Справа № 620/2650/19
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 620/2650/19
Провадження № 2-а/750/241/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю представника позивача Шипотіло С.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_3 , про визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в :

05.09.2019 позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу від 26.09.2018 ВП № 29925988 та визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 29.08.2019 ВП №29925988. Одночасно подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з позовом в частині оскарження постанови від 26.09.2018 року про накладення штрафу, оскільки копію оскаржуваної постанови отримав лише через свого представника 29.08.2019 року.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.09.2019 року справу передано за підсудністю до Деснянського районного суду м. Чернігова.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він мав заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини, яка утворилась в період з 2008 по 2019 рік, а відповідачем накладено на нього штраф у розмірі 50% суми заборгованості на підставі норми закону, що введена в дію лише в серпні 2018 року, що є порушенням ст.58 Конституції України. З огляду на це вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Одночасно зазначив, що частинами 2, 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають застосуванню також з дати набрання чинності Законом України від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання», постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування, а тому відсутні підстави для стягнення з позивача судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.10.2019 прийнято адміністративну справу та відкрито провадження у справі, призначено її розгляд.

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

04.11.2019 представник відповідача надіслав на адресу суду відзив та просив провести розгляд справи без участі представника.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Неприбуття в судове засідання сторін, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, згідно вимог ч.3 ст.268 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Центральним відділом державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (далі- відповідач) відкрито виконавче провадження ВП №29925988 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 17.03.2008 Деснянським районним судом №2-1037/08 про стягнення з позивача на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.11.2007 року і до досягнення ними повноліття.

26.09.2018 відповідачем винесена постанова ВП №29925988 про накладення штрафу в розмірі 58336 грн. 42 коп., що становить 50 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів та складено розрахунок про розмір заборгованості, що підтверджується наявними в матеріалах справи копій вказаних документів, про які позивачу стало відомо 29.08.2019 під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження його представником, що підтверджується заявою про видачу копії постанов про накладення штрафу та стягнення виконавчого збору (а.с. 8). Даний факт відповідачем не заперечується.

Позивач вважає вказану постанову про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, внаслідок чого звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцієюта законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 13 Закону встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 1 ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 1 ст.26 Закону передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону порядок стягнення аліментів визначається законом. Абзацом 3 ч.14 ст.71 Закону передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів

Так, вказану статтю доповнено даною нормою згідно з Законом України від 03.07.2018 №2475-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання", який вступив в дію з 28.08.2018.

Суд зазначає, що згідно зі ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Крім того, відповідно до п.2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч.1ст.58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

А отже, оскільки заборгованість позивача щодо сплати аліментів утворилась з 2008 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абзацом 3 ч.14 ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" введена лише з 01.04.2019, на позивача не може бути накладено відповідний штраф в розмірі 50% від суми боргу.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки позивач отримав копію постанови про накладення штрафу через свого представника лише 29.08.2019 року, тому суд приходить до поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, який пропущено з поважних причин.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність застосування до позивача штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, а отже постанова Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області від 26.09.2018 про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно вимог ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок доведення обставин, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови покладено на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності застосування до позивача штрафу у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, а тому спірна постанова про стягнення штрафу є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Частини 2, 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають застосуванню також з дати набрання чинності Законом України від 03.07.2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання», тому підстав для стягнення Центральним ВДВС м. Чернігова ГТУЮ у Чернігівській області з ОСОБА_2 виконавчого збору також не існувало, тому постанова про стягнення виконавчого збору є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до наявної в матеріалах справи квитанції позивачем сплачено судовий збір за подання вказаного позову в сумі 768,40 грн.

Отже, суд дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильєва А.С. від 26.09.2018 ВП №29925988 про накладення штрафу.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Васильєва А.С. від 29.08.2019 ВП №29925988 про стягнення виконавчого збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута