Справа № 360/3747/19
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 листопада 2019 року СєвєродонецькСправа № 360/3747/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції у Луганській області (далі відповідач, ГУНП в Луганській області), у якому позивач просить суд:

- визнати неправомірною бездіяльність ГУНП в Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.10.2018 по 29.10.2018 в сумі 6 649, 50 грн;

- стягнути з ГУНП в Луганській області на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 03.10.2018 по 29.10.2018 в сумі 6 649, 50 грн.

У позовній заяві позивач заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого зазначив, що позивачем 30.10.2018 було укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського та старшинського складу (Наказ №562-ос від 30.10.2018). Остаточний розрахунок при звільненні із позивачем проведено відповідачем - 30.10.2018. Своєчасне пред`явлення позову в цей період стало утрудненим у зв`язку з умовами проходження контрактної військової служби, що обумовлено обмеженістю доступу до нормативно-правової бази та оргтехнічним засобам, оскільки службові завдання виконував за межами населених пунктів у польових умовах в межах зони проведення Операції Об`єднаних Сил на території Луганської області.

Окрім того, з введенням в Україні воєнного стану із 14 години 00 хвилин 26 листопада 2018 року строком на 30 діб до 14 години 00 хвилин 26 грудня 2018 року, постановленого Указом Президента України №393/2018 від 26.11.2018, затвердженого Законом "Про правовий режим воєнного стану", дії щодо пред`явлення адміністративного позову були тимчасово обмежені та практично не можливі у зв`язку зі специфікою виконання військово-службових завдань, направлених на захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

На підставі зазначеного позивач просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення та поновити строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 28.08.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено вирішити питання щодо поновлення строку звернення до суду під час судового розгляду справи (арк.спр. 1-2).

Ухвалою суду від 17.10.2019 позовну заяву залишено без руху та запропоновано позивачеві протягом п`яти днів з дня отримання ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом та докази поважності причин його пропуску (арк.спр. 65-66).

29.10.2019 за вх. № 54264/2019 до суду позивачем надано заяву про поновлення строку звернення до суду, в якій викладено доводи, аналогічні наведеним у заяві, поданій разом з позовом, та докази на підтвердження обставин копію контракту про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержанського та старшинського складу від 30.10.2018 (арк.спр. 76-77) та довідку від 26.07.2019 № 30/983, видану військовою частиною НОМЕР_1 (арк.спр. 78).

У період з 21.10.2019 по 04.11.2019 головуючий суддя Секірська А.Г. перебувала у відпустці на підставі наказу Луганського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 № 69-во, про що помічником судді Рязанською Є.О. складено довідку від 29.10.2019 (арк.спр. 80).

Ухвалою суду від 05.11.2019 продовжено розгляд справи № 360/3747/19 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено вирішити питання щодо наявності чи відсутності підстав для поновлення позивачеві строку звернення до суду в ході судового розгляду (арк.спр.81).

13.09.2019 за вх. № 47091/2019 від відповідача надійшли заперечення проти заяви про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважною (арк. спр. 30-34), в обґрунтування яких зазначено наступне.

Для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення переднього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

До спірних правовідносин застосовується тримісячний строк звернення до суду з дня проведення остаточного розрахунку.

Позивача було звільнено зі служби в поліції відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 28.09.2018 № 456 о/с з 03.10.2018. Одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції було проведено при надходженні відповідного фінансування 30.10.2018.

Тобто перебіг строку звернення до суду по даній справі розпочинається 31.10.2018, закінчується - 31.01.2019.

До суду позивач звернувся 27.08.2019 відповідно до ухвали суду від 28.08.2019, тобто пропустив строк звернення до суду (звернувся майже через сім місяців з дня, коли дізнався (повинен був дізнатися) про порушення свого права).

З приводу вказаних обґрунтувань позивача щодо поважності причин строку звернення до суду відповідач зазначив таке.

По-перше, будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин позивач не надає.

По-друге, воєнний стан був введений з 14:00 26.11.2018 по 14:00 26.12.2018, у той час як строк звернення до суду з цим позовом тривав з 31.10.2018 по 31.01.2019 (тобто «часова межа» пред`явлення позову по цій справі значно ширша, аніж «часова межа» дії воєнного стану).

По-третє, відповідно до ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 у справі № 360/3918/18 позивач 27.11.2018 (у період воєнного часу, та у строк звернення до суду з позовом по справі 360/3747/19) звертався до суду щодо визнання неправомірними дії та бездіяльності ГУНП в Луганській області щодо ненарахування та невиплати йому винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції та стягнення вказаної грошової винагороди.

Крім того, позивач брав участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) по іншій адміністративні справі у Луганському окружному адміністративному суді (адміністративна справі № 360/412/19 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області про визнання дій протиправними та стягнення винагороди за участь в антитерористичній операції). Зокрема, по зазначеній адміністративний справі позивачем було 30.01.2019 (у строк звернення до суду з позовом по справі 360/3747/19) подано адміністративний позов від 29.01.2019; 11.07.2019 було подано касаційну скаргу від 10.07.2019.

Особиста участь позивача (самостійне складання, підписання та подання до суду заяв по суті та процесуальних документів) у судових процесах по іншим адміністративним справам протирічить твердженням позивача про обмежений доступ до нормативно-правової бази та оргтехнічним засобам; а також свідчить про те, що вказані позивачем обставини не є обставинами, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (тим більше, що вказані обставини не підтверджені будь-якими доказами).

Таким чином, з огляду на вищевикладене відповідач вважає, що позивачем безпідставно пропущений строк звернення до суду, а тому просив суд відмовити у задоволенні клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

11.10.2019 за вх. № 51628/2019 від відповідача надійшло клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду, в обґрунтування якого зазначено таке.

У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, повив залишається без руху, при цьому протягом десяти днів в дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку (частина 1 статті 123 КАС України).

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина 2 статті 123 КАС України).

З огляду на зміст вказаних норм вбачається, що КАС України чітко передбачає при поданні позовної заяви у разі пропуску строку звернення до суду складання відповідного окремого процесуального документу у формі заяви про поновлення строку звернення до суду та долучення його до позовної заяви.

Зі змісту матеріалів адміністративного позову ОСОБА_1 вбачається, що вказаний процесуальний документ позивачем не було долучено до позовної заяви, але у прохальній частині адміністративного позову (п. 3) останній зазначає: «Визнати поновлення пропущеного процесуального строку, встановлений законом для подання позову ОСОБА_1 до відповідача Головне управління Національної поліції в Луганській області, про стягнення середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільнення».

Позиція відповідача щодо дотримання позивачем строку звернення до суду була викладена у запереченні проти заяви про визнання причини пропуску строку звернення до суду поважною та його поновлення від 12.09.2019 № 864/111/28-2019 з відповідними доказами в обґрунтування вказаного заперечення, яка була надана до суду (оскільки відповідно до ч. 1 ст. 166 КАС України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань).

Аналогічні аргументи, викладені відповідачем в клопотанні про залишення позову без розгляду. З посиланням на правові позиції Верховного Суду, відповідач просив залишити позовну заяву без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду та клопотання відповідача про залишення позову без розгляду суд зазначає таке.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (частина шоста статті 161 КАС України).

Відповідно до частин першої, шостої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно із частиною першою статті 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 у справі № 1-5/2012 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього кодексу: «За статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку.

Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку».

Тобто, до спірних правовідносин застосовується тримісячний строк звернення до суду з дня проведення остаточного розрахунку.

Судом встановлено, що наказом ГУНП в Луганській області від 28.09.2018 № 456 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 03.10.2018 (арк.спр. 18).

Остаточний розрахунок проведено 30.10.2018, що підтверджується випискою по картковому рахунку (арк.спр. 19).

Перебіг строку звернення до суду почався 31.10.2018, та сплинув 31.01.2019.

Згідно із поштовим штампом на конверті, позивач здав позовну заяву до відділення поштового зв`язку 23.08.2019 (арк.спр. 24), позовна заява підписана тією ж датою (арк.спр. 11).

Таким чином, позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском тримісячного строку звернення, визначеного частиною першою статті 233 КЗпП України.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС України Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України.

КАС України не пов`язує право суду поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить висновок щодо поважності чи не поважності причин пропуску строку.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Щодо посилань відповідача, на те, що нормами КАС України чітко передбачено при поданні позовної заяви у разі пропуску строку звернення до суду складання відповідного окремого процесуального документу у формі заяви про поновлення строку звернення до суду та долучення його до позовної заяви, суд зазначає, що положеннями КАС України не заборонено викладення позивачем обґрунтувань поважності пропуску строку звернення до суду в тексті позовної заяви та звернення з відповідним клопотанням у прохальній частині позову.

Крім того, відповідну заяву позивачем надано на виконання вимог ухвали суду від 17.10.2019.

Так, судом встановлено, що 30.10.2018 між позивачем та начальником Луганського прикордонного загону полковником ОСОБА_2 укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб сержантського та старшинського складу строком на п`ять років (арк. спр. 76-78).

Довідкою від 26.07.2019 № 30/983, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , підтверджується, що сержант ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Луганському прикордонному загоні з 30.10.2018 по теперішній час та бере безпосередню участь в операції об`єднаних сил (арк.спр. 78).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті другої Кодексу адміністративного судочинства України).

За змістом статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Щодо доводів відповідача про те, що у період часу з січня 2019 року по дату звернення до суду з позовом ОСОБА_1 звертався до суду з іншими позовами та брав особисту участь у судових засіданнях, що свідчить про відсутність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, суд зазначає, що обов`язковому врахуванню судом підлягає та обставина, що пред`явлення позовної заяви у встановлені строки було ускладнене особливостями проходження позивачем військової служби за контрактом. Мова йде не про неможливість вчинення процесуальних дій, а про ускладнення такої можливості, що, на думку суду, є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що в матеріалах справи відсутності докази наявності в позивача юридичної освіти, який в свою чергу міг не знати, що його права порушені, тому суд не має правових підстав для відмови в судовому захисті соціальних прав позивача та вважає за необхідне визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити позивачу пропущений з поважних причин строк звернення до адміністративного суду та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

З огляду на наведене, враховуючи доводи позивача, викладені в клопотанні про поновлення строку звернення до суду, суд вважає за необхідне задовольнити останнє та визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з даним позовом, та відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 9, 44, 121, 122, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції в Луганській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Визнати причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Луганській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії у адміністративній справі № 360/3747/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяА.Г. Секірська