Справа № 826/13358/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Вєкуа Н.Г.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Справа № 826/13358/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Калайди О.І. ,

представника відповідача Шматова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м. Києві щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 90% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі 90 % від сум грошового забезпечення згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704 та від 21.02.2018 р. № 103, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в м. Києві щодо не врахування при перерахунку пенсії позивача надбавки за роботу з таємними виробами, носіями, документами у розмірі 10%, надбавки за високі досягнення або виконання особливо важливої роботи у розмірі 42,5%, премії у розмірі 86,7%, які він отримував до перерахунку пенсії, та зобов`язати ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати та виплатити позивачу пенсію, включаючи надбавку за роботу з таємними виробами, носіями, документами в розмірі 10%; надбавку за високі досягнення або виконання особливо важливої роботи у розмірі 42,5%; премію у розмірі 86,7%, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнання протиправними дій ГУ ПФУ в м. Києві щодо виплати позивачу лише 50 % суми підвищення пенсії та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві виплачувати позивачу 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами КМУ від 30.08.2017 р. № 704, від 21.02.2018 р. № 103, починаючи з 01.01.2018 р.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2019 року адміністративний позов було задоволено частково:

- визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 90% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві перерахувати та виплатити позивачу пенсію в розмірі 90% від сум грошового забезпечення згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановами КМУ від 30.08.2017 р. № 704, від 21.02.2018 р. № 103, починаючи з 01.01.2018 р., з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнано протиправними дії відповідача щодо виплати позивачу лише 50% суми підвищення пенсії та зобов`язано відповідача виплачувати 100% суми підвищення пенсії позивача, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та постановами КМУ від 30.08.2017 р. № 704, від 21.02.2018 р. № 103, починаючи з 05.03.2019 р.

У задоволенні адміністративного позову в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що пенсія позивача підлягає розрахунку за відсотковим коефіцієнтом, який був встановлений на день її призначення, тобто 90%, що розмір такого коефіцієнту не підлягає зменшенню, а також з того, що законодавством чітко передбачено процедуру здійснення перерахунку пенсії та підстави для його здійснення, які в даному випадку у відповідача для перерахунку пенсії позивача, з урахуванням складових, про які він зазначає в позові, були відсутні.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити, визначивши датою, з якої відповідач повинен здійснити перерахунок його пенсії в частині щодо виплати 100% суми підвищення, 01.01.2018 р., наполягаючи на тому, що саме з цієї дати його право є порушим та підлягає поновленню відповідачем.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, установлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є пенсіонером військовослужбовцем, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка до 31.12.2017 р. виплачувалась йому в розмірі 90% грошового забезпечення.

Внаслідок зміни грошового забезпечення відповідних категорій осіб, відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103, позивачу проведено перерахунок призначеної пенсії з 01.01.2018 р. у розмірі 70 % грошового забезпечення, виходячи з наступних складових грошового забезпечення: посадовий оклад - 5 500, 00 грн., оклад за спеціальним званням - 1 410, 00 грн., надбавка за вислугу років (50%) - 3 455, 00 грн. Виплата перерахованої пенсії проводиться в неповному обсязі.

Листом від 04.07.2018 р. № 31938102/1 відповідач повідомив позивача, що перерахунок його пенсії проведено відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», розмір пенсії обчислювався виходячи з 70% сум грошового забезпечення за його посадою, відповідно до редакції закону, чинної на дату, з якої проводився перерахунок пенсії. Виплата перерахованої пенсії проводиться відповідно до п. 1 постанови Кабінету міністрів України від 21.02.2018 р. № 103.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. № 2262-XII (далі - Закон № 2262-ХІІ), «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р. № 1166-VII (далі - Закон № 1166-VII), «Про Кабінет Міністрів України» від 27.02.2014 р. №794-VII (далі - Закон № 794-VII), «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 р. № 3166-VI (далі - Закон № 3166-VI), постановою КМУ від 21.02.2018 р. № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Постанова № 103), Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 р. № 280 (далі - Положення № 280), Положенням про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2 (далі - Положення № 28-2).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону № 2262-XII у редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії, максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

У подальшому, у статтю 13 Закону № 2262-XII законодавцем було вносено зміни Законом № 1166-VII, внаслідок яких максимальний розмір пенсії при її призначенні змінено з 01.05.2014 р. до 70%.

Підстави та порядок перерахунку раніше призначених пенсій регулює стаття 63 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII, положення якої щодо перерахунку пенсії у зв`язку із прийняттям Закону № 1166-VII змін не зазнавали.

Пунктом 2 Постанови № 103 передбачено здійснення виплати перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 р. у таких розмірах: з 1 січня 2018 р. - 50 відсотків; з 1 січня 2019 р. по 31 грудня 2019 р. - 75 відсотків; з 1 січня 2020 р. - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

Зазначена Постанова № 103 була прийнята КМУ. Організацію, повноваження і порядок діяльності Кабінету Міністрів України визначає Закон України Закон № 794-VII.

За змістом ст.ст. 49, 52 Закону № 794-VII Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Зупинення дії акта Кабінету Міністрів України Президентом України на підставі пункту 15 частини першої статті 106 Конституції України має наслідком зупинення вчинення будь-якими органами, особами дій, спрямованих на виконання зупиненого акта Кабінету Міністрів України, здійснення повноважень, визначених цим актом.

Винесення Конституційним Судом України ухвали про відмову у відкритті провадження у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України акта Кабінету Міністрів України, ухвали про припинення конституційного провадження у справі або визнання акта Кабінету Міністрів України таким, що відповідає Конституції України, відновлює дію цього акта.

Акт Кабінету Міністрів України може бути оскаржений до суду в порядку та у випадках, установлених законом.

Постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Організацію, повноваження та порядок діяльності центральних органів виконавчої влади України визначає Закон № 3166-VI.

У розумінні частини першої статті 1 Закону № 3166-VI систему центральних органів виконавчої влади складають міністерства України (далі - міністерства) та інші центральні органи виконавчої влади. Система центральних органів виконавчої влади є складовою системи органів виконавчої влади, вищим органом якої є Кабінет Міністрів України.

Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади у своїй діяльності керуються Конституцією України, цим та іншими законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України. Положення про міністерства, інші центральні органи виконавчої влади затверджує Кабінет Міністрів України (ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону № 3166-VI).

У ч.ч. 1, 3 ст. 21 Закону № 3166-VI закріплено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади утворюються як юридичні особи публічного права в межах граничної чисельності державних службовців та працівників центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на його утримання, ліквідовуються, реорганізовуються за поданням міністра, який спрямовує та координує діяльність центрального органу виконавчої влади, Кабінетом Міністрів України.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Типове положення про територіальні органи центрального органу виконавчої влади затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 1, 2 Положення № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Пунктом 7 Положення № 280 передбачено, що Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 2 Положення № 28-2 встановлено, що головне управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Отже, зміни, внесені Законом № 1166-VII до ст. 13 Закону № 2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках, стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовця у разі реалізації ним права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку раніше призначеної пенсії. Тобто, застосовуванню підлягає норма, яка визначає розмір грошового забезпечення у відсотках та діяла на момент призначення особі пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 686/12623/17.

Разом з тим, із системного аналізу наведених правових норм вбачається, що Постановою № 103 (на момент чинності пунктів 1, 2 цієї Постанови, тобто до 05.03.2019 р. - до набрання законної сили рішення суду у справі № 826/3858/18 про визнання їх нечинними) було визначено складові грошового забезпечення, з урахуванням яких здійснюється обчислення пенсії військовослужбовців, та передбачено поетапність підвищення її розміру.

Водночас, ГУ ПФУ, як територіальний орган центрального органу виконавчої влади, у своїй діяльності повинен керуватись, зокрема, обов`язковими до виконання постановами КМУ, який за своїм конституційним статусом є вищим органом у системі органів виконавчої влади. При цьому, ГУ ПФУ не наділено правом діяти на власний розсуд всупереч вимог підзаконних нормативно - правових актів, відступати від їх положень, якщо вони є чинними і їхня дія не зупинена в порядку, передбаченому Конституцією і законами України, або вони не визнані неконституційними, протиправними, нечинними чи не скасовані у судовому порядку.

Тож, до 05.03.2019 р. Постанова № 103 в частині п.п. 1, 2 була чинною та підлягала застосуванню ГУ ПФУ.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 16.10.2019 р. у справі № 2040/6740/18 та відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковими для врахування апеляційним судом при розгляді цієї справи.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертаэ увагу на те, що позивач не погоджується з датою - 05.03.2019 р., з якої суд зобов`язав відповідача виплачувати йому 100% підвищення пенсії.

Разом з тим, перевіряючи рішення суду першої інстанції, відповідно до ч. 2 ст. 308 КАС України, колегія суддів встановила, що спірні у цій справі правовідносини виникли під час дії пункту 2 Постанови № 103 (до визнання його нечинним рішенням суду у справі № 826/3858/18, яке набрало законної сили), а тому здійснюючи поетапне підвищення пенсії позивача, згідно з такою правовою нормою, у відповідній редакції, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, регламентованих законодавством, чинним на той час.

Зазначені обставини безпідставно не були враховані судом першої інстанції, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права, неправильного вирішення позову в цій частині позовних вимог та, відповідно до ст. 317 КАС України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції щодо їх задоволення.

Приходячи до такого висновку, колегія суддів враховує приписи ч. 2 ст. 308 КАС України, відповідно до якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Тож, доводи апелянта щодо необхідності визначення дати, з якої відповідач, на його думку, повинен здійснити перерахунок його пенсії в частині виплати 100% суми підвищення, 01.01.2018 р., є необґрунтованими, оскільки на момент звернення позивача до суду з цим позовом (серпень 2018 року) відповідач діяв на підставі та у спосіб, визначений чинним на той час законодавством, щодо поетапного підвищення пенсії позивача.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Відповідно до ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо виплати позивачу 50% суми підвищення пенсії та зобов`язання відповідача виплачувати 100% суми підвищення пенсії позивача, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановами КМУ від 30.08.2017 р. № 704, від 21.02.2018 р. № 103 - скасуванню, адміністративний позов у цій частині позовних вимог - залишенню без задоволення. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_2 50% суми підвищення пенсії та зобов`язання виплачувати 100% суми підвищення пенсії, перерахованої згідно зі ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та постановами Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 р. № 704, від 21.02.2018 р. № 103 - скасувати, а в задоволенні адміністративного позову в цій частині позовних вимог - відмовити.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 листопада 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: