Справа № 404/2880/19
Суддя: Іванова Н. Ю.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 404/2880/19
Номер провадження 2-а/404/174/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ВБДП УНП в Кіровоградській області Колеснік Станіслава Леонідовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

23 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора ВБДП УНП в Кіровоградській області Колеснік Станіслава Леонідовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови, просив визнати дії відповідача протиправними, постанову інспектора ВБДП УНП в Кіровоградській області Колеснік Станіслава Леонідовича по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього серії НК №685740 від 15 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП на ОСОБА_1 у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. скасувати, справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серія НК № 685740 від 15 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 за ч. 8 ст. 133-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. закрити.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК №685740, винесеної 15 квітня 2019 року інспектором ВБДП УНП в Кіровоградській області Колесніком Станіславом Леонідовичем, 15 квітня 2019 року о 05:00 год. в м. Кропивницькому по вул. Київська, буд. 10, водій ОСОБА_1 , керував автобусом БАЗ 2215, державний номер НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, зберігав транспортний засіб БАЗ 2215, державний номер НОМЕР_1 поза встановленим місцем його стоянки, за адресою: м. Кропивницький, вул. Херсонська, 10, чим порушив вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» ст. 21, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 133-1 КУпАП.

Із фактом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 133-1 КУпАП, категорично не погоджується, вважає дії інспектора неправомірними, а складену постанову незаконною та необґрунтованою, винесеною із порушенням його права на захист, а отже такою, що має бути скасована.

Вказано, що наказом ПП «Олікс» №166-к від 13 вересня 2018 року позивача, ОСОБА_1 прийнято на роботу водієм та наказом №78-к за ним закріплено автомобіль БАЗ 2215, державний номер НОМЕР_1 .

15 квітня 2019 року близько 05.00 год. ранку, позивач їхав на роботу до приватного підприємства «Олікс», керуючи автобусом БАЗ 2215, державний номер НОМЕР_1 .

Даний транспортний засіб згідно договору зберігання транспорту (стоянки), укладеного між ПП «Олікс» та ДП «Шпагатовіровочні вироби», зберігається за адресою: м. Кропивницький, вул. Херсонська, буд. 10.

Після виїзду із місця зберігання транспортного засобу, позивач поїхав на газову АЗС. Рухаючись після заправки по вул. Київській на перехресті з вул. Ельворті був зупинений працівниками поліції.

Позивачем був наданий інспектору поліції вказаний договір, але інспектор не взяв його до уваги та виніс постанову.

Вважає, що винесена постанова не відповідає вимогам закону, оскільки винесена з порушенням установленого порядку накладення адміністративних стягнень, ґрунтується на неповному та необ`єктивному розгляді справи про адміністративне правопорушення, за відсутності належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт неправомірних дій, а отже не підтверджує наявність адміністративного правопорушення та інші обставини, що мають значення для прийняття рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зазначено, що позивач під час складання оскаржуваної постанови неодноразово заявляв інспектору поліції про категоричну незгоду із вчиненням інкримінованого правопорушення та про намір його оскарження.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у адміністративній справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання /а.с.18-19/.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До початку судового засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду 28 травня 2019 року відзив, відповідно якого просив у задоволенні позову відмовити, а також носій інформації DVD-R, на якому міститься відеофіксація з місця адміністративного правопорушення від 15 квітня 2019 року, що здійснювалась на нагрудний відеореєстратор.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні не визнана судом обов`язковою, суд визнав можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 квітня 2019 року інспектором ВБДП УНП в Кіровоградській області Колеснік Станіславом Леонідовичем складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 685740, в якій зазначено, що 15 квітня 2019 року о 05:00 год. в м. Кропивницькому по вул. Кримська, 10 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом БАЗ 2215, р.н. НОМЕР_1 , який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, зберігав транспортний засіб БАЗ 2215, р.н. НОМЕР_1 поза встановленим місцем його стоянки за адресо: м. Кропивницький, вул. Херсонська, 10, чим порушив вимоги Закону України «Про автомобільний транспорт» ст. 21 та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 8 ст. 133-1 КУпАП (а.с. 9).

Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся із позовом до суду за захистом свого порушеного права.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно ч.8 ст. 131-1 КУпАП підставою для притягнення до адміністративної відповідальності є зберігання транспортних засобів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, поза встановленими місцями їх стоянки.

На підставі ч.1 ст.21 Закону України «Про автомобільний транспорт» власники (користувачі) автобусів, що використовуються для перевезення пасажирів на комерційній основі, повинні забезпечувати їх зберігання у спеціально пристосованих для цього приміщеннях, гаражах, на майданчиках, стоянках, забезпечених засобами охорони. Власникам (користувачам) транспортних засобів забороняється зберігання їх у житлових зонах поза спеціально відведеними для цього майданчиками.

Органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень за погодженням з відповідним підрозділом Національної поліції приймають рішення про організацію місць зберігання транспортних засобів на відповідній території та здійснюють контроль за їх діяльністю відповідно до законодавства.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно п. 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п.1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В постанові, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і зазначити мотиви відмови від інших доказів, на які посилається правопорушник, або вказаних останнім доводів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до наказу від 13 вересня 2018 року №78-к «Про закріплення водіїв за транспортними засобами», автомобіль: БАЗ -2215, державний номер НОМЕР_1 закріплено за водієм: ОСОБА_1 /а.с.13/.

15 грудня 2016 року між приватним підприємством «Олікс» та ДП «Шпагатновірьовочні вироби» було укладеного договір зберігання транспорту (стоянки).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором відповідно до статті 21 Закону України «Про автомобільний транспорт» та документів, які є невід`ємною частиною цього договору, власник передаватиме, а зберігач прийматиме на відповідне зберігання автомобіль: БАЗ 2215 СПГ, державний знак НОМЕР_1 , НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 2.1.1 приймати автотранспортний засіб на зберігання посвідчуючи прийом шляхом відмітки в журналі реєстрації про здачу майна на стоянку, або про отримання даного майна зі стоянки за адресою: вул. Херсонська, 10.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

На підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, відповідач надав до суду відеозапис з місця адміністративного правопорушення, що здійснювалось на нагрудний відео реєстратор. Однак з вказаного відео встановити вину позивача не можливо.

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, нормами КАС України у даному випадку не передбачено право суду на визнання або не визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними (незаконними), а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Оскільки, відповідачем не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови підлягають задоволенню.

Згідно п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративне правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133-1, ст. 288, 289, 293 КУпАП; ст.ст. 72, 77, 246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора ВБДП УНП в Кіровоградській області Колеснік Станіслава Леонідовича, третя особа: Управління патрульної поліції у Кіровоградській області про скасування постанови - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії НК № 685740 від 15 квітня 2019 року інспектора ВБДП УНП в Кіровоградській області Колеснік Станіслава Леонідовича про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 850 грн. за правопорушення передбачене ч. 8 ст. 133-1 КУпАП та закрити провадження по справі.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій поліцейського щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності протиправними - відмовити за необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення даного рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 06.11.2019 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда