Справа № 800/525/16
Суддя: Прокопенко Олександр Борисович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 800/525/16

Провадження № 11-527заі19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

головуючого судді Князєва В. С.,

судді-доповідача Прокопенка О. Б.,

суддів Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Ключник А. Ю.,

представника позивачки - Подосінова А . О .,

представника Вищої ради правосуддя - Белінської О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Верховної Ради України (далі - ВРУ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Вища рада правосуддя (далі - ВРП), про визнання протиправною та скасування постанови про звільнення з посади судді у зв`язку з порушенням присяги

за апеляційною скаргою ВРУ на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року (судді Ханова Р. Ф., Бевзенко В. М., Васильєва І. А., Гончарова І. А., Олендер І. Я.),

УСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 ОСОБА_3 звернулася до Вищого адміністративного суду України з позовом, у якому з урахуванням уточнень просила визнати протиправною та скасувати Постанову ВРУ від 29 вересня 2016 року № 1624-VIII про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (далі - Постанова ВРУ).

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що Постанова ВРУ є протиправною, оскільки прийнята з порушенням вимог частин третьої - шостої статті 216-1 Регламенту Верховної Ради України,затвердженого Законом України від 8 квітня 2014 року № 1861-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Регламент ВРУ). Зазначає, що на пленарному засіданні ВРУ головуючим не оголошувалось подання Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) про звільнення ОСОБА_3 . До того ж про розгляд питання про своє звільнення ОСОБА_3 не була повідомлена за три дні, отже, не мала можливості скористатись правом на участь, захист та виступ. Крім того, Постанова ВРУ про звільнення позивачки прийнята у період її тимчасової непрацездатності.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 8 листопада 2016 року відкрито провадження в цій справі.

26 червня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України зупинено провадження у справі № 800/525/16 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № П/800/421/16 за позовом ОСОБА_3 до ВРЮ про визнання протиправним та скасування рішення.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС) викладено в новій редакції.

На підставі підпункту 5 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС позовні заяви та апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, які подані до Вищого адміністративного суду України як суду першої або апеляційної інстанції та розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ураховуючи наведене вище, позовну заяву ОСОБА_3 було передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 22 квітня 2019 року позов ОСОБА_3 задовольнив.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із того, що відповідач допустив порушення принципів адміністративної процедури, визначених у пунктах 1, 3, 9 частини другої статті 2 КАС (тут і далі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), що полягали у вчиненні дій з розгляду питання про звільнення позивачки з посади судді та прийнятті постанови про таке звільнення не в межах закону, зокрема статті 216-1 Регламенту ВРУ, необґрунтовано та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішень. Порушення ВРУ цих принципів унеможливлює висновок про правомірність вирішення відповідачем питання про звільнення позивачки з посади судді та законність прийнятої постанови про звільнення ОСОБА_3 з посади судді. Оскільки ВРУ порушила спосіб реалізації владних управлінських функцій, то прийнята за таких порушень Постанова ВРУ про звільнення ОСОБА_3 з посади судді у зв`язку з порушенням присяги є протиправною, а порушені права позивачки підлягають захисту.

Не погодившись із таким судовим рішенням з підстави порушення судом першої інстанції норм матеріального права та всупереч положенням процесуального права, оскільки суд неповно з`ясував усі обставини у справі, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, ВРУ подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог.

На обґрунтування апеляційної скарги ВРУ зазначила, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, допустив порушення норм частини другої статті 83 Конституції України та частини восьмої статті 19 Регламенту ВРУ, оскільки не врахував конституційного права Президента України та строків проведення позачергового пленарного засідання.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить у її задоволені відмовити, оскільки Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду прийняв оскаржуване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та аргументи відзиву ОСОБА_3 , заслухавши представників позивачки та ВРП, Велика Палата Верховного Суду переглянула оскаржуване судове рішення і не виявила порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати.

Суд першої інстанції встановив таке.

25 квітня 2002 року Указом Президента України № 383/2002 ОСОБА_3 призначено на посаду судді Солом`янського районного суду міста Києва.

Постановою ВРУ від 20 березня 2008 року № 240-VI ОСОБА_3 обрано суддею Солом`янського районного суду міста Києва безстроково.

18 грудня 2015 року ВРЮ оголосила про прийняття рішення щодо внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

Вказане рішення від 18 грудня 2015 року оскаржено до Вищого адміністративного суду України (справа №800/421/16).

27 вересня 2016 року Голова ВРУ Парубій А. у зв`язку з вимогою Президента України про скликання позачергового пленарного засідання ВРУ та відповідно до частини восьмої статті 19 Регламенту ВРУ видав розпорядження № 352 про скликання позачергового пленарного засідання восьмого скликання на 10 годину 29 вересня 2016 року, до якого включив розгляд питання про звільнення суддів. Копія розпорядження наявна в матеріалах справи.

27 вересня 2016 року на офіційному-веб сайті ВРУ опубліковано розпорядження № 352 про скликання позачергового пленарного засідання ВРУ восьмого скликання на 10 годину 29 вересня 2016 року.

Інформація про розгляд питання саме стосовно звільнення ОСОБА_3 опублікована пресслужбою на офіційному вебсайті ВРУ о 19 годині 15 хвилин 27 вересня 2016 року.

28 вересня 2016 в Апараті ВРУ зареєстровано проект Постанови ВРУ № 3581-25 «Про звільнення судді», внесений Головою ВРУ Парубієм А. Копія цього проекту наявна в матеріалах справи.

Суд установив, що з 28 вересня по 11 жовтня 2016 року ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 2, що підтверджується листком непрацездатності серії АДА № 358737 .

29 вересня 2016 року Постановою ВРУ ОСОБА_3 звільнено з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України.

При цьому суд установив, що 21 березня 2016 року постановою Вищого адміністративного суду України задоволено позов ОСОБА_3 у справі № П/800/421/16 (800/39/16), визнано незаконним та скасовано рішення ВРЮ від 18 грудня 2015 року про внесення подання до ВРУ про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Солом`янського районного суду міста Києва у зв`язку з порушенням присяги судді.

6 липня 2016 року постановою Верховного Суду України скасовано постанову Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2016 року, справу направлено на новий розгляд до цього ж суду.

14 липня 2017 року постановою Вищого адміністративного суду України відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_3

17 вересня 2018 року постановою Верховного Суду відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2017 року.

Не погодившись із Постановою ВРУ, ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.

Надаючи оцінку викладеним у скаргах та відзиві на неї доводам учасників справи, Велика Палата Верховного Суду керується таким.

У справі щодо оскарження дій та актів ВРУ суд перевіряє їх на відповідність критеріям, визначеним у частині другій статті 2 КАС.

Відповідно до пункту 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суддя звільняється з посади органом, що його обрав або призначив, у разі порушення суддею присяги.

Частинами третьою, п`ятою статті 116 Закону України від 7 липня 2010 року

№ 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) було передбачено, що звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням ВРЮ після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР «Про Вищу раду юстиції».

ВРУ приймає постанову про звільнення судді з посади на підставі подання ВРЮ.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття ВРУ оскаржуваної Постанови було порушено процедуру звільнення ОСОБА_3 з посади судді, зокрема щодо неналежного повідомлення її про проведення засідання ВРУ, крім того, розгляд питання звільнення позивачки з посади судді відбувся за її відсутності.

Велика Палата Верховного Суду погоджується з такими висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з таких міркувань.

Порядок підготовки і проведення сесій ВРУ, її засідань, формування державних органів, законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій ВРУ визначає Регламент цього органу.

Частинами третьою, четвертою статті 216-1 Регламенту ВРУ передбачено, що подання про звільнення судді, обраного безстроково, вноситься ВРЮ до ВРУ. Обговорення питання про звільнення судді, обраного безстроково, на пленарному засіданні ВРУ починається з оголошення головуючим подання ВРЮ.

Після доповіді суддя, питання стосовно якого розглядається, має право на виступ.

При звільненні судді на підставі пунктів 4, 5 частини п`ятої статті 126 Конституції України присутність судді є обов`язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання ВРУ, на якому розглядатиметься це питання. Такий суддя має право на представника. У разі повторного неприбуття судді, щодо якого розглядається питання про звільнення, на засідання ВРУ, за умови повідомлення йому про розгляд питання про його звільнення у строк, передбачений цією частиною, таке питання може бути розглянуто за його відсутності.

Кожний народний депутат має право ставити запитання доповідачу та безпосередньо судді чи його представнику, висловлювати свою думку, надавати письмові матеріали.

За наявності зауважень до подання про звільнення судді, що потребують додаткової перевірки органом, що вніс таке подання, голосування щодо звільнення судді не проводиться. Повторний розгляд такого подання здійснюється за умов перевірки органом, що вніс подання, обставин, щодо яких висловлено зауваження, і повідомлення цим органом про результати такої перевірки та невідкликання внесеного подання.

Рішення про звільнення судді приймається відкритим поіменним голосуванням і оформлюється постановою ВРУ. Голосування про звільнення суддів може проводитися списком, а з підстав, передбачених пунктами 4, 5, 6 частини п`ятої статті 126 Конституції України, - щодо кожного судді окремо.

Отже, оголошення подання про звільнення судді, доповідь, обговорення, виступ судді або/та його представника, запитання до них народних депутатів, неголосування у разі наявності зауважень до подання - це стадії прийняття відповідного рішення парламентом. Задля забезпечення критерію обґрунтованості рішення ВРУ має ретельно досліджувати наявні матеріали, може збирати додаткові документи, пояснення осіб тощо.

Крім того, критерій щодо прийняття рішення з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення випливає з принципу гласності прийняття рішень. ВРУ як орган державної влади зобов`язана застосовувати цей критерій у процесі прийняття рішення, особливо якщо воно матиме несприятливі наслідки для особи. Особа, щодо якої приймається рішення, має право бути вислуханою, наводити доводи та докази на їх підтвердження.

Аналіз положень статті 216-1 Регламенту ВРУ свідчить про те, що присутність судді при розгляді питання про його звільнення є обов`язковою. Такому судді має бути повідомлено про розгляд питання про його звільнення не пізніше ніж за три дні до дня проведення засідання. Лише повторне неприбуття належно повідомленого судді дозволяє парламенту розглянути питання про звільнення судді за його відсутності.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) наголосив, що, зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і якість їхніх дій, мінімізують ризик помилки. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. рішення у справі «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, пункт 74).

У рішенні від 9 січня 2013 року у справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) Європейський суд з прав людини також зазначив, що процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності та що сторони провадження повинні мати право очікувати застосування вищезазначених норм. Принцип юридичної визначеності застосовується не тільки щодо сторін провадження, а й до національних судів. Цей принцип так само застосовується до процедур, що були використані для звільнення заявника з посади, включаючи процес ухвалення рішення на пленарному засіданні парламенту.

Суд установив, що урядова телеграма про розгляд питання про звільнення надіслана судді Солом`янського районного суду міста Києва Калініченко О. Б. на адресу її місця роботи та вручена секретарю Марченко 28 вересня 2016 року, тобто з порушенням строку, визначеного Регламентом ВРУ. Докази того, що керівник Солом`янського районного суду міста Києва чи секретар сповістив суддю Калініченко О. Б. про розгляд питання про її звільнення, відсутні.

Крім того, відповідно до матеріалів справи та наданих позивачкою пояснень, з 28 вересня по 11 жовтня 2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у Київській клінічній лікарні на залізничному транспорті № 2, що підтверджується листком непрацездатності серії АДА № 358737, і в цей період була відсутня за місцем проживання та місцем роботи, на адресу якої (місця роботи) 27 вересня 2016 року направлено урядову телеграму про розгляд подання про звільнення з посади судді.

Однак розгляд питання щодо звільнення ОСОБА_3 за поданням ВРЮ від 18 грудня 2015 року все ж відбувся і завершився прийняттям оскаржуваної Постанови ВРУ.

Наведене свідчить про те, що позивачка не була належним чином повідомлена про розгляд питання про її звільнення.

Таким чином, невиконання відповідачем вимог частини п`ятої статті 216-1 Регламенту ВРУ про обов`язкове повідомлення судді про проведення засідання, на якому розглядатиметься питання про звільнення цього судді, не пізніше ніж за три дні до дня засідання, призвело до порушення права позивачки на участь у процесі прийняття щодо неї рішення.

Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи ВРУ про належне повідомлення позивачки про розгляд питання про її звільнення у зв`язку з розміщенням відповідної інформації на офіційному вебсайті, оскільки її оприлюднення не підтверджує того, що ОСОБА_3 було повідомлено/відомо про дату та час розгляду питання про її звільнення.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 6 листопада 2018 року у справі № 800/606/16, від 13 листопада 2018 року у справі № 800/532/16, від 26 лютого 2019 року у справі П/800/520/16.

Ураховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що допущені ВРУ порушення розгляду питання про звільнення ОСОБА_3 з посади судді на пленарному засіданні п`ятої сесії ВРУ восьмого скликання 29 вересня 2016 року свідчать про вчинення відповідачем протиправних дій з розгляду такого питання, а тому висновок суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування Постанови ВРУ від 29 вересня 2016 року № 1624-VIII є правильним.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ВРУ, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, правові висновки Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду скаржником не спростовані.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315, частини першої статті 316 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись статтями 242, 266, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу Верховної Ради України залишити без задоволення.

2. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 22 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. С. Князєв
Суддя-доповідач О. Б. Прокопенко
Судді:Н. О. АнтонюкО. Р. Кібенко
С. В. БакулінаЛ. М. Лобойко
В. В. БританчукН. П. Лященко
Ю. Л. ВласовЛ. І. Рогач
Д. А. ГудимаО. М. Ситнік
В. І. ДанішевськаВ. Ю. Уркевич
Ж. М. ЄленінаО. Г. Яновська
О. С. Золотніков