Справа № 340/2512/19
Суддя: Г.П. Казанчук
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2512/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Казанчук Г.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (у порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна 7а, м. Кропивницький, 25009) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВИКЛАД ОБСТАВИН:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом в якому просить:

1. визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незарахування до страхового стажу наступних періодів роботи:

- з 21.05.1992 р. по 06.03.1996 р. - в кооперативі з комунально-побутового і ритуального обслуговування "ТУР" Спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування;

- з 01.04.1996 р. по 25.12.1996 р. - в приватному підприємстві "Фірма "Костянтин і Ко";

- з 15.01.1997 р. по 16.05.2000 р. - в приватному малому підприємстві в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Топаз".

2. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до страхового стажу наступні період роботи:

- з 21.05.1992 р. по 06.03.1996 р. - в кооперативі з комунально-побутового і ритуального обслуговування "ТУР" Спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування;

- з 01.04.1996 р. по 25.12.1996 р. - в приватному підприємстві "Фірма "Костянтин і Ко";

- з 15.01.1997 р. по 16.05.2000 р. - в приватному малому підприємстві в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Топаз".

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує тим, що він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, яку йому призначено з 05.05.2019 р. в розмірі 1564 грн. При призначенні пенсії до трудового стажу не було зараховано періоди роботи на посаді голови кооперативу з комунально-побутового і ритуального обслуговування «ТУР» спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування з 21.05.1992 р. по 06.03.1996 р., на посаді заступника директора ПП «Фірма «Костянтин і Ко» у період з 01.04.1996 р. по 25.12.1996 р., а також на посаді інженера з електрообладнання та інженера-електрика ПМП в формі ТОВ «Топаз» в період з 15.01.1997 р. по 16.05.2000 р., що стало підставою для призначення пенсії у меншому розмірі приблизно на 500 грн. Листом №568/В-03-02 від 04.09.2019 р. відповідач повідомив про незарахування до стажу зазначених періодів через наявність певних помилок та неточностей, допущених при внесенні відповідних записів до трудової книжки. ОСОБА_1 не погоджується з такою відмовою, стверджуючи, що має необхідний стаж для призначення пенсії, з урахуванням періодів, неврахованих Пенсійним фондом.

Ухвалою судді від 11.10.2019 р. відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи та призначенні позивачу пенсії у більшому розмірі стало те, що записи в трудовій книжці ОСОБА_1 містять виправлення та неточності. Доводячи правомірність своїх дій щодо не зарахування до трудового стажу позивача роботу у спірних періодах, відповідач просив відмовити у задоволенні позову.

В судове засідання 31.10.2019 р. представник відповідача не з`явився, а позивач заявив клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження. Судом винесено усну ухвалу про продовження розгляду справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 31.10.2019 р. судом витребувана додаткова інформація від ГУ ДПС у Кіровоградській області та Державного архіву Кіровоградської області (а.с.92-93).

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного (у порядку письмового) провадження, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, надані докази, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач, досягнувши 60 років, звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії за віком, надавши необхідні документи.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №15 від 01.07.2019 року позивачу призначена пенсія за віком на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно з розрахунком стажу загальний стаж становив 26 років 11 місяців 12 днів (а.с. 79).

Позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання інформації щодо причин неврахування усього трудового стажу.

Листом від 04.09.2019 р. №568/В-03-02 ГУ ПФУ в Кіровоградській області повідомило позивача про прийняте рішення та його підстави, вказавши, що за наданими документами не враховано періоди роботи з 21.05.1992 р. по 06.03.1996 р. так як в трудовій книжці існують виправлення, а також не зазначені підстави звільнення, період з 01.04.1996 р. по 25.12.1996 р. не враховано через відсутність при прийнятті на роботу підстави такого прийняття, період з 15.01.1997 р. по 16.05.2000 р. не враховано через відсутність зазначення посади та підпису керівника (а.с.19).

Позивач, не погодившись з відповіддю, звернувся до суду з даним позовом.

Отже, спір виник у зв`язку з відмовою відповідача зарахувати до страхового стажу позивача, час роботи окремих періодів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Позивач при зверненні із заявою про призначення пенсії надав належним чином завірену копію трудової книжки (а.с.44-50).

Відповідно до частин 1, 5 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Відповідно до пункту 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 (далі Порядок №637) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В даному спорі, трудовий стаж позивача підтверджується трудовою книжкою, в якій наявні, як зазначив відповідач, певні недоліки щодо її заповнення.

Згідно пункту 3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

ГУ ПФУ в Кіровоградській області здійснено перерахунок пенсії позивача 03.09.2019 року та обчислено загальний стаж, який складає 28 рік 10 місяців 2 днів (а.с.80). При здійсненні перерахунку відповідач частково зарахував до трудового стажу позивача період роботи в ТОВ "Топаз" з 15,01,1997 року по 24.06.1998 року, збільшивши позивачу загальний стаж.

Як установлено судом, відповідачем не враховано три періоди роботи позивача.

Щодо періоду роботи позивача з 21.05.1992 р. по 06.03.1996 р., суд зазначає наступне.

У зазначений період, як зазначає позивач, він працював на посаді заступника голови кооперативу з комунально-побутового і ритуального обслуговування «ТУР» спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування з 21.05.1992 р. по 06.03.1996 р.

Відповідачем не враховано цей період через те, що у трудовій книжці існують виправлення, а також не зазначено на підставі чого звільнено позивач.

Посилання позивача і відповідача про не зарахування до трудового стажу періоду роботи з 21.05.1992 р., суд оцінює критично, оскільки у перерахунку трудового стажу від 03.09.2019 р. день « 21.05.1992 р.» врахований в трудовий стаж (а.с.79-80), а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню через відсутність спору.

У судовому засіданні судом оглянуто оригінал трудової книжки ОСОБА_1 , копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. 11-18).

У трудовій книжці містяться зокрема такі записи:

№19 - 12.12.1991 «прийнятий на роботу інженером-електриком» (наказ №62 від 12.12.1991 р.) (стор. 12-13);

№20 - 21.05.1992 р. «переведений на посаду заступника голови кооперативу» (наказ №18 від 21.05.1991 року)" (стор. 12-13);

№21 - 06.03.1996 року "звільнений із займаної посади у зв`язку із закриттям кооперативу» (стор. 12-13).

Відповідач зазначив про наявність виправлення та відсутність запису щодо підстави звільнення позивача, що і стало підставою для не зарахування даного періоду.

Відповідач не зарахував період роботи з 21.05.1992 р. З цієї дати позивача переведено на іншу посаду, проте сумніву щодо дати прийняття його на роботу в кооператив по комунально-побутового і ритуальному обслуговуванню «ТУР» з 19.12.1991 р. у відповідача не має і він зараховує період роботи позивача з 12.12.1991 р. Такі висновки відповідача, як на думку суду, є сумнівними, оскільки факт прийняття на роботу не ставиться відповідачем під сумнів, а неврахований період після переведення його на іншу посаду до звільнення через наявність виправлення у даті звільнення та незазначення номеру наказу про звільнення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_2 підтвердив факт роботи позивача у кооперативі «ТУР», зазначивши, що заробітну плату отримували легально із відрахуванням усіх необхідних податків та внесків. Крім того, свідок надав суду для огляду свою трудову книжку в якій наявний запис №6 - 01.02.1988 р. «Прийнятий в кооператив ТУР на посаду заступника голови» наказ №1-К від 01.02.1988; №7 - 01.05.1989 р. «обраний головою кооперативу» наказ №06-К від 01.05.1989 р.; №8 - 29.03.1996 р. «звільнений із кооперативу у зв`язку із припиненням діяльності підприємства» наказ №05-К від 29.03.1996 р. (а.с.65-66). Запис №8 щодо звільнення свідка із кооперативу підписаний «заступником директора кооперативу ВАН К .М. », тобто позивачем.

Представник відповідача у своїх письмових поясненнях зазначив про відсутність даних про сплачені страхові внески за цей період.

Факт відсутності даних про сплату страхових внесків не є тотожнім поняттю факту «несплати» страхових внесків, тому такі обставини повинні трактуватись на користь позивача, оскільки останній не повинен нести відповідальність про відсутність у відповідача інформації щодо сплати страхових внесків.

Наведене, як на думку суду, є достатнім для визнання протиправною бездіяльність щодо не зарахування періоду роботи позивача у період з 22.05.1992 року по 06.03.1996 року на посаді заступника голови кооперативу з комунально-побутового і ритуального обслуговування «ТУР» спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування, який протиправно не було враховано відповідачем.

Щодо періоду роботи позивача з 01.04.1996 р. по 25.12.1996 р., суд зазначає наступне.

У зазначений період, як зазначає позивач, він працював заступником директора приватного підприємства «Фірма «Костянтин і Ко».

Відповідач не зарахував даний період до трудового стажу через те, що у записі про прийняття на роботу відсутні правова підстава (відсутній номер наказу).

У трудовій книжці містяться зокрема такі записи:

№22 - 01.04.1996 «прийнятий на роботу заступником директора» (стор.12-13);

№23 - 25.12.1996 р. «звільнений з займаної посади за власним бажанням» (наказ №1 від 25.12.1996 р.) (стор. 12-13).

Відповідач зазначив, що у записі про прийняття на роботу в ПП «Костянтин і Ко» відсутня підстава прийняття та містяться виправлення.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 також підтвердив факт роботи позивача в приватному підприємства «Костянтин і Ко» у спірний період, зазначивши, що заробітну плату отримували легально по відомостях в бухгалтерії підприємства. Оглянувши трудову книжку свідка в якій наявний запис №9 - 01.04.1996 р. «Прийнятий на посаду інженера» наказ від 01.04.1996; №10 - 01.04.1998 р. «звільнений з ПП «Костянтин і Ко» у зв`язку із припиненням діяльності підприємства» наказ від 01.04.1998 р.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначив суду, що був засновником ПП «Костянтин і Ко», в якому працював позивач. Свідок зазначив, що ним втрачені усі документи що стосуються ПП фірма «Костянтин і Ко» та його трудова книжка.

Представник відповідача в письмовому поясненні зазначив, що за спірний період були сплачені страхові внески.

Отже, суд зазначає, що позивач не повинен нести відповідальність у вигляді позбавлення належної суми соціальних виплат через недоліки записів трудової книжки. Із записів трудової книжки можливо зробити отримати усю необхідну інформація, яка стосується періоду роботи позивача.

Щодо періоду роботи позивача з 15.01.1997 р. по16.05.2000 р., суд зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві зазначає про не зарахування до трудового стажу період роботи на посаді інженера з електрообладнання та інженера-електрика приватного малого підприємства в формі товариства з обмеженою відповідальністю «Топаз» з 15.01.1997 р. по 16.05.2000 р. через відсутність у запису про звільненні посади та підпису керівника.

Представник відповідача у письмових пояснень зазначає про не зарахування до трудового стажу період роботи з 25.06.1998 р. по 16.05.2000 р.

Згідно рішення про перерахунок трудового стажу від 03.09.2019 р. та пояснень відповідача, період роботи позивача з 15.01.1997 р. по 24.06.1998 р. врахований до загального стажу позивача (а.с.80), а тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити через відсутність спору.

Відповідач не зарахував до трудового стажу період роботи позивача з 25.06.1998 р. по 16.05.2000 р., який є спірним.

У трудовій книжці позивача містяться зокрема такі записи:

№24 - 15.01.1997 «прийнятий на посаду інженера електрообладнання» (наказ №2 від 15.01.1997 р.) (стор.14-15);

№25 - 24.06.1998 р. «переведений на посаду інженера-електрика» (наказ №71 від 23.06.1997 р.) (стор. 14-15);

№26 - 16.05.2000 р. «звільнений за власним бажанням» (наказ №19 від 16.05.2000 р.) (стор. 14-15).

Відповідач не зараховує до трудового стажу позивача період з 24.06.1998 р. по 16.05.2000 р., тобто період роботи коли позивач був переведений на іншу посаду, при цьому сам факт прийняття позивача на роботу у ТОВ «Топаз» та період його роботи в ньому до 24.06.1998 р. відповідач не ставить під сумнів, а зараховує до його загального стажу позивача. Як на думку відповідача, сумнівним є період роботи після переведення позивача на іншу посаду через відсутність у трудовій книжці зазначення посадової особи ТОВ «Топаз» у записі про звільнення. Також зазначено про те, що за вказаний період страхові внески не сплачено.

Такі доводи відповідача суд оцінює критично, з огляду на те, що запис в трудовій книжці №24 про прийняття позивача на роботу підписаний директором ОСОБА_6 , цією ж особою підписаний запис №25 від 24.06.1998 року про переведення на іншу посаду із зазначенням наказу №71 від 23.06.1998 р., а тому не зрозуміло чому відповідач не враховує частину періоду роботи позивача в товаристві. Відсутність зазначення посадової особи у запису про звільнення позивача не може бути підставою для не зарахування до трудового стажу позивача період роботи з 25.06.1998 р. по 16.05.2000 р., оскільки з 25.06.1998 року позивач продовжив працювати в товаристві, але на іншій посаді.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначив суду, що в період 1997 по 2000 роки він працював разом із позивача в ТОВ «Топаз», яке займалось електромонтажем та отримували легальну заробітну плату в бухгалтерії по відомостях, оскільки багато замовлень щодо здійснення електромонтажних робіт товариство виконувало у державних чи комунальних підприємствах, як приклад пригадав роботу в Кіровоградській обласній лікарні, де товариство здійснювало електромонтажні роботи в радіологічному відділенні. Свідок зазначив про неможливість надати трудову книжку суду для огляду, оскільки остання знаходиться в місті Київ ЗАТ «Фуршет» де він працює з 2004 року.

У письмових поясненнях відповідач зазначив про те, що за даний період страхові внески сплачені товариством не були.

Приписами пункту «а» частини 1 статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до положень ст. 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Згідно інформації від податкової служби за спірний період позивачу не здійснювалось нарахування заробітної плати. ТОВ «Топаз» подавало звіти до Пенсійного фонду за спірний період, проте із нульовими показниками (а.с.83-88, 104).

Водночас і позивач, і свідок зазначали суду про те, що отримували заробітну плату по відомостях в бухгалтерії товариства.

Чинним законодавством, що діяло на момент спірних правовідносин передбачений обов`язок працедавця здійснювати нарахування зарплати та страхових внесків. Позивач жодним чином не міг впливати на правову дисципліну свого роботодавця. Такий обов`язок був покладений на відповідні державні органи.

Позивач був працевлаштований та працював офіційно із здійсненням відпоівдних записів у трудовій книжці та позбавлений будь-якого контролю за виконанням працедавця (страхувальника) обов`язку щодо нарахування страхових внесків.

Невиконання чи неналежне виконання страхувальником обов`язку щодо нарахування страхових внесків не може позбавляти позивача права на зарахування спірного періоду до страхового стажу.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі №304/877/17 (а.с.105-108).

Позивач пояснив суду, що ним вживались дії по знаходженню архівних документів підприємств, роботу в яких не зараховано, проте, згідно листа міської ради міста Кропивницького від 09.09.2019 р. №В-2622 зазначено, що документи кооперативу по комунально-побутовому та ритуальному обслуговуванню «ТУР» Спеціалізованого комбінату комунально-побутового обслуговування на зберігання до архівного відділу міської ради не надходили (а.с.31).

Згідно листа міської ради міста Кропивницька від 18.09.2019 р. №В-2668-с документи від документи ТОВ «Топаз» до архівного відділу міської ради міста Кропивницького не надходили (а.с.21).

Державний архів Кіровоградської області повідомив суд, що документи з кадрових питань (особового складу) кооперативу з комунально-побутового і ритуального обслуговування «Тур» та ПМП в формі ТОВ «Топаз» на зберігання до архіву не надходили, тому підтвердити розмір заробітної плати ОСОБА_1 на вищезазначених підприємствах немає можливості (а.с.97).

ГУ ДПС у Кіровоградській області повідомило суд про відсутність інформації про нараховані доходи ОСОБА_1 за період з 01.01.1998 року по 31.12.2000 року (а.с.104).

Позивач не повинен був здійснювати контроль за посадовими особами підприємств щодо вірності записів у трудовій книжці та за своєчасним та повним нарахуванням податків та зборів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про допущену бездіяльність відповідачем щодо не зарахування до трудового стажу періоду роботу з 24.06.1998 р. по 16.05.2000 р. з підстав не сплати страхових внесків.

Вирішуючи спір стосовно незарахований до трудового стажу позивача періоди його роботи з 22.05.1992 р. по 06.03.1996 р., з 01.04.1996 р. по 25.12.1996 р. та з 24.06.1998 р. по 16.05.2000 р., суд установив, що відповідач, розглядаючи заяву позивача про призначення пенсії та подані ним документи, не перевіряв факт його роботи в спірних періодах, а відмовився його зарахувати лише з тих підстав, що у трудовій книжці наявні певні недоліки заповнення відповідних граф.

На думку відповідача, порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 є підставою неврахування спірних періодів до трудового стажу.

Оцінюючи такі доводи, суд виходив з того, що постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Згідно з пунктами 1, 2, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, у разі наявності неправильних записів чи неточності у записах про періоди роботи, відповідач повинен був запропонувати позивачу надати додаткові дані. І вже за результатами обробки додаткових даних прийняти рішення про призначення пенсії.

Трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи особи, і лише в разі її відсутності або відсутності у ній відповідних записів, що не дозволяє з`ясувати відомості про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів. Огляд трудової книжці дає підстави дійти суду висновку, що остання містить усю необхідну інформацію для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу.

Порядок ведення трудових книжок був врегульований Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року №162, яка застосовувалася до прийняття наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58 "Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях".

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Позивач не має нести тягар відповідальності через порушення посадовими особами підприємств Інструкції щодо заповнення трудової книжки.

Верховний Суд у постановах від 28.02.2018 року у справі №428/7863/17, від 24.05.2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року у справі №423/1881/17, від 29.03.2019 року у справі №548/2056/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Наведене вище, як на думку суду, є достатнім для зарахуванням до страхового стажу позивача період роботи з 22.05.1992 року по 06.03.1996 року, з 01.04.1996 року по 25.12.1996 рік та з 25.06.1998 року по 16.05.2000 рік, який протиправно не було враховано відповідачем.

Оскільки друга позовна вимога щодо зобов`язання відповідача зарахувати до трудового стажу спірні періоди є фактично похідною від визнання протиправним рішення, а тому така позовна вимога підлягає задоволенню частково, з урахуванням висновку суду щодо бездіяльності відповідача щодо не зарахування спірних періодів до трудового стажу.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у сумі 768, 40 грн., тому розмір суми судового збору слід стягнути на його користь рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 22.05.1992 року по 06.03.1996 року, з 01.04.1996 року по 25.12.1996 року та з 25.06.1998 року по 16.05.2000 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 роботи з 22.05.1992 року по 06.03.1996 року, з 01.04.1996 року по 25.12.1996 року та з 25.06.1998 року по 16.05.2000 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (п`ятсот дванадцять) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, вул. Соборна 7а, м. Кропивницький, 25009).

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Згідно з оригіналом:

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Г.П. Казанчук