Справа № 240/8371/19
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8371/19

Головуючий у 1-й інстанції:Шуляк Л.А.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

04 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Совгири Д. І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, у якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою за його клопотанням від 03.05.2018 з послідуючою земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером :05:000:1002, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області з послідуючою передачею в оренду на 49 років.

Позов мотивований тим, що рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 в справі №0640/3685/18 Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області зобов`язано повторно розглянути клопотання від 03.05.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки кадастровий номер:05:000:1002 площею 23,9135 га, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, для сінокосіння, із врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності до норм Земельного кодексу України. На виконання рішення суду Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло клопотання та листом №2528/0-6922/0/22-18 від 21.12.2018 відмовило у його задоволенні. Вважає відмову, викладену у листі протиправною, оскільки вона не містить підстав, передбачених ст.123 Земельного кодексу України.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області подало апеляційну скаргу. Стверджує, що суд першої інстанції, всупереч норм матеріального права дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог. Звертає увагу на те, рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, без з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи. Зазначає, що при розгляді клопотання ОСОБА_1

Наголошує на тому, що суди не мають права втручатись в діяльність державних органів при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, та не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень. На переконання відповідача, зобов`язавши Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння в оренду, суд втрутився в дискреційні повноваження Управління.

Крім того, зазначає, що спірна земельна ділянка передана у комунальну власність Брусилівської селищної ради, а відтак, рішення суду виконати неможливо, оскільки Головне управління Держгеокадастру не є розпорядником земель комунальної власності.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановив суд, 03 травня 2018 року позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Житомирській області із клопотанням, у якому просив надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для сінокосіння з послідуючою орендою строком на 49 років, кадастровий номер :05:000:1002 площею 23,9135га, розташованої на території Брусилівського району Житомирської області, для сінокосіння.

Листом від 18 червня 2018 року №П-4173/0-3529/0/22-18 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання у зв`язку з тим, що:

-відповідно до Закону України "Про оренду землі" укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону;

-згідно вимог ст.93 Земельного кодексу України та ст.19 Закону України "Про оренду землі" строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути меншим як 7 років.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач у липні 2018 року звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області викладену у листі від 18.06.2018 №П-4173/0-3529/0/22-18 в наданні йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою з послідуючою передачею земельної ділянки в оренду на термін 49 років для сінокосіння за клопотанням від 03.05.2018;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати йому дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки за кадастровим номером:05:000:1002 на території Брусилівського району Житомирської області для сінокосіння з послідуючою передачею в оренду на 49 років

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 14.09.2018 в справі № 0640/3685/18 зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03.05.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування земельної ділянки кадастровий номер :05:000:1002 площею 23,9135 га, яка розташована на території Брусилівського району Житомирської області, для сінокосіння, із врахуванням встановлених обставин справи та у відповідності до норм Земельного кодексу України.

На виконання рішення суду Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянуло клопотання та листом №2528/0-6922/022-18 від 21.12.2018 та відмовило у його задоволенні у зв`язку з тим, що бажана земельна ділянка має орієнтовний склад угідь пасовища (а.с.9).

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов та зобов`язуючи відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою зазначеної земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що до виключного переліку підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування, зазначена відповідачем у відмові підстава, не входить, а відтак, відмова, за висновком суду , є протиправною.

Суд не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Як встановлено ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно із частиною 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Як вбачається із змісту позовної заяви у даній справі, ОСОБА_1 вказує на невиконання судового рішення у справі № 0640/3685/18 і посилається на відповідь ГУ ДГК від 21.12.2018 року за результатами повторного розгляду його клопотання від 03.05.2018 року на виконання рішення суду.

Разом з тим, за змістом відповіді, наказ про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не видано, а відмовлено у клопотанні листом, причому, з інших підстав.

Відтак, рішення суду у справі № 0640/3685/18 не виконано, на що і посилається в позовній заяві ОСОБА_1 .

Отже, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов.

Апеляційний суд звертає увагу, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Великої палати Верховного Суду викладеною в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, та правовою позицію Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.04.2019 у справі № 286/766/17.

Крім того, у Рішенні від 30.06.2009 у справі №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз.1 пп.3.2 п.3, абз.2 п.4 мотивувальної частини).

Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвалюючи судове рішення в частині задоволення таких позовних вимог суд першої інстанції неповно встановив обставини цієї справи та порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині позовних вимог та відповідно до ст. 317 КАС України, є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду в цій частині з прийняттям нового судового рішення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у позові ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправною відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,- відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 листопада 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Совгира Д. І.