Справа № 520/1348/19
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р.Справа № 520/1348/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Саєнко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.08.19 року по справі № 520/1348/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 22.01.2019 року № та № .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 2598 грн. 86 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач, Головне управління ДФС у Харківській області, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. Вважає, що задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необґрунтованість встановлених податковим органом за наслідком проведеної перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства, та як наслідок, незаконності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень про збільшення позивачу суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 241701,64 грн., а також за платежем військовий збір у сумі 18184,71 грн. Зазначив, що позивачем допущено порушення податкового законодавства, а тому відповідач, приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством України.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Позивач в судовому засіданні та у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів останньої та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.

Враховуючи, що відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі пп. 78.1.4 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пунктів 61.1, 61.2 ст. 61, пп.62.1.3 п.62.1 ст.62, п.75.1 ст.75, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України та наказу від 13.09.2018 року №6763 у період з 23.11.2018 року по 29.11.2018 року контролюючим органом проведено перевірку позивача, результати якої оформлено у вигляді акту від 05.12.2018 року №5091/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків акту від 05.12.2018 року №5091/20-40-13-05-08/ НОМЕР_1 перевіркою встановлено порушення позивачем:

- ппп. Д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік на суму 193361,31 грн., 2015 рік - 193361,31 грн,

- п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України військовий збір у сумі 14547,77 грн.

На підставі вищевказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 22.01.2019 року:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 241701,64 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 193361,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 48340,33 грн;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 18184,71 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням - 14547,77 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 3636,94 грн.

Позивач, вважаючи вказаний наказ Головного управління ДФС у Харківській області від 13.09.2018 року № 6763 та податкові повідомлення-рішення № та № протиправними, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.01.2019 року № та № . та не доведеності відповідачем правомірності прийнятих ним рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як було встановлено під час розгляду справи, підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень слугував висновок контролюючого органу про порушення податкового законодавства, зроблений на підставі даних, отриманих від ПАТ "ПУМБ", про те, що позивач у 2015 році отримав дохід (додаткове благо) у вигляді суми боргу платника податків, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

При цьому, пп.14.1.54 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно із п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Отже, відповідно до положень пп. "д" пп.164.2.17 п.164.2 ст. 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно із положеннями пп. 165.1.55 п. 165.1 ст.165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Тобто, під додатковим благом розуміється тільки основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань" №321-VIII від 09.04.2015, положення якого набрали чинності 07.05.2015, підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

З аналізу вищевикладених норм законодавства слід дійти висновку, що у разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ "ПУМБ" та ОСОБА_1 був укладений споживчий кредитний договір № 6294802 від 21.04.2008 року, за умовами якого позивачем було отримано 63870 (шістдесят три тисячі вісімсот сімдесят) доларів США для придбання земельної ділянки.

За період до 2014 року ОСОБА_1 було сплачено по кредитному договору 59522,30 дол. США. При цьому, відповідно до кредитного договору борг ОСОБА_1 перед ПАТ "ПУМБ" складався з основної суми боргу, відсотків за користування кредитом, штрафів, пені за прострочення оплат.

02.03.2015 року позивачем було подано до відділення банку у м. Харкові заяву-згоду на процес добровільної реалізації залогового майна, в якій зазначено про подальше застосування програми прощення.

Додатковою угодою №1 від 14.04.2015 року до кредитного договору № 6294802 від 21.04.2008 р. про припинення зобов`язання шляхом прощення боргу сторонами кредитного договору вирішено, що залишок за кредитним договором станом на дату підписання становить 54742,41 доларів США, при сплаті 12315 дол. США протягом дня з дня укладання додаткової угоди №1 від 14.04.2015 року решта суми, підлягає прощенню (анулюванню) банком.

Матеріали справи свідчать, що умова щодо сплати ОСОБА_1 була виконана, а саме сплачено 250230 грн., що підтверджується квитанцією вид 14.04.2019 р., копія якої міститься в матеріалах справи.

ПАТ "ПУМБ" було направлено на адресу позивача та отримано останнім повідомлення про прощення частини боргу від 14.04.2015 р. № КНО/44.2-43, яким повідомлено про прощення 14.04.2015 року частини боргу у розмірі 42427,41 дол. США за кредитним договором №6294802. Також матеріали справи містять копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вказаного повідомлення.

Разом з тим з акту перевірки №5091/20-40-13-05-08/ від 05.12.2018 року слідує, що ОСОБА_1 подано податкову декларацію про майновий стан і доходи платника податків за 2015 рік, однак в ній не відображено отримання вказаного доходу у вигляді прощеного боргу.

При цьому, суд зазначає, що наявні в матеріалах справи копії додаткової угоди №1 від 14.04.2015 року до кредитного договору № 6294802 від 21.04.2008 р. про припинення зобов`язання шляхом прощення боргу, повідомлення про прощення частини боргу №КНО/44.2-43 від 14.04.2015 року містять в собі зазначення про те, що банківською установою здійснюється прощення частини боргу у розмірі 42384,85 дол. США. В той же час, вказані документи не містять відомостей про складові вказаної суми боргу.

Зазначених відомостей не було надано ані до суду першої інстанції, ані до контролюючого органу.

Разом з тми, з наявної в матеріалах справи копії запиту контролюючого органу до ПАТ "ПУМБ" від 20.07.2017 року №21/20-40-13-01/12 вбачається, що відповідач, звертаючись до банківської установи просив у зв`язку з необхідністю уточнення даних по списаному боргу надати належним чином завірені первинні облікові документи, які підтверджують виконання вимог пп. "д" 164.2.17, п. 164.2, ст. 164 Податкового кодексу України щодо повідомлення платника податків про суми доходу нарахованого на їх користь з ознакою доходу 126 ( додаткове благо) та вказати суму прощеного боргу в розрізі основної суми боргу, пені, штрафних санкцій.

У відповідь на вказаний запит ПАТ "ПУМБ" листом від 03.08.2017 року №КНО-08.12.1/94 повідомило про відсутність правових підстав для задоволення запиту з огляду на положення Закону України "Про банки та банківську діяльність" та надало копію повідомлення про прощення частину боргу від 14.04.2015 року №КНО/44.2-43.

Також суд зазначає, що ухвалою суду першої інстанції від 16.04.2019 року витребувано від ПАТ "Перший Український міжнародний банк" належним чином засвідчені копії: угоди про прощення боргу за кредитним договору №6294802 від 21.04.2008 року; доказів надіслання повідомлення про прощення боргу по кредитному договору №6294802 від 21.04.2008 року; детальний розрахунок прощеного боргу ОСОБА_1 по кредитному договору №6294802 від 21.04.2008 року.

На виконання ухвали суду від 16.04.2019 року через канцелярію суду 02.05.2019 року ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" подано заяву, в якій вказано про надання витребуваних судом доказів та надано відповідно до переліку додатків до заяви копії: заяви ОСОБА_1 про прощення боргу; додаткової угоди № 1 за кредитним договором № 6294802 від 21.04.2008 р.; квитанції від 14.04.15 р. про сплату; повідомлення про прощення боргу; поштової квитанції; поштового повідомлення про вручення поштового відправлення; узагальнюючої податкової консультації щодо належного повідомлення боржника - фізичні особи про анулювання (прощення) боргу.

Отже, ПАТ "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" як на запит контролюючого органу, так і на вимогу суду не надано детальний розрахунок прощеного боргу ОСОБА_1 по кредитному договору №6294802 від 21.04.2008 року з зазначенням суми основного боргу, штрафних санкцій та пені.

З врахуванням вищевикладеного судова колегія зазначає, що відповідач, приймаючи спірні у даній справі податкові повідомлення-рішення не надав належної оцінки отриманим від банківської установи ПАТ "ПУБМ" відомостей, оскільки не врахував обставин неповідомлення вказаною установою відомостей про складові прощеної суми боргу.

Таким чином, оскільки не встановлено відомостей про складові суми прощеного боргу, то податкові повідомлення-рішення від 22.01.2019 року № та № прийнято без врахування усіх обставин справи та норм діючого законодавства.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність критеріям зазначеним в ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів прийшла до висновку, що приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, податковий орган дійшов до неправомірного висновку про порушення позивачем вимог діючого законодавства, а тому вони є незаконними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Однак відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, належними та допустимими доказами не довів обґрунтованість висновків акту перевірки.

Натомість позивач, на виконання вимог ч.1 ст. 77 КАС України, довів обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку щодо часткової обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Твердження скаржника про те, що задовольняючи позовні вимог, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про необґрунтованість встановлених податковим органом за наслідком проведеної перевірки порушень позивачем вимог діючого законодавства, та як наслідок, незаконності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на прийняте колегією суддів рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.08.2019 року по справі № 520/1348/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич

Повний текст постанови складено 05.11.2019 року