Справа № 456/2914/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року№ 857/11129/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2019 року, ухвалене суддею Янів Н.М., 12:13:33 год, м. Стрий, у справі за позовом ОСОБА_1 до Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача інспектор СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Антіш Степан Михайлович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,-

В С Т А Н О В И В:

29.07.2018 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача інспектор СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Антіш Степан Михайлович, в якому просить скасувати постанову відповідача про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 24.12.2018 серії БР №573412 про притягнення його до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 255,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач порушив вимоги правил дорожнього руху та здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», що не заперечувалось ним та його представником у судовому засіданні. Позивачем не наведено жодного належного, допустимого та достовірного доказу у розумінні ст.ст. 73-75 КАС України у підтвердження того, що транспортний засіб, яким він керував та він сам підпадає під категорію осіб на зупинку транспортних засобів, яких дія знаку 3.34 ПДР не поширюється. Посилання позивача та його представника, на пункт в якому зазначено, що дозволена зупинка з метою завантаження чи розвантаження вантажу, в даному випадку застосована до таксі, які можуть здійснювати зупинку для посадки або висадки пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його прийнятим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2019 року та задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що він є директором ТзОВ «Карпати-4». Дане товариство веде діяльність у сфері роздрібної торгівлі медичними та ортопедичними товарами у спеціалізованих магазинах у магазині «Медтехніка» за адресою вул. Б.Хмельницького, 21/19 у м. Стрий Львівської області. Єдиний вхід у магазин «Медтехніка» розташований на вул. А.Корчака, м. Стрий. Товари для магазину він отримує через кур`єрські організації, та коробки з товаром вага яких коливається від 10 кг до 30 кг доставляє автомобілем до входу у магазин де змушений зупинятись для розвантаження. 21.12.2018 він взяв на прокат легковий автомобіль SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , який повернув 02.01.2019. 24.12.2018 він в чергове привіз товар до магазину, зупинився то розпочав розвантаження. В той час коли він заніс три ящики у магазин працівники поліції заблокували колеса автомобіля. На його пояснення про причину зупинки інспектор поліції не відреагував та не прийняв їх до уваги. Апелянт вважає, що дія знаку «Зупинка заборонена» не поширюється на випадки зупинки з метою розвантаження товару.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 24.12.2018 близько 11 год. 50 хв. позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом SKODA FABIA, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. А. Корчака в м. Стрий, здійснив зупинку автомобіля з порушенням вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» Правил дорожнього руху України.

За вчинення вказаного адміністративного правопорушення інспектором СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Антіш С.М. винесено постанову серії БР №573412 від 24.12.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП настає в разі перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух», встановлюють ПДР України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п.1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з п.1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 8.4 «б» Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 3.34 Правил дорожнього руху України передбачено дорожній знак «Зупинку заборонено». Забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Не поширюється дія знаку: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Зона дії знака від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знака поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.

Зона дії знака може бути зменшена табличкою 7.2.2 на початку зони дії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака з табличкою 7.2.3.

Знак може застосовуватися разом з розміткою 1.4, при цьому зона його дії визначається за довжиною лінії розмітки.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 1.10. Правил, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

вимушена зупинка припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Приписами п. 15.14. Правил визначено, що у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити заходів щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити діяти згідно з вимогами пунктів 9.9. - 9.11. цих Правил, якими передбачено, що водій повинен ввімкнути аварійну сигналізацію, а при вимушеній зупинці в місцях з обмеженою оглядовістю дороги хоча б в одному напрямку менш 100 м ще й встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар на відстані 20 м від транспортного засобу в населеному пункті та 40 м за межами населеного пункту.

В свою чергу, згідно з п.1 ст.247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.222 цього Кодексу, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч.1 ст.122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, в тому числі, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, у працівників Національної поліції відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

У разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до частини першої статті 222 КпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч.2 ст.33 КУпАП).

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статей 276, 280, 283 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Таким чином, з врахуванням наведених вище норм законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що інспектором поліції не порушено порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.1 ст.122 КУпАП. Розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови від 24.12.2018 серії БР №573412 було здійснено з дотриманням вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, що затверджена наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року.

Також, апеляційним судом досліджено диск відеофіксації з персональної нагрудної камери інспектора поліції, яким підтверджується факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

У відповідності до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жоден докази не має для суду наперед встановленої сили.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 порушив вимоги правил дорожнього руху та здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку «Зупинку заборонено», що не заперечується позивачем.

Твердження позивача про те, що зупинка була вимушеною та здійснена для розвантаження товару, що дозволяється згідно правил дорожнього руху обґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки такі є безпідставними так як ПДР чітко визначено випадки у яких дія знаку 3.34 ПДР не поширюється на зупинку транспортного засобу, а саме: на зупинку таксі,що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу); на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички 7.18 на водіїв-інвалідів, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Інвалід» та на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Однак, в матерілах справи відсутні та апелянтом не наведено жодного належного, допустимого та достовірного доказу у розумінні ст.ст.73-75КАС України в підтвердження того,що транспортний засіб, яким він керував та він особисто підпадає під категорію осіб на зупинку транспортних засобів яких дія знаку 3.34 ПДР не поширюється. Покликання апелянта на пункт, в якому зазначено, що дозволена зупинка з метою завантаження чи розвантаження вантажу, в даному випадку застосована до таксі, які можуть здійснювати зупинку для посадки абовисадки пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Системний аналіз вказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те, що інспектор СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Антіш С.М. діяв у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення від 24.12.2018 серії БР №573412 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за формою відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Відтак, позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, а постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням вимог чинного законодавства.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 вересня 2019 року у справі №456/2914/19 за позовом ОСОБА_1 до Стрийського відділу поліції ГУ НП у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача інспектор СРПП №4 ПП Стрийського ВП ГУНП у Львівській області Антіш Степан Михайлович про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 06.11.2019.