Справа № 161/8392/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10415/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу військової прокуратури Західного регіону України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року (прийняте у місті Луцьку суддею Рудською С.М.) в адміністративній справі № 161/8392/19 за позовом Військової прокуратури Західного регіону України до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2019 року військова прокуратура Західного регіону України звернулася до Луцького міськрайонного суду Волинської області із вказаним позовом та просила визнати протиправною і скасувати постанову (повідомлення) серії LC - 000349 від 07.05.2019, якою на керівника військової прокуратури Західного регіону України накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 грн за порушення вимог частини третьої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 10.05.2019 від відповідача на адресу Військової прокуратури Західного регіону України надійшло повідомлення про адміністративне правопорушення відповідно до змісту якого, 07.05.2019 водій транспортного засобу «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Луцьку по вул. Сенаторки Левчанівської, порушив правила зупинки, а саме: здійснив зупинку автомобіля ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, чим порушив приписи пункту 15.9 «ґ» Правил дорожнього руху, тим самим вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП. Вказала, що автомобіль «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , є службовим транспортним засобом військової прокуратури Західного регіону України та перебуває у користуванні військової прокуратури Луцького гарнізону. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, яка порушує права власника транспортного засобу.

Цей автомобіль 07.05.2019 був припаркований у м. Луцьку по вул. Сенаторки Левчанівської навпроти військового госпіталю на спеціально відведеному для парковки місці. Проте, інспектор Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержант О.М. (далі - Інспектор), який виніс вищевказану постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, незаконно розглянув справу на місці, де був припаркований транспортний засіб, оскільки чинним законодавством визначено місце розгляду справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи. Крім того, Інспектор позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими статтею 268 КУпАП, а також порушив процедуру розгляду справи, порядок якої закріплений вимогами статей 278, 279 КУпАП. Крім того, Інспектор незаконно притягнув до адміністративної відповідальності фактичного власника автомобіля «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , хоча останній не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Військова прокуратура Західного регіону України, яка вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи і порушив норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Тому просила в скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд під час розгляду справи не з`ясував всіх обставин щодо зупинки автомобіля та наявної в цьому місці розмітки. Зокрема зазначає, що автомобіль «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований на спеціально відведеному для цього місці, у межах дії знаку 5.38 «Місце для стоянки» і жодним чином не створював перешкоди для руху інших транспортних засобів та не становив загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Відзив обґрунтовано тим, що твердження позивача про те, що автомобіль був припаркований на спеціальному відведеному місці для парковки є надуманими, оскільки транспортний засіб «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , знаходився на відстані 1,793 м від краю перехрещуваної проїзної частини та перед знаком 5.38, тобто на території, на яку не поширюється дія вказаного знаку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги із зазначених вище підстав; просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 р. (далі ПДР України).

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 15.1 ПДР України передбачено, що зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.

Пунктом 5.38 Розділу «Дорожні знаки» передбачено, що знак «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів. Знак з літерою «Р» та символом даху застосовується для критих стоянок. Знак з літерою «Р» та символом автобуса застосовується для критих стоянок з можливістю пересадки на маршрутні транспортні засоби.

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР України визначено, що зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга - забороняється.

Частиною третьою статті 122 КУпАП передбачено, зокрема, що порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, 07.05.2019 старшим інспектором (інспектором з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Сержантом О.М. винесено постанову серії LC № 000349 про застосування до керівника військової прокуратури Західного регіону України Вдовитченка В.О. адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП (а.с. 34).

Із оскаржуваної постанови видно, що 07.05.2019 о 10:36 год. в м. Луцьку по вул. С. Левчанівської, 7, особа, яка керувала транспортним засобом «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , всупереч вимогам пункту 15.9 «ґ» ПДР України, порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини та створила перешкоду дорожньому руху, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 122 КУпАП. Вимір здійснювався ручним лазерним світловіддалеміром «Bosch GLM-50»; фіксація правопорушення (фотозйомка) проводилася спецзасобом марки «Samsung SM-T561».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, повністю доведена.

Доказів, які б спростовували факт вчинення правопорушення судом не здобуто і позивачем не надано.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

З пояснень позивача видно, що він не заперечує факту здійснення зупинки автомобіля «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, але вважає, що цей автомобіль було припарковано у визначеному для цього місці і він і жодним чином не створював перешкоди для руху інших транспортних засобів та не становив загрози безпеці дорожнього руху.

Щодо доводів скаржника, апеляційний суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту (ґ) пункту 2 частини третьої статті 265-4 КУпАП для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

З наведеного видно, що КУпАП визначені випадки розміщення транспортного засобу, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху і додаткового встановлення такі не потребують.

Судом досліджено фотокопії з місця вчинення порушення, яке мало місце 07.05.2019 о 10:35 год. в м. Луцьку по вул. С.Левчанівської, 7 і встановлено, що транспортний засіб «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини (перехрещення вул. С.Левчанівської та вул. Гаврилюка) і був розміщений тим чином, що зменшується видимість інших учасників дорожнього руху; вимір відстані від місця зупинки вказаного автомобіля до місця перехрещування проїзної частини, яка складає 1,793 м, був здійснений за допомогою ручного лазерного світловіддалеміру «Bosch GLM-50»; фактичне місце розташування транспортного засобу «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 , не підпадає під дію знаку 5.38 «Місце для стоянки» (а.с. 31 - 33).

Таким чином, суд дійшов висновку, що транспортний засіб «ВАЗ-21101», д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини, тобто із порушенням вимоги ПДР України і відповідно до КУпАП суттєво перешкоджав дорожньому руху або створював загрозу безпеці руху.

Частиною першою статті 14-2 КУпАП визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Щодо доводів про порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд зазначає таке.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) встановлений статтею 279-1 КУпАП.

Відповідно до частин першої - третьої, п`ятої цієї статті у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».

Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Тобто, вказаною статтею передбачена можливість винесення постанови без участі особи, яка вчинила правопорушення в розгляді справи, а положенням частини другої статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису).

Відтак, у випадку накладення стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність посадовою особою, яка уповноважена здійснювати розгляд справ про адміністративне правопорушення, не враховуються.

Таким чином, доказів, які б спростовували факт правопорушення чи допущення відповідачем процесуальних порушень під час складання постанови про адміністративне правопорушення, судом не здобуто.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової прокуратури Західного регіону України залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 липня 2019 року в адміністративній справі № 161/8392/19 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин