролю, не законами України, а постановою КМУ, є грубим порушенням ч. 4 ст. 4 Закону та статті 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до якої державний нагляд (контроль) здійснюється лише за наявності підстав та в порядку, визначених Законом, а також вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади повинні діяти лише в межах повноважень на підставі Закону. Позивач зазначає, що інспекційне відвідування не може бути застосовано до позивача, з огляду на галузь, в якій останній проводить свою діяльність. Позаплановий захід державного нагляду щодо позивача повинен був проводитись з урахуванням обмежень, встановлених ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Крім того, позивач наголошує, що на момент складання Акту, припису про усунення виявлених порушень, протоколу про адміністративне правопорушення, постанови про накладення штрафу, порушення про які йдеться в акті вже бути усунуті позивачем, відтак у відповідача були відсутні підстави для застосування штрафних санкцій.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що позаплановий захід - інспекційне відвідування було призначено та проведено у повній відповідності до вимог чинного законодавства. За наслідками перевірки виявлено порушення вимог трудового законодавства у вигляді порушення строків виплати заробітної плати та не проведення повного розрахунку при звільнення особи з роботи, що обґрунтовано послугувало підставою для накладення на позивача штрафних санкцій. У зв`язку з наведеним, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з метою проведення інспекційного відвідування 16.01.2019 року ГУ Держпраці у Дніпропетровській області був виданий наказ "Про призначення інспекційного відвідування" від 16.01.2019 року № 58-І, відповідно до якого заступнику начальника управління з питань праці у період з 17.01.2019 року по 31.01.2019 року було наказано провести інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у Департаменті.

16.01.2019 року відповідачем було видане направлення № 27 на проведення інспекційного відвідування, відповідно до вищевказаного наказу на проведення перевірки. Відповідно до направлення, посадові особи відповідача направлялися для проведення в період з 17.01.2019 року по 30.01.2019 року позапланового заходу у формі інспекційного відвідування додержання вимог законодавства про працю у Департаменті з гуманітарних питань Кам`янської міської ради з питань оформлення трудових відносин та повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати.

Як пояснив відповідач, підставою для проведення перевірки позивача стало звернення працівника за вх. № 258 від 08.01.2019 року щодо порушення стосовно нього законодавства про працю.

Суд зазначає, що працівником, порушення трудових прав якого було предметом перевірки, є ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою суду від 31.05.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Водночас суд враховує те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 27.11.2018 року, справа № 208/2984/16-ц, була частково задоволена її апеляційна скарга, рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12.02.2018 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним наказу № 270 ос-т від 31.12.2015 року "Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 " та стягнення моральної шкоди скасоване, а у скасованій частині ухвалене нове рішення, яким визнано незаконним наказ управління освіти та науки Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області № 270 ос-т від 31.12.2015 року "Про дисциплінарне стягнення ОСОБА_1 , стягнуто на її користь з Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради Дніпропетровської області моральну шкоду у розмірі 1000, 00 грн. Тобто, судом було встановлено факт порушення трудових прав ОСОБА_1 .

Так, у період з 17.01.2019 року до 28.01.2019 року відповідачем, відповідно до ст. 259 Кодексу законів про працю (далі - КЗпП України), ч. 3 ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування", пунктів 19, 31 Порядку здійснення державного контрою за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295, було проведене інспекційне відвідування у Департаменті з гуманітарних питань Кам`янської міської ради.

За результатами проведеного інспекційного відвідування був складений акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю № ДН149/245/АВ від 28.01.2019 року, в якому викладені виявлені порушення вимог трудового законодавства.

В ході проведеної перевірки відповідачем були виявлені наступні порушення позивачем вимог трудового законодавства, а саме:

- перевіркою питання повноти, своєчасності нарахування, виплати заробітної плати та остаточного розрахунку у Департаменті встановлено, що Департаментом не забезпечено передбачене частиною другою статті 30 Закону України "Про оплату праці" покладене на роботодавця зобов`язання забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи у встановленому порядку, а відсутністю показника "ІН" засвідчений факт незабезпечення роботодавцем вимог законодавця про забезпечення достовірного обліку виконуваної працівником роботи;

- порушено вимоги пункту 6.1.3. колективного договору на 2012-2015 роки, що діяв до 26 червня 2018 року (дата укладення нового колективного договору), відповідно до якого, роботодавець зобов`язаний забезпечувати своєчасну виплату заробітної плати відповідно до ст. 115 КЗпП України, тобто виплату заробітної плати слід проводити не рідше двох разів на місяць (1 та 16 числа), сприяти усуненню причин порушення термінів виплати заробітної плати;

- порушено вимоги ч. 1 ст. 119 КЗпП України, якою передбачені гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків;

- у серпні 2017 року та травні 2018 року не було у повному обсязі забезпечено своєчасну виплату заробітної плати ОСОБА_1 , а саме: гарантійних виплат, передбачених ч. 2 ст. 275 КУпАП, відповідно до якої, за особами, яких викликають як потерпілих, свідків, експертів і перекладачів, зберігається у встановленому порядку середній заробіток за місцем роботи за час їх відсутності, у зв`язку з явкою в орган (до посадової особи), в провадженні якого перебуває справа про адміністративне правопорушення;

- порушено вимоги частини першої статті 117 КЗпП України, а саме: середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку на підприємстві не нараховується та не виплачується;

- відповідач виявив два факта увільнення методиста дошкільного виховання методичного кабінету при Департаменті у відпустку:

1) за наказом від 09.01.2018 року № 10-к/гр з 15 січня 2018 року, виплати в порядку ч. 2 ст. 275 КУпАП та ч. 1 ст. 119 КЗпП України за 11.08.2017 року були здійснені на підставі "Відкоригованого табелю обліку робочого часу за серпень 2017 року", сформованого 10.08.2018 року, та розрахунково-платіжної відомості за серпень 2018 року, за відомістю розподілу виплат 180830СТ224235 від 31.08.2018 року у сумі 318,00 грн. здійснені 31.08.2018 року;

2) за наказом від 27.07.2018 року № 480-к/тр з 27.07.2018 року, виплати в порядку ч. 2 ст. 275 КУпАП та т. ч. 1 ст. 119 КЗпП України за 15.08.2017 року, 21.05.2018 року, 22.05.2018 року на підставі розрахунково-платіжної відомості за січень 2019 року за відомістю розподілу виплат без дати, з рукописним записом Privat 24 станом на 22.01.2019 року у сумі 311,57 грн.;

- порушено вимоги частини першої статті 116 КЗпП України, а саме: остаточний розрахунок працівнику виплачений не в день звільнення;

- порушено вимоги частини першої статті 117 КЗпП України, а саме: середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку не нараховується та не виплачується.

Позивач підписав акт проведеної перевірки із зауваженнями, у відповідь на які, 05.02.2019 року за № 193/4-2, зазначив, що зауваження та висновки відповідача щодо незаконності акту інспекційного відвідування не відповідають дійсності.

З урахуванням виявлених порушень, відповідачем був винесений припис про усунення виявлених порушень № ДН149/245/АВ/П від 06.02.2019 року, відповідно до якого, позивача було зобов`язано у строк до 14.02.2019 року письмово проінформувати управління з питань праці про усунення наступних порушень та надалі постійно дотримуватись вимог чинного законодавства:

- порушення ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці", оскільки у період перебування працівника ОСОБА_1 у трудових відносинах з Департаментом не було забезпечено достовірний облік виконуваної нею роботи у встановленому порядку;

- порушення ч. 1, ч. 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", у зв`язку з тим, що заробітна плата ОСОБА_1 (в частині належних працівникові грошових коштів, передбачених ч. 2 ст. 275 КУпАП) виплачувалась несвоєчасно та не у повному обсязі;

- порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України, оскільки остаточний розрахунок на підприємстві проводився не в день звільнення;

- порушення ч. 1 ст. 119 КЗпП України, у зв`язку з тим, що за час виконання державних або громадських обов`язків нарахування законодавцем середнього заробітку здійснюється несвоєчасно.

Зазначений припис було отримано та підписано позивачем 06.02.2019 року.

Після розгляду справи про накладення на позивача штрафу, ГУ Держпраці у Дніпропетровській області було винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ДН149/245/АВ/МГ-ФС/182, якою вирішено накласти на Департамент з гуманітарних питань Кам`янської міської ради штраф у розмірі 41730,00 грн. Зазначена постанова набрала законної сили з 28.02.2019 року, строк пред`явлення її до виконання вказаний до 28.05.2019 року. При цьому, в оскаржуваній постанові зазначено, що її було надіслано позивачу листом з повідомленням про вручення 01.03.2019 року, та зобов`язано у строк до 28.03.2019 року надати (надіслати) документ, що підтверджує сплату штрафу.

Не погодившись з винесеною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що інспекційне відвідування відповідачем проведено із дотриманням вимог чинного законодавства, а постанову про накладення штрафних санкцій прийнято обґрунтовано на підставі встановлених належним чином обставин щодо порушення трудових прав колишнього працівника позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Щодо підстав проведення інспекційного відвідування суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у господарської діяльності», державний нагляд (контроль) це - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно частини 1 статті 259 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 (далі-Положення), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, який реалізує державну політику, крім іншого, з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення).

Відповідно до Положення про Головне управління Держпраці у Кіровоградській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2017 року №84 (далі - Положення), Головне управління Держпраці у Кіровоградській області є територіальним органом Державної служби України з питань праці, що їй підпорядковується.

Згідно пункту 1 Положення про Управління, завданнями Управління, зокрема є, реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав та гарантій застрахованих осіб.

Відповідно до п. п. 5 п. 4 Положення про Управління, Управління Держпраці відповідно до покладених на нього завдань, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) (далі - Порядок № 295).

Підпунктом 5 п. 5 Порядку № 295 визначено, що інспекційні відвідування проводяться за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

Відповідно до п. 6 Порядку № 295 під час підготовки до проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування інспектор праці, якщо тільки він не вважатиме, що це завдасть шкоди інспекційному відвідуванню або невиїзному інспектуванню, може одержати інформацію та/або документи, що стосуються предмета інспекційного відвідування чи невиїзного інспектування, від об`єкта відвідування, державних органів, а також, шляхом проведення аналізу наявної (загальнодоступної) інформації про стан додержання законодавства про працю.

Пунктом 8 Порядку № 295 передбачено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкт відвідування або уповноважену ним посадову особі.

Крім того, відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, яка ратифікована Законом України №1985-IV від 08.09.2004 р., інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і у будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке інспектується.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, у разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання (пункт 12 Порядку № 295).

Копія акта, зазначеного у п. 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

У разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.

З аналізу вищевикладених норм чинного законодавства вбачається, що інспекційне відвідування може бути здійснено уповноваженим органом у будь-який час, в деяких випадках перевірки обставин щодо оформлення трудових відносин без попереднього повідомлення суб`єкта перевірки, а вимога інспектора щодо надання необхідних для проведення такого інспекційного відвідування документів є обов`язковою для виконання представником об`єкта інспектування.

Судом встановлено, що інспекційне відвідування призначено відповідачем на звернення працівника за вх. № 258 від 08.01.2019 року щодо порушення стосовно нього законодавства про працю.

Інспекційне відвідування проведено у відповідності до вимог зазначених вище норм права. Оскаржувана постанова про накладення на позивача штрафу за порушення трудового законодавства була винесена до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/8917/17, яким визнана нечинною постанова Кабінету Міністрів України № 295, якою, зокрема, керувався відповідач під час проведення перевірки у період з 17.01.2019 року до 28.01.2019 року.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при призначенні та проведенні інспекційного відвідування відповідачем не було порушено порядку визначеного Законом.

Щодо виявлених під час проведення інспекційного відвідування порушень позивачем вимог трудового законодавства.

Як видно з акта інспекційного відвідування №ДН149/245/АВ, під час відвідування встановлено такі порушення:

- порушення ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці", оскільки у період перебування працівника ОСОБА_1 у трудових відносинах з Департаментом не було забезпечено достовірний облік виконуваної нею роботи у встановленому порядку;

- порушення ч. 1, ч. 2 ст. 115 КЗпП України, ч. 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці", у зв`язку з тим, що заробітна плата ОСОБА_1 (в частині належних працівникові грошових коштів, передбачених ч. 2 ст. 275 КУпАП) виплачувалась несвоєчасно та не у повному обсязі;

- порушення ч. 1 ст. 116 КЗпП України, оскільки остаточний розрахунок на підприємстві проводився не в день звільнення;

- порушення ч. 1 ст. 119 КЗпП України, у зв`язку з тим, що за час виконання державних або громадських обов`язків нарахування законодавцем середнього заробітку здійснюється несвоєчасно.

До Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від директора Департаменту Онищеко Т.Я. надійшли пояснення від 18.01.2019 року стосовно виявлених порушень, в яких зазначено, що Методисту з дошкільного виховання методичного кабінету при Департаменті з гуманітарних питань міської ради, ОСОБА_1 , заробітна плата за день участі у судовому засіданні (11.08.17 р.) була донарахована в серпні 2018 року у сумі 366.77 грн. Відповідно при звільненні ОСОБА_1 в липні 2018 року сума 366.77 грн. не ввійшла до розрахунку компенсації за невикористані дні відпустки. Розрахунок недоплаченої суми склав 366.77 грн./355 днів. = 1.04 грн. У зв`язку з увільненням на час участі у судовому засіданні 15.08.2017 року (5 год) підлягає виплаті середня заробітна плата та компенсація за невикористані відпустки: 359.78/8 год = 38.40 грн. х 5 год. = 192.00 грн.; 192.00 грн./8 год. = 0.54 грн. У зв`язку з увільненням на час участі у судовому засіданні 21.05.2018 року (1.49 год) підлягає виплаті середня заробітна плата та компенсація за невикористані дні відпустки: 359.78 грн./8 год. = 44.97 грн. х 1.49 год. = 67.01 грн.; 67.01 грн./355 днів = 0.19 грн. У зв`язку з увільненням на час участі у судовому засіданні 22.08.2018 року (2.8 год.) підлягає виплати середня заробітна плата та компенсація за невикористані відпустки: 359.78 грн./8 год=44.97 грн. х 2.8 год. = 125.92 грн., 125.92 грн./355днів=0.35 грн. Донарахована заробітна плата та компенсація за невикористані днів відпустки в сумі 387.05 грн. буде виплачена у січні 2019 року.

Отже, відповідач фактично визнав факт порушення ним вимог норм трудового законодавства, ні в адміністративному позові, ні в апеляційній скарзі позивач не оскаржує сам факт допущення правопорушень. Водночас, позивач зазначає, що всі належні до виплати грошові кошти були виплачені ОСОБА_1 у січні 2019 року, до моменту прийняття постанови про накладення штрафу, припису про усунення порушень, тому в силу приписів ч. 11 ст. 7 ЗУ «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка виключає відповідальність позивача за вказані порушення.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі доводи позивача необґрунтованими з огляду на наступне.

постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509 затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509, штрафи можуть бути накладені на підставі:

- рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, встановлений на підприємстві, в установі, організації;

- акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади;

- акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Пунктами 3 - 6 Порядку № 509 визначено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа).

Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів.

Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Положеннями пункту 7 Порядку № 509 визначено, що справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу (абзац 2 пункту 8 Порядку № 509).

Відповідно до ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

Відповідно до ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України .

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

При цьому, відповідно до ч. 11 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у господарської діяльності", у разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб`єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Між тим, доводи позивача, що ним були самостійно усунуті виявлені в ході проведеного інспекційного відвідування порушення вимог чинного законодавства, а саме: до 22.01.2019 року, тобто до моменту складання акту інспекційного відвідування (28.01.2019 року), припису про усунення виявлених порушень (06.02.2019 року) та оскаржуваної постанови про накладення штрафу (28.02.2019 року) спростовують встановленими судом обставинами справи. Так, в матеріалах справи наявні письмові докази того, що позивач виконав вимоги відповідача про усунення порушень лише 05.03.2019 року. При цьому, у приписі, в якому визначений строк виконання виявлених порушень до 14.02.2019 року, наявна відмітка про їх виконання 05.03.2019 року. На користь вищевказаного свідчить також наявний в матеріалах справи лист Департаменту за вих. № 01-15/59 від 05.03.2019 року "Інформація про виконання припису", яким він повідомив відповідача про те, що ним усунені виявлені порушення, а саме:

- наказом від 21.01.2019 року № 14 аг "Про корегування табелів обліку використання робочого часу за серпень 2017 року та травень 2018 року" відкореговано табелі обліку використання робочого часу ОСОБА_1 за 15.08.2017 року, 21.05.2018 року, 22.05.2018 року, на підтвердження чого позивач надав копії наказу та відкореговані табелі;

- за час відсутності на роботі у зв`язку з явкою до суду, в провадженні якого знаходились справи про адміністративні порушення щодо ОСОБА_1 , як потерпілій та свідку, нараховано та виплачений середній заробіток, на підтвердження чого позивача надав суду копії розрахунково-платіжної відомості за січень 2019 року та додані відомості про розподіл виплат від 22.01.2019 року.

Тому, суд, правомірно визначив, що посилання позивача на факт усунення виявлених порушень вимог трудового законодавства, саме до 22.01.2019 року є безпідставними.

З урахуванням висщевказаного, суд першої інстанції правильно застосував до спріних відносин саме приписи спеціальної норми - ст. 265 КЗпП України, з приводу чого зазначив, що виконання позивачем вимог припису (усунення порушень, описаних в акті перевірки) підтверджує факт визнання порушень трудового законодавства, відображеного в акті перевірки. Сам по собі припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання, його вимоги направлені лише на подальше недопущення порушення вимог законодавства про працю. В такому випадку застосуванню підлягає спеціальна норма, визначена ст. 265 КЗпП України, а не ч. 11 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у господарської діяльності".

Така правова позиція висловлена і у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 року, справа № 818/584/17, адміністративне провадження № К/9901/381/17.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції тому, підстави для зміни або скасування рішення суду - відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Департаменту з гуманітарних питань Кам`янської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року в адміністративній справі №160/2962/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України.

Постанова в повному обсязі складена 07.11.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай