Справа № 160/183/19
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/183/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЛОК - ДНЕПР»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року (головуючий суддя: Рябчук О.С.) по адміністративній справі №160/183/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЛОК - ДНЕПР» до Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЛОК - ДНЕПР» (далі - ТОВ «ІНТЕРЛОК - ДНЕПР» 08.01.2019 року звернулося до суду з позовом до відповідача Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області (далі - ГУ ДФС у Дніпропетровській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати винесені відповідачем 25.09.2018 року податкове повідомлення - рішення №, яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 62 559,23 грн., на підставі п. 127.1 ст. 127 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 4 199 869,41 грн., та згідно пп.129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України нараховано пеню в розмірі 76 251,53 грн.;

податкове повідомлення - рішення №, яким до Товариства відповідно до п. 119.2 ст. 119 ПК України застосовано штрафну санкцію в розмірі 510 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неправомірністю застосування відповідачем до Товариства штрафних санкцій відповідно до п. 127.1 ст. 127 ПК України за не нарахування, неутримання та/або несплату (неперерахування) податку на доходи фізичних осіб, оскільки позивачем такі порушення чинного податкового законодавства не допущені.

При перевірці фінансово-господарської діяльності позивача відповідачем виявлений факт нарахування зазначеного податку, але несвоєчасність сплати протягом строків, передбачених ПК України, за що передбачена відповідальність та застосування штрафних санкцій відповідно до приписів ст.126 ПК України, що відповідачем не здійснено.

Оскільки заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб в розмірі 62 559,23 грн. відсутня, нарахування відповідачем штрафних санкцій за приписами п. 127.1 ст. 127 ПК України період в розмірі 4 199 869,41 грн., та пені в розмірі 76 251,53 грн. за податковим повідомленням - рішенням податкове повідомлення - рішення № від 25.09.2018 року протирічить чинному податковому законодавству.

Так як позивачем у повному обсязі відображено у податковій звітності за формою 1-ДФ суми утриманого податку з доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, під час перевірки ним надані відповідачу наявні первинні документи за період з 01.01.2015 року по 01.07.2018 року, а тому вважає застосування до нього штрафу в розмірі 510 грн. за податковим повідомленням - рішенням № від 25.09.2018 року - неправомірним.

У відзиві на позов ГУ ДФС у Дніпропетровській області зазначило, що у ТОВ «ІНТЕРЛОК-ДНЕПР» станом на 01.01.2015 року обліковується заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 180 667,50 грн., за період з 01.01.2015 року по 23.08.2018 року нараховано податку в розмірі 14 119 036,48 грн. За цей же період до бюджету сплачено податок в розмірі 13 864 109,56 грн., сума несвоєчасно сплаченого податку складає 6 425 799,55 грн., а сума заборгованості з податку - 62 559,23 грн.

Згідно акту перевірки первинних документів ТОВ «ІНТЕРЛОК-ДНЕПР»» подано податковий розрахунок про суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку з доходів фізичних осіб за формою №1-ДФ з недостовірними відомостями, а саме невірно зазначено суму сплаченого податку за період І квартал 2015 року - II квартал 2018 року. Вважає правомірними винесені податкові повідомлення-рішення №, № від 25.09.2018 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено з посиланням на правомірність висновків відповідача щодо вчинення позивачем порушень податкового законодавства та правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень - рішень №, № від 25.09.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на доводах, викладених у позові.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст.242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 року не відповідає, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з 30.07.2018 року по 17.08.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ІНТЕРЛОК-ДНЕПР» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 30.07.2018 року, за результатами якої складено акт №47581/04-36-14-08/36095825 від 27.08.2018 року.

Відповідно до викладених в акті перевірки висновків позивачем порушено приписи, зокрема пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 ПК України, в результаті чого не своєчасно перераховано до бюджету податок на доходи фізичних осіб в розмірі 6 436 809,358 грн. та не сплачено податок у розмірі 62 010,42 грн. за період з січня 2015 року по серпень 2018 року.

п.51.1 ст.51, пп. б п.176.2ст. 176 ПК України в частині подання з недостовірними відомостями податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, сум утриманого з них податку за формою 1 - ДФ з недостовірними відомостями за період І кв.2015 року - II кв. 2018 року;

25.09.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області винесено податкове повідомлення - рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 62 559,23 грн., відповідно до приписів п. 127.1 ст. 127 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 4 199 869,41 грн., та згідно положень пп.129.1.3 п. 129.1 ст. 129 ПК України нараховано пеню в розмірі 76 251,53 грн.

З розрахунку даного податкового повідомлення - рішення вбачається, що збільшення позивачу суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 62 559,23 грн. ґрунтується на наявності заборгованості по сплаті податку за травень 2018 року в загальному розмірі 27 501,25 грн., червень 2018 року в загальному розмірі 19 477,72 грн., за липень 2018 року в загальному розмірі 15 580,25 грн.

Нарахована сума штрафних санкцій в загальному розмірі 4 199 869,41 грн. визначена відповідачем починаючи з грудня 2014 року по липень 2018 року, виходячи з 25%, 50% та 75% сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету.

Нарахована сума пені в розмірі 76 251,53 грн. визначена за нарахування суми податкового зобов`язання після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати за період з грудня 2014 року по травень 2018 року.

В цей же день 25.09.2018 року відповідачем винесено податкове повідомлення - рішення №, яким до позивача застосовано штрафну санкцію в розмірі 510 грн. відповідно до п. 119.2 ст. 119 ПК України заподання з недостовірними відомостями податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку за період І кв.2015 року - II кв. 2018 року.

Не погодившись з податковими повідомленнями - рішеннями, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку шляхом подання скарги до ДФС України, за результатами розгляду якої податкові повідомлення - рішення залишені без змін, а скарга без задоволення, після чого позивач звернувся до суду з вимогами щодо визнання цих податкових повідомлень - рішень протиправними та їх скасування.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп.14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб-це, зокрема, юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ),які зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом 1У вказаного Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особи, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому ст.18 та розділом 1У вказаного Кодексу.

Пунктом 162.1.3 п.162.1 ст.162 ПК України визначено, що платником податку з доходів фізичних осіб є, зокрема, податковий агент.

Згідно з нормами пп. 168.1.1 - 168.1.6 п. 168.1 ст. 168, п.171.1 ст. 171 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Для цілей цього розділу та п.54.2 ст.54 цього кодексу під терміном «граничний термін сплати до бюджету податку» розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом.

Як вбачається із матеріалів справи, збільшення позивачу сум грошового зобов`язання за платежем з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 62 559,23 грн. контролюючий орган здійснив внаслідок наявності у позивача заборгованості по його сплаті за травень 2018 року - липень 2018 року.

В той же час наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується сплата позивачем в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб за період за травень 2018 року в загальному розмірі 27 501,25 грн., червень 2018 року в загальному розмірі 19 477,72 грн., за липень 2018 року в загальному розмірі 15 580,25 грн. , що спростовує викладені в рішенні суду першої інстанції висновки щодо наявності у позивача заборгованості по сплаті ПДФО за зазначений період часу в загальній сумі 62 559,23 грн.

Щодо обґрунтованості застосування до позивача штрафних санкцій за ст.127 ПК України, колегія суддів виходить з наступного.

Пунктом 127.1 ст. 127 ПК України передбачено, що не нарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 % суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 % суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету. Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 % суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Отже, аналіз законодавства свідчить, що відповідальність за правопорушення, передбачене ст.127 ПК України, може наставати у разі, коли платник податків ,у тому числі податковий агент, допускає бездіяльність щодо нарахування, утримання та/або сплати (перерахування) податків до або під час виплати доходу на користь іншого платника, тобто взагалі відсутній факт виконання вказаних обов`язків платником податків (податковим агентом).

При цьому обов`язковою умовою для притягнення платника податків до відповідальності за вказаною статтею ПК України є встановлення обставин чи відбулася у спірному випадку виплата доходу, в які строки, чи сплачено податок на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу або у разі невиплати доходу у строки , встановлені ПК України для місячного податкового періоду.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправ ність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, визначаючи предмет доказування у справі, суди повинні виходити з обставин, якими контролюючий орган обґрунтовує свою позицію, при цьому належним доказом, яким встановлюється податкове правопорушення, є акт перевірки контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 822/2198/17 (К/9901/49072/18, К/9901/48686/18),від 21.08.2018 року у справі №817/481/17 (К/9901/30636/18).

