Справа № 200/8882/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 р. Справа№200/8882/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративний позов

ОСОБА_1

до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в

Донецькій області

про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Георгієвська, 30-а) про визнання протиправною відмову у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища, зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища та проставити відмітку про реєстрацію без передачі будь-яких даних до Єдиного державного демографічного реєстру України, без формування унікального номеру запису в Реєстрі, без використання будь-яких засобів ЄДДР, без надання згоди на обробку персональних даних.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, відповідач, як вважає позивач, відмовляючи у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища, діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Зазначає, що така відмова грубо порушує права позивача, мотиви, якими він керується при виборі форми паспорта є його релігійні переконання. Згоди на обробку персональних даних позивач не надавав, а примушування до цього він розцінює, як неправомірне втручання у його особисте життя з боку Держави.

Звертає увагу суду, що обставини даної справи є аналогічними, тим, що досліджувались Великою Палатою Верховного Суду при розгляді зразкової справи № 806/3256/17 (Пз/9901/2/18) постанова від 19.09.2018 року.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що відмовляючи позивачу у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища, служба діяла в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством.

Вказує, що дії позивача при зверненні до територіального підрозділу ГУ ДМСУ у Донецькій області за своєю формою не створювали правових підстав для надання їй адміністративної послуги з оформлення паспорту громадянина України, а тому позивач відмови у наданні вищевказаної адміністративної послуги не отримував, таким чином, відсутній предмет спору, який може оскаржуватись у судовому порядку. Позивач звернувся до відповідача із заявами довільної форми, на які надано роз`яснення, а тому вони не є відмовою у документуванні особи паспортом громадянина України у формі книжечки.

Зазначає, що позивач не надав повний пакет документів для оформлення паспорта у формі книжечки, зокрема не надано рішення суду, свідоцтво про народження, документ, що містить фотозображення особи.

Враховуючи наведене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав відзив та заяву про розгляд без його участі.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, відзиву, суд з`ясував наступні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 (а.с. 13-14).

27.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Краматорського міського відділу ДМС у Донецькій області з заявою про не бажання оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ІD, не дає згоди на оформлення паспорту у формі пластикової картки типу ІD, просила видати їй паспорт громадянина України у формі книжечки, у разі відмови повідомити про це письмово. У додатку до заяви рахується 2 фотокартки розміром 3,5 х 4,5 см. для оформлення паспорта, копія свідоцтва про народження.

09.03.2019 року Краматорським міським відділом ГУ ДМС в Донецькій області в порядку Закону України «Про звернення громадян» надана відповідь № 1402.48-1999/1402.48.1-19 в якій зазначено про відсутність правових підстав для видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки, оскільки вчинення відповідних дій можливе за умови подання заявником оригіналів документів, передбачених розділом ІІІ Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456, у тому числі заяви встановленого зразка та рішення суду.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» розпорядник Реєстру - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Відповідно до п.п. 28, 34 Положення про Державну міграційну службу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360, одними з основних завдань ДМС є, зокрема, забезпечення створення, удосконалення, розвиток, супроводження та підтримку функціонування Єдиного державного демографічного реєстру, Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами, Національної системи біометричної верифікації та ідентифікації громадян України, іноземців та осіб без громадянства, розпорядником яких є ДМС, а також здійснює заходи із захисту інформації в них; оформлення, видача, обмін, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення документів з безконтактним електронним носієм.

Згідно ч. 7 Положення про Державну міграційну службу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 360, ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні.

Таким чином, відповідач у справі - орган владних повноважень, якій реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції) та на якого покладені владні управлінські функції щодо оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення документів з безконтактним електронним носієм.

Щодо відповідності даної справи ознакам зразкової справи, відповідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 справа №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

У зазначеній постанові визначено наступні ознаки типової справи:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних данних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

У справі, що розглядається, фізична особа звернулася до територіального органу ДМС України із заявою про видачу паспорту громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних,

Тобто предмет спору відповідає ознакам типової справи.

Щодо необхідності подавати повний пакет документів, передбачений п. 13 Положення № 2503-ХІІ, суд встановив наступне.

У рішенні Верховного Суду від 26 березня 2018 року справа №806/3265/17 встановлено: «3 жовтня 2017 року позивачка звернулася до Управління ДМС, Відділу УДМС та Державної міграційної служби України із заявою (довільної форми) про видачу їй паспорта громадянина України у вигляді книжечки з можливістю вклеювання фотографії, без жодного електронного носія інформації, для зчитування якої необхідні додаткові пристрої, без зняття біометричної інформації та без внесення відомостей про неї до Єдиного державного демографічного реєстру.

Звернення позивачки про отримання паспорта громадянина України за формою і змістом не відповідає вимогам до заяви-анкети, на підставі якої до Єдиного державного демографічного реєстру вноситься відповідна інформація про особу заявника та яка є підставою для вчинення територіальними органами і підрозділами ДМС відповідних дій/прийняття рішень щодо оформлення паспорта громадянина України встановленого зразка. Тому зауваження Управління ДМС з цього приводу є слушними. Однак, з огляду на мотиви подання цього позову (йдеться про суб`єктивне ставлення позивачки до форми паспорта громадянина України у вигляді безконтактної картки з електронним носієм інформації і його оформлення засобами Єдиного державного демографічного реєстру), звернення до територіального підрозділу ДМС із заявою-анкетою відповідно до згаданого Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою № 302, слугуватиме підставою для оформлення їй паспорта громадянина України у формі безконтактної картки з імплантованим у неї носієм інформації, а також означатиме, що зазначені в цій заяві відомості, відповідно до названого вище Порядку, підлягатимуть внесенню до Єдиного державного демографічного реєстру, з чим, власне, і не погоджується позивачка. З огляду як на ту кількість спорів, які вже виникли з правовідносин, пов`язаних з такими ж зверненнями громадян України до органів і підрозділів ДМС і з аналогічних підстав відмови останніх в оформленні паспорта громадянина України зразка 1994 року, так і на ті, які виникатимуть надалі у зв`язку з подібними зверненнями, і результатом їх розгляду, зумовленим змінами у правовому регулюванні суспільних відносин у цій сфері, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для ухвалення зразкового рішення, аби сприяти однаковій правозастосовній практиці судів під час вирішення спорів цієї категорії.»

Таким чином, вищевикладене спростовує доводи відповідача про наявність у позивачки в зразковій справі повного пакету документів, передбаченого п. 13 Положення № 2503-ХІІ.

Згідно ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Тобто, суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Із вирішення питання про відповідність даної справи ознакам типової справи, логічним вбачається застосування правового регулювання для встановлення чи має позивачка право на отримання паспорту у формі книжечки.

Так, Велика Палата Верховного Суду сформулювала наступний висновок: «Разом з тим, при вирішенні спору Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що законодавець, приймаючи Закон № 1474-VIII, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України. На час звернення позивачки до Відділу УДМС діяло два нормативних акта: Положення про паспорт № 2503-XII і Постанова №302, відповідно до яких особи, які раніше отримали паспорт, не зобов`язані звертатися за його обміном, при досягнені відповідного віку органи УДМС проводять вклеювання фотографії, тоді як особи, які змінили прізвище, чи у яких відбулися інші зміни персональних даних, зобов`язані отримувати новий паспорт у формі ID-картки, який має обмежувальний термін 10 років (ч. 3 ст. 21 Закону № 5492-VI), до якого вноситься більше персональних даних та який має унікальний номер запису у Реєстрі. При цьому, у жодному законі не зазначено, з якою метою встановлені такі обмеження, і чи є вони необхідними у демократичному суспільстві. Оскільки дії Відділу УДМС розглядаються як дії держави в цілому, і такі дії порушують основоположні права громадян, то вони визнаються протиправними.

Суд вважає, що такий висновок є застосовним і до позивача, який звертається за отриманням паспорту вперше.

Крім того суд вважає за належне зазначити, що у висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 19.09.2018 року в зразковій справі № 806/3265/17, право особи на отримання паспорту у вигляді книжечки також не ставиться в залежність він релігії, оскільки б зазначені положення, на думку суду, призвели б до дискримінації.

В свою чергу, суд, беручи до уваги, що спірні правовідносини мали місце у часі пізніше ніж винесена (цитована) постанова наводить чинні, на момент спірних правовідносин, положення Постанови Верховної Ради України «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (в редакції від 01.01.2019)

Пункт 2. Паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку.

Пункт 3. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Терміни запровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Пункт 13 Для одержання паспорта громадянин подає:

заяву за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ України; свідоцтво про народження; дві фотокартки розміром 35х45 мм; у необхідних випадках - документи, що підтверджують громадянство України.

Таким чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Наряду з викладеним, суд зазначає наступне.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначені правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Частиною 1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначений перелік документів, оформлення яких передбачається із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення, до якого входить зокрема паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом.

Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета.

Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Одночасно положеннями частини 4 статті 21 Закону №5492-VI визначено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Разом із тим, як вже зазначалось вище, Велика Палата Верховного Суду з даного приводу зазначила: «законодавець, приймаючи Закон № 1474-VIII, яким внесено зміни до Закону № 5492-VI, не дотримав вимог, за якими такі зміни повинні бути зрозумілими і виконуваними, не мати подвійного тлумачення, не звужувати права громадян у спосіб, не передбачений Конституцією України та не допускати жодної дискримінації у залежності від часу виникнення правовідносин з отриманням паспорта громадянина України.»

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не виконано вимоги наказу МВС України від 06.06.2019 № 456 та способу захисту порушеного права, суд зазначає наступне.

Наказом МВС України від 06.06.2019 № 456, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 14.06.2019 за № 620/33591 затверджено тимчасовий порядок оформлення і видачі паспорта громадянина України, набрав чинності 21.06.2019.

Цей порядок розроблений відповідно до абзацу п`ятого пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 398 «Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302», Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (в редакції Постанови Верховної Ради України від 23 лютого 2007 року № 719-V), визначає порядок подання документів, їх розгляду і прийняття рішення про оформлення та видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року (далі - паспорт) особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року (далі - рішення суду), засвідчене в установленому законодавством порядку.

З викладеного, очевидним є висновок про застосовність вказаного порядку до кола осіб, відносно яких наявне відповідне рішення суду про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, засвідчене в установленому законодавством порядку. Позивач до таких не належить, а тому поширювати на неї дію наказу № 456 у відповідача підстав не було.

А тому суд такі посилання відповідача до уваги не бере, оцінюючи виключно мотиви, викладені у таких відмовах, що відповідає нормативному припису ст. 2 КАС України.

Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд звертає увагу, що відповідно вже названого листа-відповіді відповідач повідомив позивачку у порядку Закону України «Про звернення громадян» про застосовне, на думку органів ДМС України, до даних відносин законодавство України, незважаючи на те, що позивачка із заявою у порядку вказаного закону не зверталася.

Таким чином, відповідач у спірних правовідносинах не прийняв жодного рішення про відмову чи видачу позивачу паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки та не навів будь-яких правових підстав для відмови у проведенні оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки, із посиланням на застосовне до даних правовідносин законодавство України.

Відтак, зважаючи на те, що відповідачем не наведено жодних зауважень щодо поданої заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що відповідач вчинив бездіяльність щодо не оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки.

Зважаючи на обставини справи, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача у спірних відносинах є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не оформлення паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки позивачу та, відповідно, зобов`язання ГУ ДМСУ в Донецькій області оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях).

Зазначений висновок суду також узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.09.2018, зразкова справа №806/3265/17.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища, в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи встановлена протиправність дій органу владних повноважень щодо відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища, суд вважає позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню з ухваленням рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень оформити та видати паспорт громадянина України у вигляді книжечки (на паперових носіях).

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Георгієвська, 30-а) про визнання протиправною відмову у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища, зобов`язання оформити та видати паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища та проставити відмітку про реєстрацію без передачі будь-яких даних до Єдиного державного демографічного реєстру України, без формування унікального номеру запису в Реєстрі, без використання будь-яких засобів ЄДДР, без надання згоди на обробку персональних даних - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища.

Зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки у зв`язку зі зміною прізвища та проставити відмітку про реєстрацію без передачі будь-яких даних до Єдиного державного демографічного реєстру України, без формування унікального номеру запису в Реєстрі, без використання будь-яких засобів ЄДДР, без надання згоди на обробку персональних даних.

Стягнути з Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (, юридична адреса: 87515, Донецька обл., м.Маріуполь, вул. Георгієвська, 30-а) (за рахунок бюджетних асигнувань) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судові витрати у сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.В. Давиденко