Справа № 1.380.2019.000691
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/8856/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Запотічного І.І.

судді Кузьмича С.М.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року (головуючий суддя Гулик А.Г., м.Львів, 17:30:06) у справі № 1.380.2019.000691 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2019 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області (далі відповідач), в якій, з урахуванням уточнень, просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення тридцять першої чергової сесії сьомого демократичного скликання Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07 вересня 2018 року №31-797 «Про затвердження проекту із землеустрою та передачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність»;

- зобов`язати Лисиничівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки: :07:000:0809) та передати ОСОБА_2 безоплатно із земель комунальної власності у приватну власність вказану земельну ділянку.

В обґрунтування вимог позову позивач покликалась на те, що рішенням Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07 вересня 2018 року № 31-797 «Про затвердження проекту із землеустрою та передачі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність ОСОБА_2 » їй відмовлено у затвердженні відповідного проекту землеустрою без зазначення відповідних підстав та обґрунтування.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року позов задоволено частково позов задоволено частково

- визнано протиправним та скасовано рішення Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07.09.2018 № 31-797 «Про затвердження проекту із землеустрою та передачу земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність»;

- зобов`язано Лисиничівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області повторно розглянути заяву ОСОБА_2 від 17.08.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,0800 га (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0809) та прийняти відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

- в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд (присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки: :07:000:0809) відмовлено;

- стягнуто з Лисиничівської сільської ради Пустомитівського району судовий збір в сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість)грн 80 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення і прийняти нове, яким позов задовольнити повністю, зокрема й зобов`язати Лисиничівську сільську раду Пустомитівського району Львівської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки: :07:000:0809) та передати ОСОБА_2 безоплатно із земель комунальної власності у приватну власність вказану земельну ділянку.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач фактично покликається на ті ж доводи, що були зазначені нею у позовній заяві, та при цьому зазначає, що суд першої інстанції помилково задовольнив позов частково з огляду на недопустимість втручання в дискреційні повноваження, оскільки відповідач не має іншого варіанту поведінки як прийняти відповідне позитивне рішення, яке є ефективним способом захисту порушеного права. Зазначає, що вирішення вказаного питання не є втручанням у його дискреційні повноваження.

Представник особи, яка подала апеляційну скаргу в судовому засіданні вимог апеляційної скарги підтримує з мотивів викладених у ній.

Відповідач участь представника в судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07 липня 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Лисиничівської сільської ради із заявою про видачу дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0800 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель громадської та житлової забудови у кварталі житлової забудови в урочищі «Біля кільцевої» в с. Підбірці Пустомитівського району Львівської області.

07 жовтня 2016 року Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області прийняла рішення №10-220 «Про надання дозволу на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд», яким надано дозвіл на складання проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель громадської та житлової забудови у кварталі житлової забудови в урочищі «Біля кільцевої» (К-28, 29 по генплану села АДРЕСА_2 с. АДРЕСА_1 Львівської АДРЕСА_3 ОСОБА_2 площею 0,0800 га (земельна ділянка 250 згідно з детальним планом території в урочищі «Біля кільцевої») по АДРЕСА_1 .

Проект землеустрою Примірник 1 Інв.№16/169 щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код згідно з КВЦПЗ - 02.01) в АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки: :07:000:0809, розроблений інженером-землевпорядником ФОП Гнатів ОСОБА_3 М.

Висновком експерта державної експертизи від 18 жовтня 2017 року №5925/82-17 проект землеустрою погоджено.

Вказана земельна ділянка сформована, відомості про неї внесені до Державного земельного кадастру України, присвоєно кадастровий номер :07:000:0809.

17 серпня 2018 року ОСОБА_2 звернулася до Лисиничівської сільської ради із заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, кадастровий номер земельної ділянки: :07:000:0809).

07 вересня 2018 року Лисиничівська сільська рада Пустомитівського району Львівської області прийняла рішення № 31-797 «Про затвердження проекту із землеустрою та передачі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у приватну власність», яким відмовлено ОСОБА_2 у затвердженні вказаного проекту землеустрою.

Не погодившись із відмовою відповідача позивач звернулась до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17 серпня 2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 площею 0,0800 га (кадастровий номер земельної ділянки :07:000:0809) та прийняти відповідне рішення з врахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, та зважаючи на те, що апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції лише в контексті обраного судом способу захисту порушеного права, зазначає наступне.

Згідно статті 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах: народовладдя; законності; гласності; колегіальності.

Як встановлено в п.34 ч.1 ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Разом з тим, аналізуючи зміст вищевикладених норм чинного законодавства, які встановлюють механізм та процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування чи органів виконавчої влади з приводу надання їм у власність земельних ділянок, суд звертає увагу, що надання відповідного дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос. Тобто відповідач, за результатами розгляду заяви позивача щодо відведення земельної ділянки, відповідач повинен прийняти відповідне мотивоване рішення.

Аналізуючи оскаржене позивачем рішення органу місцевого самоврядування колегія суддів приходить висновку про його невмотивованість з огляду на відсутність у ньому мотивів його прийняття та підстав ухвалення. В контексті цього суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний обґрунтовувати рішення, які він приймає, зобов`язаний навести/вказати його належне обґрунтування. Таке рішення має бути належно визначеним та зрозумілим, а його мотивування (обґрунтування) рішення у письмовій формі повинно давати можливість особі правильно його зрозуміти та реалізувати право на оскарження.

Зважаючи на наведене вище суд констатує, що в цьому випадку Лисиничівська сільська рада не виконала вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та не мотивувала своє рішення.

У відповідності до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, вказаним та іншими законами до їх відання.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Таким чином, за своєю правовою природою, повноваження відповідача стосовно затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність є дискреційними повноваженнями та виключною компетенцією уповноваженого органу.

З врахуванням викладеного, суд не має підстав зобов`язувати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а тому в задоволенні такої позовної вимоги необхідно відмовити.

Разом з тим, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

У справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, вихід за межі позовних вимог можливий, але повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, на захист яких поданий позов. У зв`язку з цим, ефективним способом поновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 17 серпня 2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що суд першої інстанції помилково не зобов`язав відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею з огляду на те, що оскаржене рішення не містить мотивів відмови позивачу, а відтак вирішення питання про зобов`язання позивача затвердити проект землеустрою, на думку суду, є передчасним, оскільки мотиви відмови є невідомі.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з. ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків суду, та в повній мірі відповідають позиції відповідача, викладеній у відзиві до адміністративного позову, яка в цілому суперечить чинному законодавству та спростовується наявними у матеріалах справи доказами. Суд наголошує, що відповідач не надав жодних нових доказів на спростування висновків суду першої інстанції, та по суті не обґрунтував в чому, на його переконання, такі висновки є неправильними та невідповідними закону, а лиш повторно зазначив в апеляційній скарзі доводи, які досліджувались судом першої інстанції та ним відхилені.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржене рішення з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.000691 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді І. І. Запотічний
С. М. Кузьмич
Повне судове рішення складено 06 листопада 2019 року.