Справа № 1.380.2019.003614
Суддя: Кедик Марія Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.003614
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Кедик М.В.,

секретар судового засідання Курпіта П.І.,

за участю:

представник позивача Підгайний О.І.,

представник відповідача не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

в с т а н о в и в :

Головне управління ДФС у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), у якому згідно із заявою про уточнення позовних вимог від 08.08.2019 (вх. № 28602) просить стягнути з відповідача до бюджету податковий борг в розмірі 110292,83 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у відповідача існує податковий борг внаслідок несплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються за результатами річного декларування, військового збору, адміністративних штрафах та штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну у розмірі 110292,83 грн. Оскільки заборгованість відповідачем добровільно не погашається, просить стягнути таку у судовому порядку.

Ухвалою суду від 31.05.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву від 01.10.2019 (вх. № 35336), у якому зазначає, що у період з 2016 по 2019 роки ФОП ОСОБА_1 . відповідно до вимог чинного законодавства та по даних бухгалтерського обліку подавала усю необхідну звітність по ПДВ та сплачувала усі нараховані суми податку на додану вартість, що зазначені у деклараціях платника податку за вказаний період. Зазначене підтверджується квитанціями про сплату ПДВ.

Також стверджує, що ФОП ОСОБА_1 сплатила самостійно задекларовану суму податку на доходи фізичних осіб, зазначену у декларації від 04.02.207 № в розмірі 3141,90 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення податкових зобов`язань із сплати ПДВ в сумі 16219,00 грн та ПДФО за 2016 рік в сумі 3141,90 грн, а також нарахованих штрафних санкцій у сумі 31000,66 грн та пені на суму 3354,59 грн.

Представник позивача подав відповідь на відзив, у якій зазначає, що в інтегрованій картці платника по ПДВ ОСОБА_1 існувала заборгованість по ПДВ станом на 01.07.2016 в сумі 73604,90 грн (ІКП по ПДВ за 2016, 2017, 2017, 2018, 2019 роки). ФОП ОСОБА_1 самостійно подано декларації по ПДВ, № від 10.07.2016 в сумі 138,00 грн, № від 04.08.2016 в сумі 165,00 грн, № від 13.09.2016 в сумі 168,00 грн, № від 13.10.2016 в сумі 185,00 грн, № від 10.11.2016 в сумі 202,00 грн, № від 09.12.2016 в сумі 201,00 грн, № від 15.01.2017 в сумі 437,00 грн, № від 13.02.2017 в сумі 402,00 грн, № від 09.03.2017 в сумі 552,00 грн, № від 11.04.2017 в сумі 408,00 грн, № від 14.05.2017 року в сумі 274.00 грн, № від 09.06.2017 року в сумі 393,00 грн, № від 12.07.2017 року в сумі 323,00 грн, № від 14.08.2017 року в сумі 382,00 грн, № від 12.09.2017 в сумі 347,00 грн, № від 09.10.2017 в сумі 271,00 грн, № від 12.11.2017 в сумі 330,00 грн, № від 07.12.2017 року в сумі 285,00 грн, № від 11.01.2018 в сумі 874,00 грн, № від 15.02.2018 в сумі 406,00 грн, № від 05.03.2018 в сумі 341,00 грн, № від 16.04.2018 в сумі 443,00 грн, № від 16.05.2018 року в сумі 521,00 грн, № від 15.06.2018 в сумі 378,00 грн, № від 13.07.2018 в сумі 292,00 грн, № від 15.08.2018 в сумі 473,00 грн, № від 13.09.2018 в сумі 556,00 грн, № від 15.10.2018 року в сумі 688,00 грн, № від 14.11.2018 в сумі 719,00 грн, № від 17.12.2018 в сумі 580,00 грн, № від 17.01.2019 в сумі 800,00 грн,№ від 17.02.2019 в сумі 650,00 грн, № від 14.03.2019 в сумі 809,00 грн, № від 16.04.2019 в сумі 831,00 грн, № від 15.05.2019 року в сумі 668,00 грн, № від 12.06.2019 року в сумі 727,00 грн, що позивачем не заперечується. В ІКП по ПДФО за 2017 рік існувала заборгованість станом на 01.01.2017 в сумі 4694,00 грн (ІКП по ПДФО за 2017, 2018, 2019 рік). По податку на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування ОСОБА_1 самостійно подано декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік № від 04.02.2017, відповідно до якої нараховано суму податку на доходи фізичних осіб в сумі 3141,90 грн. Стверджує, що, кошти, які сплачувала ОСОБА_1 зараховувались відповідно до п. 87.9 ст. 87 та п. 131.2 ст. 131 ПК України згідно з черговістю виникнення заборгованості.

Ухвалою від 20.08.2019 суд ухвалив перейти із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи № 1.380.2019.0003614 за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів, вказаних в позовній заяві, просилв позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Податковий борг відповідача з податку на додану вартість відповідно до облікової картки платника податку та довідки Головного управління ДФС у Львівській області від 05.07.2019 № 33587/10/53.17-08 станом на 30.06.2019 становить 110292,83 грн (основний платіж - 34989,40 грн, штрафні санкції - 41000,66 грн, пеня - 34302,77 грн).

Заборгованість відповідача за платежем податок на додану вартість у розмірі 80724,25 грн складається з:

1) несплачені самостійно задекларовані суми, зазначені в деклараціях платника податку:

№ від 10.07.2016 в сумі 138,00 грн;

№ від 04.08.2016 в сумі 165,00 грн;

№ від 13.09.2016 в сумі 168,00 грн;

№ від 13.10.2016 в сумі 185,00 грн;

№ від 10.11.2016 в сумі 202,00 грн;

№ від 09.12.2016 в сумі 201,00 грн;

№ від 15.01.2017 в сумі 437,00 грн;

№ від 13.02.2017 в сумі 402,00 грн;

№ від 09.03.2017 в сумі 552,00 грн;

№ від 11.04.2017 в сумі 408,00 грн;

№ від 14.05.2017 в сумі 274,00 грн;

№ від 09.06.2017 в сумі 393,00 грн;

№ від 12.07.2017 в сумі 323,00 грн;

№ від 14.08.2017 в сумі 382,00 грн;

№ від 12.09.2017 в сумі 347,00 грн;

№ від 09.10.2017 в сумі 271,00 грн;

№ від 12.11.2017 в сумі 330,00 грн;

№ від 07.12.2017 в сумі 285,00 грн;

№ від 11.01.2018 в сумі 874,00 грн;

№ від 15.02.2018 в сумі 406,00 грн;

№ від 05.03.2018 в сумі 341,00 грн;

№ від 16.04.2018 в сумі 443,00 грн;

№ від 16.05.2018 в сумі 521,00 грн;

№ від 15.06.2018 в сумі 378,00 грн;

2) суми податкового боргу, яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень:

№ від 02.02.2018 в сумі 3 232,85 грн;

№ від 02.02.2018 в сумі 27 012,86 грн;

№ від 22.03.2018 в сумі 81,20грн;

№ від 05.05.2018 в сумі 156,80грн;

№ від 20.06.2018 в сумі 104,20грн;

№ від 23.07.2018 в сумі 75,60грн;

№ від 30.08.2018 в сумі 153,00грн;

№ від 23.10.2018 в сумі 16,04грн;

№ від 21.12.2018 в сумі 168,11грн.

3) пеня на суму 33504,59 грн.

Заборгованість відповідача за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачують фізичні особи за результатами річного декларування у розмірі 18 898,08 грн складається з:

1) несплачені самостійно задекларовані суми, зазначені в деклараціях платника податку:

№ від 04.02.2017 в сумі 3141,90грн;

№ від 16.01.2018 в сумі 6912,00грн;

№ від 31.01.2019 в сумі 8046,00грн.

2) пеня на суму 798,18 грн.

Заборгованість відповідача по військовому збору у розмірі 670,50 грн складається з несплачених самостійно задекларованих сум, зазначених в декларації платника податку № від 31.01.2019.

Заборгованість відповідача по адміністративних штрафах та штрафних санкціях за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюну у розмірі 10000,00 грн виникла на підставі податкового повідомлення-рішення від 25.10.2017 № .

У зв`язку з несплатою відповідачем грошових зобов`язань позивач 16.12.2013 виніс податкову вимогу форми "Ф" № 1271-17, яку надіслано платникові податків.

Докази, які б підтверджували, що згадані податкова вимога та податкові повідомлення-рішення відповідачем оскаржувались у справі відсутні, відповідно, визначені у них зобов`язання є узгодженими.

У добровільному порядку заборгованість відповідачем не сплачена.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з ст. 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Згідно з пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 цього Кодексу вбачається, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пп. 41.1, 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 цього ж Кодексу, У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно з п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Положеннями пп. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 56.11 ст. 56 Податкового кодексу України, не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган у відповідності до вимог пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.1 статті 95 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Щодо посилань відповідача про сплату ПДВ в сумі 16219,00 грн та ПДФО за 2016 рік в сумі 3141,90 грн, суд зазначає таке.

Наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422 затверджено Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі Порядок), відповідно до якого інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Пунктом 1.1 Розділу ІІ Порядку визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Отже, зазначеним Порядком визначено, що інтегрована картка платника ведеться окремо за кожним видом платежу.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Наведений припис відповідає положенням пункту 131.2 статті 131 ПК, відповідно до якого при погашенні суми податкового боргу (його частини) кошти, що сплачує такий платник податків, у першу чергу зараховуються в рахунок податкового зобов`язання. У разі повного погашення суми податкового боргу кошти, що сплачує такий платник податків, в наступну чергу зараховуються у рахунок погашення штрафів, в останню чергу зараховуються в рахунок пені.

Якщо платник податків не виконує встановленої цим пунктом черговості платежів або не визначає її у платіжному документі (чи визначає з порушенням зазначеного порядку), контролюючий орган самостійно здійснює такий розподіл такої суми у порядку, визначеному цим пунктом.

Відтак, Податковим кодексом України передбачено обов`язок контролюючого органу змінювати призначення платежу, самостійно визначеного платником податків, за наявності податкового боргу та здійснювати зарахування коштів (поточних платежів) в рахунок його погашення.

У ході судового розгляду справи суд встановив, що податковим органом виконано встановлений ПК України обов`язок та спрямовано зарахування коштів, сплачених відповідачем, в рахунок погашення податкового боргу, що виник раніше відповідно до ст.ст. 87, 131 ПК України.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Станом на день розгляду справи сума податкового боргу відповідача в розмірі 110292,83 грн є узгодженою та у встановлені законом строки не сплаченою, тому відповідно до пп. 14.1.175 п. 14 ст. 14 ПК України визнається сумою податкового боргу. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДФС у Львівській області є обґрунтованими, підтверджуються наявними у справі доказами та підлягають до задоволення.

Відповідно до частини другої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки, під час розгляду даної справи, свідки судом не залучались та судові експертизи не призначались, суд вважає за необхідне зазначити, що судові витрати понесені позивачем, з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету податковий борг в розмірі 110292 (сто десять тисяч двісті дев`яносто дві) грн 83 копійки.

Судові витрати стягненню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення складений 05.11.2019.

Суддя Кедик М.В.