Справа № 420/986/19
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/986/19
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Турецької І.О.,

суддів - Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

за участі секретаря - Скоріної Т.С.

позивача - ОСОБА_1 та його представника - Сігнаєвського А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення переплати за митне оформлення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 у лютому 2019 року звернувся до суду першої інстанції з позовом до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №500000/2019/000127/2 від 11.01.2019 року;

- стягнути з Державного бюджету України переплату за митне оформлення (різницю між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, згідно рішення про коригування митної вартості товарів) у сумі 52 500 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що митному органу надані усі необхідні документи, які підтверджують заявлену в декларації митну вартість придбаного автомобілю, а, отже, підстави для застосування резервного методу визначення митної вартості такого товару були відсутні.

Позивач вважає, що, з урахуванням стану його автомобіля, який має численні ушкодження як кузова так і салону, навіть на внутрішньому ринку України такий автомобіль коштує 3 497,48 дол. США, але не 9 625 дол. США, як скориговано митним органом.

При цьому, позивач зазначає, що, при застосуванні методу визначення митної вартості товару, митним органом була взята ціна аналогічного товару, що значно відмінний від товару позивача, оскільки не має таких ушкоджень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року позов задоволено частково.

Суд визнав протиправним та скасував рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №500000/2019/000127/2 від 11.01.2019 року.

В іншій частині позовних вимог - відмовив.

Суд першої інстанції скасовуючи спірне рішення виходив із того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів, що подані декларантом документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар.

Також зазначив, що митний орган не обґрунтував та не довів неможливості визначення митної вартості товару за заявленою декларантом ціною, а також неможливості її визначення за жодним методом, що передують резервному.

Такі висновки судом першої інстанції зроблені за результатами проведеного дослідження наданих позивачем документів для розмитнення товару, а саме: рахунку-фактури (інвойс) від 21.09.2018 року №UA-301587, накладної (bill of lading) від 21.09.2018 року №301587, наряду від 07.11.2018 року №2341, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.11.2018 року, висновку про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 30.11.2018 року №2320-18, договору про надання послуг митного брокера від 10.11.2018 року №1587, декларації про походження товару від 30.11.2018 року №2320/18, акту про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 29.11.2018 року, довідки ТОВ «ЦЕНТР АВТО» №2018-15302 від 16.11.2018 року, платіжного доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів, квитанцію №37370205 від 07.12.2018 року.

Відмовляючи у стягненні переплати за митне оформлення, суд, проаналізувавши Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 року №643, вважав, що така вимога позивача є передчасною, оскільки останнім не виконано обов`язкового порядку повернення коштів та відповідно не надано доказів відмови митного органу у їх поверненні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги митний орган зазначив, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зокрема, на думку апелянта, відсутня інформація щодо перевезення автомобіля внутрішньою територією країни відправлення, оскільки згідно інвойсу автомобіль придбано у населеному пункті Van Nuys, СА , а портом завантаження у коносаменті зазначено New York .

Також апелянт вважає, що висновок експерта №2320/18 від 30.11.2018 року суперечить положенням пунктів №№ 52, 53 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440 «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» (далі - Постанова №1440), оскільки, останнім, була використана література, що стосувалася відновлення кузову автомобіля Lada, в той час як дослідження проводилось щодо автомобіля VOLKSWAGEN JETTA SPORT, 2016 року випуску.

Понад те, апелянт вказує, що експерт не надав належної оцінки наведеній у висновку інформації про те, що ціна пропозицій до продажу аналогічних автомобілів, бувших у використанні, складає 12 898,00 дол. США, 12 905,00 дол. США, 12 928 дол. США.

Крім того, апелянт зазначає про ненадання декларантом до митного оформлення документів, які підтверджують вартість страхування товару, що виключало можливість перевірки числового значення заявленої митної вартості.

За наведених обставин, митна вартість транспортного засобу була визначена за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС). З цієї системи встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 9 625 дол. США (митна декларація від 08.11.2018 року).

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Представник апелянта в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився, належним чином сповіщений про дату, час та місце судового розгляду справи.

Позивач та його представник в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти задоволення апеляційної скарги заперечували та просили залишити судове рішення без змін.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 придбав у Сполучених Штатах Америки легковий автомобіль марки VOLKSWAGEN JETTA SPORT, 2016 року випуску за 1000,00 доларів США, без включення транспортних витрат.

Даний автомобіль мав наступні пошкодження: деформація оббивки стелі, крила переднього правого, підкрилки передньої правої, двері передньої та задньої правої, петель передніх правих, задніх правих дверей, стійки центральної правої, стійки передньої правої, порога правого, підсилювача порога правого, замка заднього правого дверей, ущільнювача заднього правого дверей, механізму склопідіймача заднього правого дверей, спрацьована подушка безпеки голови права та в сидінні переднього пасажира, порушення геометричних параметрів отвору передньої правої і задніх правих дверей.

09.12.2018 року уповноважена особа декларанта ( ОСОБА_1 ) - ТОВ «ПІК-ТАЙМ» до Одеської митниці ДФС подало митну декларацію № UA500650/2018/066103 на товар «Автомобіль легковий марки «VOLKSWAGEN», модель «JETTA SPORT», ідентифікаційний номер - № НОМЕР_2 , тип двигуна - бензиновий, з робочим об`ємом циліндрів - 1798 см3, колір - сірий, має пошкодження».

Митна вартість товару за вказаною декларацією визначена представником позивача із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту), а саме: 1400 доларів США, 1000 доларів США - вартість самого автомобіля, а 400 доларів США - транспортування).

До декларації № UA500650/2018/066103 представником позивача були подані наступні документи:

- рахунок-фактуру (інвойс) № UA-301587 від 21.09.2018 року;

- коносамент (bill of lading) № 301587 від 21.09.2018 року;

- наряд №2341 від 07.11.2018 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 30.11.2018 року;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією № 2320-18 від 30.11.2018 року;

- договір про надання послуг митного брокера №1587 від 10.11.2018 року;

- декларація про походження товару №2320/18 від 30.11.2018 року;

- акт про проведення фізичного огляду товарів та інших предметів від 29.11.2018 року;

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 ;

- довідку ТОВ «ЦЕНТР АВТО» №2018-15302 від 16.11.2018 року;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків;

- платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів, квитанцію №37370205 від 07.12.2018 року.

При перевірці правильності визначення митної вартості товару, згідно вимог ст. 53 Митного кодексу України, орган доходів і зборів дійшов висновку, що надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар.

До такого висновку митний орган дійшов враховуючи наступне:

- до митного оформлення не надано документів, які підтверджують вартість страхування та перевезення товару;

- у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі) відсутні дані щодо такої складової митної вартості як витрати на навантаження товару, пов`язані з його транспортуванням до порту.

Враховуючи викладене, декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати такі додаткові документи:

- банківські платіжні документи, які стосуються сплати фактурної вартості товару, перевезення, транспортно-експедиторських та інших послуг за межами митної території України;

- калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера;

- копію митної декларації країни відправлення;

- якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Декларантом було відмовлено у наданні вказаних документів.

У зв`язку з цим, органом доходів і зборів обрано метод визначення митної вартості - резервний. На підставі виявленої митним органом інформації з баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України встановлено, що митна вартість заявленого товару нижча митної вартості ідентичних товарів (МД від 08.11.2018 №UA100210/2018/443831), яка становить 9 625 дол. США.

11.01.2019 року митним органом прийнято рішення №UA500000/2019/000127/2, яким здійснено коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу та складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500650/2019/00058.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляції, з огляду на наступне.

Стаття 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частина 1 статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України): митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (ч.1 ст.52 МК України).

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст. 53 МК України).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч.2 ст. 53 МК України).

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (ч.3 ст. 53 МК України).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст. 53 МК України).

Поряд з цим, Митний кодекс містить також і спеціальний розділ 12 «Особливості пропуску та оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) через митний кордон України громадянами», який містить спеціальні норми і вимоги щодо переліку документів, які подаються громадянами при переміщенні товарів через митний кордон України для особистих, сімейних та інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності (ч.1 ст.364 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.368 МК України для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (ч.3 ст.368 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1 ст. 54 МК України).

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст.54 МК України).

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55цього Кодексу (ч.3 ст. 54 МК України).

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч.6 ст.54 МК України).

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (ч.7 ст.54 МК України).

Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст. 57 МК України).

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст. 57 МК України).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст. 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст. 57 МК України).

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч.8 ст. 57 МК України).

Логічним висновком, за аналізом наведених правових норм, буде судження, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові, а митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Варто зазначити, що до розмитнення декларантом наданий повний пакет документів, у тому числі і накладну (bill of lading), що підтверджує оплату товару і сума оплати співпадає зі сумою, що зазначена в інвойсі.

В апеляційній скарзі митний орган зазначає про обґрунтовані сумніви, які у нього виникли під час перевірки заявленої декларантом митної вартості. Такі сумніви, на думку апелянта, полягають у відсутності інформації щодо перевезення автомобіля внутрішньою територією країни відправлення, оскільки згідно інвойсу автомобіль придбано у населеному пункті Van Nuys, СА , а портом завантаження у коносаменті зазначено New York .

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач пояснив, що доставка придбаного ним автомобіля у населеному пункті Van Nuys до порту навантаження (New York) обійшлася йому безкоштовно, оскільки його родичі за власні кошти доставили вказаний товар до порту. Суб`єкт владних повноважень зворотного не довів.

Також суд апеляційної інстанції бажає зазначити, що, згідно інвойсу №UA-301587 від 21.09.2018 року, вартість перевезення автомобіля з США до України становить 400 дол. США, що було задекларовано позивачем.

Тобто, ті витрати на доставку автомобіля, які декларантом фактично здійснені були додані ним до митної вартості товару.

У свою чергу, митний орган, на якого покладено обов`язок доказування правомірності свого рішення, в силу вимог ч.2 ст.77 КАС України, не довів, що позивач занизив транспортні витрати зазначеного автомобіля.

Наступним доводом апеляційної скарги є те, що висновок експерта №2320/18 від 30.11.2018 року суперечить положенням пунктів №№ 52, 53 Постанови № 1440, оскільки експерт використав кузов автомобіля Lada, в той час як дослідження проводилось щодо автомобіля VOLKSWAGEN JETTA SPORT, 2016 року випуску.

Колегія суддів вважає даний довід необґрунтованим, за наступними обставинами.

Так, з висновку експортного дослідження вбачається, що експерт використав довідково-нормативну літературу ТУ 017207-255.4-2006, кузова автомобілів Lada, технічні вимоги з приймання в ремонт, ремонті та випуску з ремонту підприємствами сервісно-збутової мережі ВАТ «АВТОВАЗ», Тольятті 2006 рік.

Вказаною довідково-нормативною літературою експерт керувався саме для визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, а не для оцінки його вартості.

Така необхідність виникла у зв`язку з відсутністю даних виробника про застосування конкретних ремонтних операцій щодо зазначеного вище автомобіля VOLKSWAGEN JETTA SPORT, 2016 року випуску.

При цьому, в експертному висновку є посилання, що в разі відсутності даних виробника про застосування конкретних ремонтних операцій слід керуватися вимогами державних стандартів України, галузевих стандартів України, міжнародних стандартів і технічних умов СРСР і УРСР, що діють в Україні.

Далі апелянт вказує, що експерт не надав належної оцінки наведеній у висновку інформації про те, що ціна пропозицій до продажу аналогічних автомобілів, бувших у використанні, складає 12898,00 дол. США, 12905,00 дол. США, 12928 дол. США.

Не можна погодитися з таким доводом, оскільки експерт брав за основу вказані ціни та аналізував їх з урахуванням отриманих автомобілем пошкоджень.

Відповідно до п.52 Постанови №1440 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Пункт 53 Постанови №1440 передбачає, що залежно від обраних методичних підходів та методів оцінки оцінювач повинен:

зібрати та проаналізувати всі істотні відомості про об`єкт оцінки, зокрема вихідні дані про його правовий статус, відомості про склад, технічні та інші характеристики, інформацію про стан ринку стосовно об`єкта оцінки та подібного майна, відомості про економічні характеристики об`єкта оцінки (прогнозовані та фактичні доходи і витрати від використання об`єкта оцінки, у тому числі від його найбільш ефективного використання та існуючого використання);

проаналізувати існуючий стан використання об`єкта оцінки та визначити умови його найбільш ефективного використання;

зібрати необхідну інформацію для обґрунтування ставки капіталізації та (або) ставки дисконту;

визначити правові обмеження щодо об`єкта оцінки та врахувати їх вплив на вартість об`єкта оцінки;

обґрунтувати застосування методичних підходів, методів та оціночних процедур, у разі потреби - застосування спеціальних методів оцінки та оціночних процедур.

Наведене свідчить про відсутність в діях судового експерта порушень пунктів №№ 52, 53 Постанови №1440, а тому доводи апеляційної скарги з цього приводу є безпідставними.

З приводу ненадання декларантом документів, що містять інформацію про вартість страхування товару, на що акцентує свою увагу апелянт, колегія суддів зазначає, що страхування автомобіля позивачем не здійснювалося, а тому це є необґрунтованою претензією митного органу.

Суд першої інстанції обґрунтовано зауважив, що митний орган коригуючи вартість автомобіля VOLKSWAGEN JETTA SPORT, модельний рік 2016, до 9 625,00 доларів США, безпідставно прирівняв його до вартості легкового автомобіля VOLKSWAGEN GOLF GTI, адже моделі та дати виготовлення вказаних транспортних засобів згідно МД №UA500650/2018/066103 та МД №UA100210/2018/443831 є різними.

Крім того, немає можливості порівняти пошкодження автомобіля VOLKSWAGEN GOLF GTI з пошкодженнями автомобіля позивача, оскільки у МД №UA100210/2018/443831 такі пошкодження не відображені, а наведений у митній декларації акт митного огляду суб`єктом владних повноважень не надано.

Таким чином, зазначені обставини свідчать про те, що позивач надав достовірні дані щодо митної вартості товару, який підлягав розмитненню.

Водночас митний орган, не пересвідчившись у достовірності поданих позивачем документах, прийняв протиправне рішення про коригування митної вартості.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що скоригована органом доходів і зборів митна вартість автомобіля позивача не підтверджена належними доказами, а, отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам наведеної норми права, є всі підстави для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення переплати за митне оформлення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 04.11.2019 року.