Справа № 420/5653/19
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5653/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, будинок 83) про визнання протиправною відмови, зобов`язання виплатити заборгованість по виплаті пенсій за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. та з 01.09.2019р. по 31.10.2019р. у сумі 16446,08 грн.,-

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.09.2019р. до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.12.2018р. № 619-01/5-п у виплаті ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. у сумі 8223,04 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. у сумі 8223,04 грн.;

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) усі понесені позивачем судові витрати;

звернути постанову до негайного виконання.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою, яка через проведення АТО була вимушена переїхати з м. Ровеньки, Луганська область до м. Одеси в листопаді 2014р. Взяття на облік внутрішньо переміщеної особи підтверджується довідками.

Позивач перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Головного управління ПФУ в м. Одесі та отримує пенсію по втраті годувальника. Проте, відповідачем припинено виплату пенсії без пояснення причин, що є, на думку позивача, порушенням діючого законодавства та її конституційних прав.

Ухвалою суду від 01.10.2019 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.10.2019р. до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить:

визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 14.12.2018р. № 619-01/5-п у виплаті ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018 та з 01.09.2019 по 31.10.2019 у сумі 16446,08 грн.;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. та з 01.09.2019р. по 31.10.2019р. у сумі 16446,08 грн .

стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 усі понесені судові витрати.

Звернути постанову до негайного виконання.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення згідно вимог ст. 382 КАС України

В матеріалах справи наявний відзив відповідача на позовну заяву та заяву про збільшення позовних вимог, вмотивований тим, що позивач перебуває на обліку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області. Суми пенсій, які не виплачені за вказані періоди, будуть виплачені згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», у зв`язку з чим просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

24 жовтня 2019 року представники сторін не з`явилися, явку представників не забезпечили, клопотань про розгляд справи з викликом сторін не подали.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, яка через проведення АТО була вимушена переїхати з м. Ровеньки, Луганська області до м. Одеси з листопада 2014р., що підтверджується довідкою №5105/001107 від 06.11.2014р.

Позивач перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Головного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі і отримує пенсію по втраті годувальника з листопада 2014 року

Відповідно до розпорядження №837037 від 24.09.2015 року згідно заяви позивача здійснено розрахунок пенсії. Розмір пенсії становить 1898.00 грн.

З 01.05.2018р. виплату пенсії припинено «до з`ясування» згідно п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.06.2016 №365.

15.05.2018 року позивача включено до списку № 21 на отримання інформації для призначення(відновлення) виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщених осіб, який було надіслано до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси.

21.05.2018 року позивачем подано заяву №197 про поновлення виплати пенсії.

Відповідач, відповідно до відзиву, визнає, що Протоколом засідання комісії по розгляду заяв з призначення населенню субсидій, в окремих випадках, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, надання пільг за місцем фактичного проживання та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 24.05.2018 року № 10/п Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради виплату пенсії управління зобов`язано поновити з 01.05.2018р. Зазначає, що борг за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. у розмірі 8223,04 грн. обліковується в управлінні та не виплачується до особливого розпорядження згідно Постанови КМУ від 25.04.2018р. №335 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 №365". З 01.09.2018 виплату пенсії припинено "до з`ясування" згідно п. 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08.06.2016 №365. 12.09.2018р. позивача включено до списку № 49 на отримання інформації для призначення(відновлення) виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) внутрішньо переміщених осіб, який було надіслано до Управління соціального захисту населення в Приморському районі м. Одеси. 25.10.2018р. позивачем подано заяву №645 про поновлення виплати пенсії. Протоколом засідання комісії по розгляду заяв з призначення населенню субсидій, в окремих випадках, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, надання пільг за місцем фактичного проживання та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 01.11.2018 року № 21/п Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради виплату пенсії управління зобов`язано поновити з 01.09.2018 року. Управлінням виплату пенсії позивачу поновлено з 01.09.2018 року.

Відповідач у відзиві визнає наявність боргу перед позивачем за періоди з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. та з 01.09.2018р. по 31.10.2018р. у розмірі 20557,60 грн., який обліковується в управлінні та не виплачується до особливого розпорядження згідно Постанови КМУ від 25.04.2018 №335 "Про внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 №365".

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

У відповіді відповідача на заяву позивача зазначено, що суми пенсій, які не виплачені, будуть виплачені згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Таким чином, предметом спору у даній справі є правомірність дій відповідача щодо припинення виплати пенсії позивачеві з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. та з 01.09.2019р. по 31.10.2019р.

З відзиву відповідача не вбачається підстав припинення виплати пенсії. Як зазначено у відзиві відповідача, суми пенсій, які не виплачені, будуть виплачені згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право на соціальний захист, а саме на отримання пенсії, гарантовано Конституцією України та чинними нормативно-правовими актами України.

Згідно статті 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 8 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058-ІV) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Стаття 4 Закону № 1058-ІV визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Підстави для припинення виплати пенсії за рішенням органу Пенсійного фонду передбачені частиною 1 статті 49 Закону 1058-ІV, а саме: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність, як такі, що є неконституційними на підставі Рішення Конституційного Суду № 25-рп/2009 від 07.10.2009); у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Відповідачем в підтвердження правомірності дій щодо припинення виплати пенсії позивачеві не надано відповідне обґрунтоване рішення із зазначенням передбачених ч. 1 ст. 49 Закону 1058-ІV підстав, а, отже, відповідно до встановлених у справі обставин суд приходить до висновку, що нездійснення відповідачем виплати позивачу раніше призначеної пенсії є безпідставним та протиправним.

За таких обставин суд вважає обґрунтованими в цій частині вимоги позивача, проте наголошує, що відповідачем вчинено дії, які й мають бути визнані протиправними.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що відповідач, припиняючи виплату пенсії позивачеві, діяв у спосіб, не передбачений законодавством України.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у рішенні від 03.05.2018р. у зразковій справі № 805/402/18, яке, у відповідності до постанови Великої Палати Верховного Суду, набрало законної сили 04.09.2018р.

У відповідності до приписів ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, оскільки дана адміністративна справа є типовою, суд, при ухваленні рішення враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаному рішенні за результатами розгляду зазначеної зразкової справи.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 47 Закону № 1058-ІV, пенсія виплачується щомісяця у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до постанови КМУ від 13 вересня 2017 року № 689 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів Державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв Публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території, де органи державної влади здійснюють свої повноваження.

Як вбачається з довідки від 25 жовтня 2019 року №1107 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Судом враховані положення статті 1 Конвенції, Статті 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Париж, 20.III.1952), яка передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

У справі Ілашку та інші проти Молдови та Росії ЄСПЛ, задовольняючи позов щодо Молдови, визнав, що Уряд Молдови, який є єдиним законним Урядом Республіки Молдова за міжнародним правом, не здійснював влади над частиною своєї території, яка перебуває під ефективним контролем Молдавської Республіки Придністров`я (МРП). Однак, навіть за відсутності ефективного контролю над Придністровським регіоном, Молдова все ж таки має позитивне зобов`язання за статтею 1 Конвенції вжити заходів, у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права, для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

У пункті 333 цього рішення ЄСПЛ зазначив: «Суд вважає, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території відповідно фактичній ситуації (наприклад, сепаратиський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність та здійснювати юрисдикцію. Вона повинна усіма доступними дипломатичними та правовими засобами із залученням іноземних держав та міжнародних організацій продовжувати гарантувати права та свободи, передбачені Конвенцією».

Крім того, частиною 2 статті 46 Закону України № 1058, який є спеціальним в даних правовідносинах, передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як встановлено судом, підстави для ненарахування та невиплати позивачу пенсій у спірний період були відсутні. Наявними в матеріалах справи документами не спростовується факт того, що позивачу у цей період нараховувалась пенсія.

Враховуючи наведене, невиплачена відповідачем позивачу пенсія за вказаний період підлягає виплаті без обмеження будь-яким строком.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд, вирішуючи спір за наявними матеріалами справи, приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність дій щодо припинення виплати позивачеві пенсії з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. та з 01.09.2019р. по 31.10.2019р. у сумі 16446,08 грн., а отже позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018 та з 01.09.2019 по 31.10.2019 у сумі 16446,08 грн..

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Також, в позовній заяві позивач просить суд зобов`язати відповідача надати звіт про виконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 382 КАС України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Як вбачається з наведеної правової норми, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

В даному випадку суд не вбачає підстав для задоволення зазначеного клопотання позивача.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до квитанції від 27.09.2019 № 0.0..1 позивачем за подання до суду даного позову сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань останнього.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 242, 244-250, 255, 262, 295, 297, 371, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, будинок 83, ) про визнання протиправною відмови, зобов`язання виплатити заборгованість по виплаті пенсій за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. та з 01.09.2019р. по 31.10.2019р. у сумі 16446,08 грн. - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, будинок 83, ) щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018 та з 01.09.2019 по 31.10.2019 у сумі 16446,08 грн. (шістнадцять тисяч чотириста сорок шість гривень 08 коп.).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, будинок 83, ) виплатити ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по виплаті пенсії за період з 01.05.2018р. по 30.06.2018р. та з 01.09.2019р. по 31.10.2019р. у сумі 16446,08 грн. (шістнадцять тисяч чотириста сорок шість гривень 08 коп.).

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, будинок 83, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині виплати ОСОБА_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсії за один місяць.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.П. Самойлюк

.