Справа № 802/462/14-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року

Київ

справа №802/462/14-а

адміністративне провадження №К/9901/3160/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І., суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В., розглянув у порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головним управлінням ДПС у Вінницькій області на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21.05.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.08.2014 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Крижопільській цукровий завод» до Головним управлінням ДПС у Вінницькій області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

ПАТ «Крижопільській цукровий завод» подало до суду позов, в якому просить визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Крижопільської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області від 08.11.2013 № про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 175 376 за основним платежем та в сумі 582 439 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та від 22.01.2014 № про визначення грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 13 077 грн за основним платежем та в сумі 3953,5 грн за штрафними (фінансовими) санкціями.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення є протиправними, оскільки податковий кредит сформовано за реальними господарськими операціями, що підтверджені первинними документами.

Вінницький окружний адміністративний суд постановою від 21.05.2014 адміністративний позов задовольнив повністю. Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення від 08.11.2013 № та від 22.01.2014 № .

Вінницький апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14.08.2014 залишив без змін постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21.05.2014.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач правильно сформував податковий кредит за реальними господарськими операціями з придбання товару, що підтверджені належними первинними документами. Закон не містить обмежень щодо включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість за операціями з придбання товару, постачання якого у подальшому не призвело до отримання прибутку чи призвело до отримання збитку.

Крижопільська ОДПІ Головного управління Міндоходів у Вінницькій області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає, що суди неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, а також порушили норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22.10.2014 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 30.09.2019 призначив справу до касаційного розгляду у попередньому судовому засіданні на 01.10.2019. Верховний Суд ухвалою від 01.10.2019 призначив справу до касаційного розгляду у спрощеному провадженні з повідомленням сторін на 05.11.2019, 10.00.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 № 311 «Про утворення територіальних органів Державної фіскальної служби та визнання такими, що втратили чинність, деяких актів Кабінету Міністрів України» Крижопільська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Міндоходів Вінницької області реорганізована шляхом приєднання до Крижопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС Вінницької області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.2015 № 892 «Деякі питання територіальних органів Державної фіскальної служби» Крижопільська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС реорганізована шляхом приєднання до Могилів-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» Могилів-Подільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Вінницькій області.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 № 537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» Головне управління ДФС у Вінницькій області реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у Вінницькій області.

Враховуючи наведене, у відповідності до вимог статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції допускає заміну відповідача у справі - Крижопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів Вінницької області правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

Суди попередніх інстанцій установили такі обставини.

Підставою для визначення за податковим повідомленням-рішенням від 08.11.2013 № грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 175 376 за основним платежем та в сумі 582 439 грн за штрафними (фінансовими) санкціями та за податковим повідомленням-рішенням від 22.01.2014 № грошового зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 13 077 грн за основним платежем та в сумі 3953,5 грн за штрафними (фінансовими) санкціями слугували висновки, викладені в акті від 25.12.2013 № 979/2200/03374764 позапланової документальної виїзної перевірки за період з 01.07.2010 по 30.06.2013, про порушення вимог пункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість», пункту 198.3 статті 198, пункту 14.1 статті 14, пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України.

Контролюючий орган вважає, що позивач безпідставно відніс до складу податкового кредиту податок на додану вартість за операціями з придбання товару - жому бурякового сухого гранульованого, насіння гірчиці білої урожаю 2010 року у постачальника - ТОВ «Продовольча компанія «Зоря Поділля», які є економічно недоцільними внаслідок їх збитковості. Так, позивач у подальшому здійснив експорт цього товару нерезидентам - ООО «GEOTER-COM» (Молдова), Sodrugestvo Trading SA (Женева), фірма Аrbicom LLC (США) за цінами, що є нижчими від ціни його придбання.

Порядок та підстави формування податкового кредиту з податку на додану вартість, обмеження щодо включення зазначеного податку до податкового кредиту, на час виникнення спірних відносин до 01.01.2011 визначалися пунктом 7.4 статті 7 Закону України «Про податок на додану вартість» від 03.04.1997 № 168/97-ВР (далі - Закон № 168/97-ВР), а починаючи з 01.01.2011 - статтею 198 Податкового кодексу України (далі - ПКУ).

Відповідно до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 статті 7 Закону № 168/97-ВР податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8 1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПКУ податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Статтею 42 Господарського кодексу України визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до підпункту 14.1.36 статті 14.1 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або

через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Суд касаційної інстанції зазначає, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є нормальним процесом здійснення господарської діяльності. Неотримання підприємством доходу від окремої господарської операції не завжди свідчить про те, що така операція не пов`язана з господарською діяльністю, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик не отримати доход від конкретної операції.

Зазначена позиція суду касаційної інстанції узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 28.02.2011 у справі за позовом Дочірнього підприємства «Пілснер Україна» до Сквирської МДПІ Київської області про скасування податкового повідомлення-рішення, а також у постанові від 09.06.2015 у справі № 21-289а15 за позовом ТОВ «Волинська фабрика гофротари» до Нововолинської ОДПІ ГУ Міндоходів у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим суд касаційної інстанції не може визнати обґрунтованими оскаржувані судові рішення, оскільки суди їх ухвалили без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суди попередніх інстанцій, з огляду на доводи контролюючого органу щодо придбання позивачем товару без мети використання його в господарській діяльності, при вирішенні справи не з`ясували наявність/відсутність економічних причин отримання збитків від експорту товару за ціною, яка не покриває витрат на придбання такого товару.

Зважаючи на те, що суди порушили норми процесуального права, не дослідили докази у справі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про скасування судових рішень першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ :

Замінити відповідача у справі - Крижопільську об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління Міндоходів у Вінницькій області правонаступником - Головним управлінням ДПС у Вінницькій області.

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області задовольнити частково.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 21.05.2014 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.08.2014 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

В.В. Хохуляк ,

Судді Верховного Суду