Пунктом 5 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015р. № 727, визначено, що факти виявлених порушень податкового законодавства викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, акт перевірки контролюючого органу, в якому встановлено порушення платником податку ст. 127 ПК України, має містити чіткі факти щодо строків виплати доходу, строків сплати податку на доходи фізичних осіб у відповідних податкових періодах, та, як наслідок, факти, які ґрунтуються на належних доказах (платіжні доручення, відомості нарахування та виплати заробітної плати), щодо несплати податку на доходи фізичних осіб до або під час виплати доходу.

Між тим, вказаної інформації акт перевірки акт №47581/04-36-14-08/36095825 від 27.08.2018 року не містить.

Відповідно до приписів п.102. ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п.102 ст.102 ПК України, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та /або граничного строку сплати грошових зобов`язань нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація надана пізніше - за днем її фактичного подання. При цьому якщо впродовж указаного терміну контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважаться вільним від такого грошового зобов`язання( в тому числі і від нарахування пені),а спір у відношенні такої декларації чи/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

В той же час сума штрафних санкцій в загальному розмірі 4 199 869,41 грн. за оскаржуваним повідомленням-рішенням №№ від 25.09.2018 року, розрахована відповідачем починаючи з грудня 2014 року по липень 2018 року, що свідчить про те, що посадові особи відповідача при здійсненні перевірки вийшли за межі передбаченого ст.102 ПК України терміну 1095 днів.

Підпунктом 129.1.3 п.129.1, п.129.4 ст. 129 ПК України визначено, що нарахування пені при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, розпочинається після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

На суми грошового зобов`язання, визначеного пп. 129.1.3 п. 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені), нараховується пеня за кожний календарний день прострочення у його сплаті, включаючи день погашення, із розрахунку 100 % річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями підтверджується сплата позивачем в повному обсязі податку на доходи фізичних осіб за період за травень - липень 2018 року , що спростовує викладені в рішенні суду першої інстанції висновки щодо наявності у позивача заборгованості по сплаті ПДФО , і, як наслідок, наявності підстав для застосування до Товариства штрафних санкцій на підставі п.127.1 ст. 127 ПК України, та нарахування пені в розмірі 76 251,53 грн. відповідно до спірного податкового повідомлення - рішення № від 25.09.2018 року ( т.7 а.с.64-110).

Пунктом 119.2 ст. 119 ПК України визначено, що неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не у повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми отриманої оплати від фізичних осіб за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку - тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 510 грн.

Відповідачем не доведено факту не відображення позивачем у податковій звітності за формою 1-ДФ у повному обсязі суми утриманого податку з доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, що свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача за приписами п.119.2 ст. 119 ПК України штрафу в розмірі 510 грн., відповідно до спірного податкового повідомлення - рішення № від 25.09.2018 року.

Матеріалами справи підтверджено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що при перевірці фінансово-господарської діяльності позивача відповідачем виявлений факт нарахування позивачем податку на доходи фізичних осіб, але несвоєчасність сплати протягом строків, передбачених ПК України.

За несвоєчасну сплату(перерахування) податку на доходи фізичних осіб передбачена відповідальність та застосування штрафних санкцій відповідно до приписів ст.126 ПК України, що відповідачем у порушення вимог чинного податкового законодавства стосовно позивача не здійснено.

Оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі встановлено обставини, що мають значення для справи та прийнято рішення з порушенням норм матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення та задоволення позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень - рішень №, № від 25.09. 2018 року.

Відповідно до приписів ст. 139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачена сума судового збору в розмірі 48 025 грн.

Керуючись ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЛОК - ДНЕПР» - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2019 року по справі №160/183/19 - скасувати та прийняти постанову.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЛОК - ДНЕПР» - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області податкове повідомлення - рішення № від 25 вересня 2018 року, податкове повідомлення - рішення № від 25 вересня 2018 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕРЛОК - ДНЕПР» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області сплачену суму судового збору в розмірі 48 025 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 жовтня 2019 року, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 4 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай