Справа № 640/5754/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Справа № 640/5754/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Лічевецького І.О., Степанюка А.Г.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

представника позивача Новохатько В.В.,

представника відповідача Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Комфорту» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю

«Класика Комфорту»

до Головного управління Державної фіскальної служби

у м. Києві

про визнання протиправними та скасування

податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Класика Комфорту» (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 18.03.2019 р. №№ 2, 2.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у ході перевірки та в суді не було надано первинних документів на підтвердження товарності спірних операцій ТОВ «ОБОЛОНЬ СЕРВІС ПЛЮС» та ТОВ «ПРІМАВЕРА ГРУП».

Позивач, не погоджуючись з таким судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення позову в повному обсязі, наголошуючи на тому, що висновки податкового органу щодо безтоварності операцій з вказаними контрагентами ґрунтуються не на відсутності первинних документів, а на інформації з інтернет-ресурсу щодо його контрагентів та на протоколі допиту директора ОСОБА_1 , що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доведено безтоварності операцій позивача з ТОВ «ОБОЛОНЬ СЕРВІС ПЛЮС» і ТОВ «ПРІМАВЕРА ГРУП», а також, що договори з вказаними контрагентами є дійсними і що позивач не може нести відповідальність за дії інших юридичних осіб.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповно та неправильно встановлених обставин цієї справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на правильності і обґрунтованості висновків суду першої інстанції.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2019 р. та від 16.10.2019 р. витребувано додаткові докази та продовжено строк розгляду цієї справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши у межах доводів апелянта повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, товариство з обмеженою відповідальністю «Класика Комфорту» є юридичною особою, платником ПДВ та перебуває на обліку в ГУ ДФС у м. Києві.

28.01.2019 р. ГУ ДФС у м. Києві позивачу було направлено запити про надання копій документів №№1, 2, 3, згідно з якими на підставі підпункту 20.1.14 пункту 20.1 статті 20, пунктів 85.4, 85.8 статті 85 ПК України, позивачу було запропоновано надати податковому органу завірені копії документів по взаємовідносинах з ТОВ «ОБОЛОНЬ СЕРВІС ПЛЮС» і ТОВ «ПРІМАВЕРА ГРУП» за перевіряємий період.

У зв`язку з ненаданням документів, контролюючим органом були складені відповідні акти про ненадання ТОВ «Класика Комфорту» до перевірки документів від 12.02.2019 р. № 247/26-15-14-02-02 та від 15.02.2019 р. № 277/26-15-14-02-02.

ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Класика Комфорту» з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного законодавства, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 р. по 30.09.2018 р., за результатами якої складено акт від 22.02.2019 р. № 128/26-15-14-02-02/36100693.

У зазначеному акті перевірки відповідачем, зокрема встановлено порушення ТОВ «Класика Комфорту»:

1) пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несвоєчасну сплату податку на прибуток за І квартал 2018 року, визначений декларацією з податку на прибуток від 25 квітня 2018 року № (кількість днів прострочення - 1);

2) пункту 44.1 статті 44, пункту 57.3 статті 57, пункту 185.1 статті 185, пункту 188.1 статті 188, пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 291 540, 00 грн., у тому числі за квітень 2016 року в сумі 28 606, 00 грн., за травень 2016 року в сумі 25 773, 00 грн., за липень 2017 року у сумі 11 633, 00 грн., за жовтень 2017 року в сумі 655, 00 грн., за травень 2018 року у сумі 217 728, 00 грн., за червень 2018 року у сумі 7 145, 00 грн., та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду всього у сумі 15 573, 00 грн., у тому числі за вересень 2018 року - 15 573, 00 грн.;

3) пунктів 44.1, 44.3, 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, в результаті незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів;

4) пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено несвоєчасну сплату грошових зобов`язань по податку на додану вартість, визначених контролюючим органом по податковим повідомленням - рішенням;

5) пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, за жовтень 2017 року, липень, вересень 2018 року;

6) підпункту «б» пункту 176.2 статті 176, підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, та пункту 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13 січня 2015 року №4 щодо подання не у повному обсязі та з недостовірними відомостями податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку за 1, 2, 3, 4 квартали 2015 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2016 року, 1, 2, 3, 4 квартали 2017 року та за 1, 2, 3 квартали 2018 року (невідображена сума поворотної фінансової допомоги за ознакою 153);

7) пункту 1 частини 2 статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у результаті несвоєчасної сплати (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в червні, серпні 2014 року.

На підставі висновків зазначеного акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 18.03.2019 р.:

1) № 2, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 437 310, 00 грн., у тому числі 291 540,00 грн. - за основним платежем та 145 770,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями;

2) № 2, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання зі сплати штрафних санкцій за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів та послуг в сумі 15 573, 00 грн. по взаємовідносинах з ТОВ «ОБОЛОНЬ СЕРВІС ПЛЮС» та ТОВ «ПРІМАВЕРА ГРУП».

Вважаючи такі податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, нормами Податкового кодексу України (далі - ПК України), Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Пунктами 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з: придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Пунктами 201.1, 201.8, 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.п. 44.1, 44.6 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

У ч. 2 ст. 3, ч. 1, 2 ст. 9 Закону №996-XIV закріплено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань з ПДВ належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, а також господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

При цьому, законодавством регламентовано обов`язок платника надати контролюючому органу при проведенні ним перевірки відповідні первинні документи та правові наслідки їх ненадання за відсутності відповідних підстав - такі документи визнаються відсутніми.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що ані в ході здійснення відповідачем перевірки ТОВ «Класика Комфорту», ані під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції позивачем не було надано відповідних документів, які підтверджують правомірність формування ним спірних показників податкової звітності.

Разом з тим, ухвалою апеляційного суду у позивача було витребувано, зокрема письмові пояснення щодо причин неподання первинних документів контролюючому органу при проведенні перевірки та відповідні докази, однак жодних обґрунтованих пояснень, які б документально підтверджувалися, суду не надано.

Водночас, пояснення апелянта про те, що товариство було вимушено поновлювати витребувані документи у контрагента, не підтверджуються жодними доказами, з них не вбачається, що саме сталося з документами, у зв`язку з чим, як стверджує апелянт, вони підлягали поновленню, а також не вбачається, що ТОВ «Класика Комфорту» повідомляло контролюючий орган під час проведення перевірки про відповідні обставини в порядку, визначеному ст. 44 ПК України.

При цьому, апеляційний суд враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 21.02.2018 р. у справі № 813/3209/15, відповідно до якого ненадання позивачем первинних документів під час проведення податкової перевірки, а також на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів, є законною підставою для відмови у позові.

З огляду на викладене, доводи апелянта про те, що висновки податкового органу щодо безтоварності операцій з вказаними контрагентами ґрунтуються на інформації з інтернет-ресурсу щодо його контрагентів та на протоколі допиту директора ОСОБА_1 , що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не доведено безтоварності операцій позивача з ТОВ «ОБОЛОНЬ СЕРВІС ПЛЮС» і ТОВ «ПРІМАВЕРА ГРУП», а також, що договори з вказаними контрагентами є дійсними і що позивач не може нести відповідальність за дії інших юридичних осіб, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Надаючи оцінку всім доводам обох сторін, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладені обставини та оцінивши докази у їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову в цій справі.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом повно і правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Комфорту» підлягає залишенню без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року - без змін.

Розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Класика Комфорту» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 24 червня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлено 06 листопада 2018 року.

Головуючий суддя

Судді: