Справа № 260/121/19
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8259/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Ратушної М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року (суддя першої інстанції Плєханова З.Б., м. Ужгород, повний текст рішення складено 17 травня 2019 року),

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про зобов`язання зарахувати до вислуги років у поліції наявну на момент переходу па службу у Національну поліцію України вислугу років у міліції, що станом на 07 листопада 2015 року становила 16 років 05 місяців 10 днів та з врахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року позовні вимоги було задоволено. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області зарахувати ОСОБА_1 до вислуги років у поліції наявну на момент переходу на службу у Національну поліцію України вислугу років у податковій міліції, що станом на 07 листопада 2015 року становила 16 років 05 місяців 10 днів та з врахуванням цієї вислуги років, провести перерахунок і виплату грошового забезпечення в частині надбавки за стаж служби в поліції.

Із таким судовим рішенням не погодилося Головне управління Національної поліції в Закарпатській області та подало апеляційну скаргу. Відповідач вважає, що прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апелянт зазначив, що після переходу на службу в поліцію, на виконання вимог ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», до стажу служби позивача в поліції зараховано періоди служби в органах внутрішніх справ та поліції з дня призначення на відповідну посаду, відповідно до п.1 та п.3 ч.2 Закону України «Про Національну поліцію». Вислуга років ОСОБА_1 станом 01.12.2018 року обчислена відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1993 №393 « Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей», Закону України « Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та з урахуванням роз`яснення МВС України від 30.06.2017 року №9641/05/22-2017 « Про надання роз`яснення щодо обчислення вислуги років для призначення пенсії» складає 19 років 06 місяців 03 дні. Отже, відповідач зауважує, що вказані позивачем періоди роботи в державних органах не підлягають для зарахування до стажу служби в поліції, що дає право поліцейському на надбавку за вислугу років, так як відповідач почав працювати в органах внутрішніх справ з 10.04.2006 року, а тому підстав для задоволення позову немає.

У судове засідання представники сторін не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду , що підтверджено матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2

- з 1993 року по 1998 року навчався в Ужгородському державному університеті, на економічному факультеті;

- з 27 травня 1999 року по 10.04.2006 року працював в органах податкової міліції на посадах начальницького складу

- з 10.04.2006 по 06.11.2015 року, працював в органах внутрішніх справ України;

- з 07.11.2015 року прийнятий на службу до Національної поліції України, де проходить службу по даний час.

Вищезазначені обставини справи підтверджуються відомостями з послужного списку (а.с.11-23).

При цьому, згідно наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 14.12.2015 року №87 о/с позивачу зараховано стаж служби в поліції 16 років 05 місяців 10 днів. (а.с.55).

У подальшому у зв`язку з допущеною помилкою, наказом ГУНП в Закарпатській області від 26.02.2016 року №24 о/с було внесено зміни до переднього наказу та оголошено стаж служби в поліції, який станом на 07.11.2015 року складав 09 років 06 місяців 27 днів. До стажу служби в поліції зараховано періоди служби в органах внутрішніх справ та поліції з дня призначення на відповідну посаду відповідно до п.1,2 та п.3 ч.2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію»(а.с.54).

Згідно листа ГУ НП в Закарпатській області від 13.12.2018 року № 21 аз/106/03/2-2018 відповідач повідомив, що згідно довідки ліквідаційної комісії УМВС України в Закарпатській області станом на 06.11.2015 року вислуга років в органах внутрішніх справ позивача склала 18 років 10 місяців 07 днів (а.с.25-27).

При цьому, у змісті зазначеного листа , зазначено що, відповідно до норм Закону України "Про Національну поліцію", стаж позивача служби в поліції станом на 07.11.2015 року становить 09 років 06місяців 27 днів. З 07.11.2015 по 11.04.2016 року позивачу виплачувалась процентна надбавка за вислугу років у розмірі 20% до посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальне звання, а з 11.04.2016 по даний час -25% (а.с.25).

Отже, як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивачу не було враховано при обліковуванні стажу роботи у поліції його службу у податковій поліції у період з 27 травня 1999 року по 10 квітня 2006 року.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність таких дій відповідача з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України "Про національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі Закон № 580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до ст.78 Закону №580-VIII стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 Закону № 580-VIII, порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України № 988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" установлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Приписами п.п. 3-6 ч. 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" зобов`язано Кабінет Міністрів України в місячний строк, крім іншого, прийняти нормативно-правові акти, що випливають із цього Закону та привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, ужити заходів щодо фінансового та матеріально-технічного забезпечення поліції України.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їхніх сімей" від 23.12.2015, який набрав чинності 29.12.2015, пункт 15 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" доповнено абзацами другим та третім, згідно з якими за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Крім того, Законом України "Про державну податкову службу в Україні" від 04.12.1990 № 509-XII, який регулював правовий статус податкової міліції під час служби позивача , було встановлено, що податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних органів державної податкової служби, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Відповідно до статей 24, 26 Закону № 509-XII (в редакції , яка була чинною на момент служби позивача) особи начальницького складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ. Держава гарантує правовий і соціальний захист осіб начальницького складу податкової міліції та членів їх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20 - 23 Закону України "Про міліцію".

Отже, судом І інстанції вірно вказано, що служба в органах податкової міліції здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, тобто має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького складу, тому повинна зараховуватись до стажу служби в поліції на підставі п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію".

Крім того, статтею 8 КАС України передбачено, що принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Частиною 1 ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 83 Рішення Європейського суду з прав людини у справі " Ганс-Адам ІІ проти Німеччини" (Заява № 42527/98) від 12.07.2001 Суд нагадує, що, згідно з усталеною практикою органів Конвенції, "майно" може являти собою "існуюче майно" або засоби, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні "законне сподівання" стосовно ефективного здійснення права власності.

При цьому, враховуючи принцип справедливості (fairness) та недопущення зловживання повноваженнями (abuse of power) під час прийняття рішень та вчинення діянь публічною адміністрацією, наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового захисту.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що надбавка за вислугу років є майном позивача в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також отримуючи надбавку за вислугу під час проходження служби в органах внутрішніх справ, позивач має законні сподівання на одержання такої під час служби в Національній поліції.

При цьому, відсутність своєчасного прийняття підзаконних нормативних актів не може слугувати підставою для позбавлення позивача належного грошового забезпечення.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність дій щодо незарахування стажу роботи позивача у податковій міліції у відповідності до вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України, а тому апеляційний суд погоджується з висновками суду І інстанції щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби в податковій міліції у період з 1999 по 2006 роки .

За таких обставин, судова колегія апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції в повній мірі надав оцінку усім вказаним обставинам та зібраним по справі доказам, у зв`язку із чим, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків визначених п. 2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повний текст постанови складено 04 листопада 2019 року.