Справа № 766/9001/19
Суддя: Ус О. В.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №766/9001/19

Пров. №2-а/766/686/19

05 листопада 2019 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі: головуючий суддя - Ус О.В., секретар судового засідання Неменко Ю.М., з участю представника позивача адвоката Мінаєвої В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, молодшого лейтенанта поліції, поліцейського 1 роти 1 батальйону патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Дармостук Вадима Ярославовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП з застосуванням до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255,00 грн. серії ЕАВ №1105117 від 27.04.2019 р. Зазначив, що ПДР він не порушував, оскільки рухався зі швидкістю 50 км/год. Патрульний повідомив йому, що він рухався зі швидкістю 91 км/год, але в постанові вже вказав 80 км/год. Крім того, рухався з дозволеною швидкістю руху, зазначає, що використання вимірювачів TruCAM не відповідає закону, інспектор протиправно склав постанову на місці зупинки, не відклав розгляд справи за наявності його заперечень тощо.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 травня 2019 року відкрите провадження у справі та призначене судове засідання на 14.05.2019 р., яке відкладене на 09.07.2019 р. через відсутність даних про належне повідомлення відповідачів.

27.05.2019 р. від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, до якої додано відеофайл з нагрудної камери поліцейського. Відповідачі позов не визнають, просять у його задоволенні відмовити. Вказують, що позивач перевищив дозволену швидкість руху, складення постанови на місці зупинки та без складення протоколу відповідають вимогам закону, обов`язкова присутність адвоката не передбачена законодавством відповідає практиці ЄСПЛ, прибор сертифікований, пройшов повірку.

Розгляд справи 09.07.2019 р. переснений за заявою адвоката позивача на 05.11.2019р.

В судове засідання 05.11.2019 р. відповідачі не прибули - про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у відзиві зазначено про розгляд справи за їх відсутністю.

Представник позивача адвокат Мінаєва В.В. в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та дала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Просила не приймати до уваги як доказ відеозапис з нагрудної камери, оскільки про наявність нього не зазначено у постанові, крім того, вказаний доказ не надсилалася позивачеві.

Суд, заслухав пояснення представника позивача, дослідивши подані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Постановою поліцейського батальйону патрульної поліції м.Біла Церква Дармостук В. Я . ОСОБА_1 . притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП до штрафу в розмірі 255,00 грн.

Інспектором встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mitsubishi Lancer державний номер НОМЕР_1 27.04.2019 р. о 17:09:00 рухався зі швидкістю 80 км/год, чим порушив вимогу заборонного знаку 3.29 обмеження швидкості руху 50 км, швидкість руху вимірювалася приладом трукам ТС000517, чим порушив п.8.4 ПДР - порушення вимог дорожніх знаків.

Позивачем надавалися 27.04.2019 р. письмові пояснення, відповідно до яких йому пред`явлений відеозапис, на якому зображений не його транспортний засіб, а прилад не сертифікований та не справлений, невірно в електронному вигляді вказаний прибор, йому відмовлено у виклику адвоката. Крім того, постанова складалася двічі - перший раз зазначалося про швидкість 91 км/год, а другий 80 км/год. При цьому йому пред`являвся відеозапис на якому невідомий йому транспортний засіб рухався зі швидкістю 91 км/год.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

На підставі ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За п. 1.3. Правил дорожнього руху України затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п. 1.9).

Адміністративним правопорушенням за правилами частини 1 статті 122 КУпАП визнається: перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно дорожнього знаку 3.2.9 "Обмеження максимальної швидкості" забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові. За приписами п. 8.4 ПДР України заборонні дорожні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження у русі.

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити чи дійсно позивач порушив ПДР України та рухався зі швидкістю більш ніж 20 км/год в межах дії знаку 3.29, що обмежував швидкість руху 50 км/год. та з взагалі з якою швидкістю рухався транспортний засіб під керуванням позивача, чи пребував він зоні дії дорожнього знаку, що обмежує швидкість руху 50 км/год.

Зі змісту постанови вбачається, що посадова особа прийшла до таких висновків на підставі даних з вимірювального засобу трукам ТС000517.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із змісту ст.247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Щодо правової неможливості здійснити розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його скоєння, суд зазначає, що відповідно до вимог ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 КУпАП.

Відповідно до вимог частини 1,2 статті 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

З огляду на положення наведених норм, з урахуванням приписів статті 258 КУпАП, зазначено, що в даному випадку при вчиненні адмінправопорушення пов`язаного з безпекою руху передбаченого частиною 3 статті 121 КУпАП, чітко визначена правова можливість для інспектора патрульної поліції винесення постанови на місці вчинення цього порушення.

Статтею 258 КУпАП, також, передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Наведені норми в їх сукупності свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Судом не може бути прийнято до уваги як належні та допустимі докази, на підставі якого прийнято рішення суб`єктом владних повноважень про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відеозаписи з нагрудної відеокамери поліцейського, оскільки в порушення підпункту третього частини третьої статті 283 КУпАП постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Крім того, відеозапис містить дії, що мали місце під час притягнення особи до адміністративної відповідальності та не фіксує правопорушення.

Суд зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єкта приватного права, що знаходиться у нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу, об`єктивної сторони вчиненого правопорушення та вини особи у його вчиненні.

Відповідно до ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права.

Відповідачами доказів на підтвердження перевищення швидкості руху позивачем при керуванні транспортним засобом, що зафіксовано на приладі «трукам ТС000517» (що зазначений у постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності) суду не надано. Постанова не містить місця вчинення адміністративного правопорушення, що є обов`язковим реквізитом постанови.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення (пункт 23 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Враховуючи наведене, суд вважає недоцільним розгляд інших доводів позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачами не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП України, внаслідок чого постанова підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі на підставі п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України.

Судові витрати по справі відсутні.

Рішення складено в повному обсязі у нарадчій кімнаті 05 листопада 2019 року.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 77, 90, 139, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до батальйону патрульної поліції у м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження м.Біла Церква, вул. Сухоярська, 18-а), молодшого лейтенанта поліції, поліцейського 1 роти 1 батальйону патрульної поліції м. Біла Церква Управління патрульної поліції в Київській області Дармостук Вадима Ярославовича (місцезнаходження м.Біла Церква, вул. Сухоярська, 18-а) про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1105117 від 27 квітня 2019 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн. за ст. 122 ч.1 КУпАП відносно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. В. Ус