Справа № 159/4668/19
Суддя: Логвинюк І. М.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 рокум. КовельСправа № 159/4668/19

Провадження № 2-а/159/149/19

Ковельський міськрайонний суд Волинської обл. в складі:

головуючого судді Логвинюк І. М.,

при секретарі судових засідань Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження (усного) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 2 батальону 2 роти відділу організації несення служби у м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Омелянюка Романа Павловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач 19.08.19 р. звернувся до суду з вказаним вище адміністративним позовом, просить скасувати як незаконну постанову серії ЕАВ № 1415231 від 11.08.19 р. про притягнення його до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (далі оскаржувана постанова). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно з оскаржуваною постановою його притягнуто до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП і накладено адмінстягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що він о 15 год. 07 хв., 28 сек. 11.08.19 р. у м. Ковелі Волинської області, на вул. Варшавській, 3, керуючи транспортним засобом (далі т/з), проїхав регульований пішохідний перехід на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3., пп. г. ПДР - проїзд на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступні зміну сигналу, - чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. Зазначає, що 11.08.19 р., він, в дійсності, керував автомобілем марки «BMW X5», н. з. НОМЕР_1 , та рухаючись через регульоване світлофором перехрестя вул. вул. Шевченка та Варшавської, внаслідок зміни сигналів світлофора із зеленого на жовтий та, відповідно, червоний, вжив заходів для зупинки т/з. Після зміни світлофором червоного сигналу на жовтий ним було вчинено дії для підготовки до руху та після увімкнення зеленого сигналу - я розпочав рух через перехрестя. Будь - якого порушення вимог п. 8.7.3, пп. г. ПДР України він не вчиняв. Після проїзду вказаного вище перехрестя, автомобіль під його керуванням був зупинений працівниками поліції було мною зупинено. Після зупинки автомобіля, поліцейськими було вказано йому, що він порушив п. 8.7.3.г. ПДР України. На його зауваження та прохання надати можливість викласти свої пояснення з приводу інкримінованого адмінправопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідач поліцейський відмовив. На його прохання пред`явити інші докази вчинення вказаного вище правопорушення, відповідачем поліцейським через дуже тривалий проміжок часу було пред`явлено відео з його особистого мобільного телефону, що, однак, жодним чином не доводить його винуватість. Будь - якого регульованого пішохідного переходу по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області він не проїжджав. Із оскаржуваною постановою він не згідний, вважає її нечинною, незаконною. Вважає, що він повністю дотримався вимог ПДР України, оскільки проїхав вказане вище перехрестя відповідно до них. Дії відповідача - поліцейського щодо винесення оскаржуваної постанови вважає неправомірними. Покликаючись на ст. ст. 7, 245, 252, 280 КУпАП, зазначає, що вважає, що відповідачем поліцейським при винесенні оскаржуваної постанови вказані вище норми права не застосовувались, будь - якими доказами його винуватість не доводиться через їх відсутність та відсутність самого факту правопорушення, а тому й оцінка доказів відповідачем поліцейським не проводилась. Покликаючись на судову практику, ст. ст. 40, 6 - 8 Закону України «Про Національну поліцію», Наказ МВС України № 1 026 від 18.12.18 р., яким затверджено Інструкцію із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису (далі Інструкція), п. п. 4, 5 розд. II Інструкції, ст. ст. 287, 288 КУпАП, зазначає, що вважає, що його законні права та інтереси були порушені неправомірними діями суб`єкта владних повноважень відповідача. Просить позов задовольнити.

23.08.19 р. було відкрито провадження у справі за ухвалою суду.

Вказану вище ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачем поліцейським отримано під розпис 29.08.19 р., а відповідачем - Управлінням патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі УПП) 30.08.19 р..

04.09.19 р. до суду надійшов відзив відповідача УПП - на позовну заяву, що не містить даних про надіслання його копії і доданих до нього документів та інших доказів позивачеві; обгрунтований тим, що відповідач позов не визнає у повному обсязі, так як оскаржувана постанова є законною. Покликаючись на ст. 283 КУпАП, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. 3, п. 11 ч. 1 ст. 23, ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зазначає, що позивача було підставно зупинено та розпочато розгляд справи відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідачем поліцейським було зафіксовано вчинення правопорушення о 15 год. 07 хв. на перехресті вул. вул. Шевченка та Варшавської порушення п. 8.7.3, пп. «Ґ», «в» ПДР України. Покликаючись на п. 8.7.3, пп. «Ґ» ПДР України, ч. 2 ст. 122 КУпАП, зазначає, що після зупинення позивача як водія останньому було чітка вказано про причину зупинення порушення п. 8.7.3, пп. «Ґ» ПДР України, . Після встановлення особи позивача було розпочато розгляд справи по суті. Позивачеві було роз`яснено його права та обов`язки відповідно до ст. 63 Конституції України; ст. 268 КУпАП. Позивач надав усні пояснення про визнання вчинення правопорушення, що також було взято відповідачем поліцейським до уваги. Тому просить у задоволенні позову до обох відповідачів відмовити.

За станом на 01.11.19 р. відзиву на позовну заяву від відповідача поліцейського до суду не надійшло.

У судове засідання позивач не з`явився, хоча належно повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Попередньо подав до суду заяву з проханням справу розглядати у його відсутності, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити.

Представники відповідача УПП, а також відповідач - поліцейський у судове засідання також не з`явились, хоча обидвоє відповідачів - належно повідомлені. Про причини неявки суду не повідомлено.

На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з`явились.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, відтворивши у судовому засіданні аудіо - відеозапис із носія інформації - диска, наданого суду представником відповідача УПП, з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, розгляд справ про правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, покладено на органи Національної поліції.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобовязані діяли лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За змістом ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Як слідує із змісту ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобіганню правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

При розгляді даної справи суд перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови на момент її винесення.

Ч. 2 ст. 122 КУпАП, дійсно, передбачає адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за проїзд на заборонний сигнал світлофора у виді штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає суму 425 грн..

Як вбачається зі змісту копії оскаржуваної постанови, вона винесена о 15 год. 09 хв. 11.08.19 р. у м. Ковелі Волинської області, на вул. Варшавській відповідачем поліцейським як поліцейським відділу організації несення служби в м. Ковелі УПП у Волинській області щодо позивача. У ній зазначено, що останній о 15 год. 07 хв. 11.08.19 р., там же, керуючи вказаним вище автомобілем, проїхав регульований пішохідний перехід по вул. Варшавській, 3, на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3, пп «Ґ» ПДР України, - порушення проїзду на заборонний жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналі, відповідальність за що передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. До постанови маються додатки: відео з БК DM 4252 та відеореєстратора. Копія оскаржуваної постанови вручена особі під розпис.

Відповідно до змісту п. 8.7.3, пп «Ґ» ПДР України, сигнали світлофора мають такі значення, зокрема, п. «ґ» - жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів; п. «е» - червоний сигнал, у т. ч. миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Відповідно до змісту ст. 251 КУпАП, вона визначає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пл. Верховного Суду від 23.12.05 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Як вбачається із змісту ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що рунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як передбачено ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відтвореним у судовому засіданні аудіо відеозаписом із диску як носієві інформації, що наданий суду представником відповідача УПП, слідує, що на момент проїзду позивачем перехрестя вул. вул. Шевченка та Варшавської не зафіксований; момент проїзду позивачем регульованого пішохідного переходу по вул. Варшавській, 3 - також не зафіксовано. На відео вбачається, що автомобіль під керуванням позивача зупинено поліцейськими. Одним з них вказано причиною зупинення проїзд перехрестя вул. вул. Шевченка та Варшавської на заборонний червоний сигнал світлофора. Після визнання позивачем проїзду перехрестя на заборонний жовтий сигнал світлофора у зв`язку з необхідність виконання вимог п. 16.8 ПДР України, за яким він, виїхавши на перехрестя згідно із сигналом світлофора, що дозволяв рух, при заборонному жовтому сигналі світлофора повинен був виїхати у наміченому напрямку, а зупинився вже після стоп лінії, щоб не створити небезпеки іншим учасникам руху на дорозі, поліцейський повідомив позивачеві про те, що йому вмінено проїзд перехрестя вул. вул. Шевченка та Варшавської на заборонний жовтий сигнал світлофора. Перед початком розгляду справи по суті і до винесення оскаржуваної постанови відповідач поліцейський не роз`яснив позивачеві його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП.

Тому такі дані суд не може розцінювати як переконливий доказ винуватості позивача у вчиненні правопорушення. Суд відмічає нечітке формулювання причини зупинення та роз`яснення позивачеві його прав та обов`язків, передбачених ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП вже після винесення оскаржуваної постанови та в момент її проголошення і вручення і зазначає, що таке порушення вимог ст. 268, 283 КУпАП не дає суду підстав для висновку про законність оскаржуваної постанови.

При цьому суд враховує, що позивач свою винуватість у вчиненні правопорушення перед винесенням оскаржуваної постанови заперечував.

Однак доказів винуватості позивача у вчиненні правопорушення, наведеного у оскаржуваній постанові, не надано. І у оскаржуваній постанові такі докази не наведені.

Крім того, аналізуючи зміст п. 8.7 ПДР України, суд відмічає, що Правилами дорожнього руху України не передбачено такого поняття як заборонений червоний сигнал світлофора, про що зазначив поліцейський у оскаржуваній постанові, так як жовтий сигнал світлофора дозволений у використанні при регулюванні дорожнього руху, тобто, не є забороненим, а є заборонним для учасників дорожнього руху (по аналогії з поняттям про заборонний сигнал світлофора, про який йдеться у п. 8.7.6 ПДР України).

Разом з тим суд відмічає, що у судовому засіданні не знайшло свого ствердження те, що позивач вчинив правопорушення саме по вул. Варшавській, 3 у м. Ковелі Волинської області, так як зазначено у оскаржуваній постанові, а на перехресті вул. вул. Шевченка та Варшавської, як про це було повідомлено позивачеві перед винесенням оскаржуваної постанови. Між цими адресами відстань складає біля 2 х км, тому суд приходить до висновку, що і місце вчинення правопорушення казано неправильно.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що, дійсно, 11.08.19 р. відповідачем - поліцейським, який перебуває у штаті відповідача УПП - було винесено щодо позивача оскаржувану постанову. Доказів винуватості позивача у вчиненні вказаного вище правопорушення у оскаржуваній постанові не наведено. Наданий представником відповідача УПП - відеозапис не доводить винуватості позивача. У оскаржуваній постанові суть правопорушення як такого, що вчинене позивачем, викладена не відповідно до вимог ПДР України та чинного законодавства, та використано термін, що не відповідає ПДР України та КУпАП.

Враховуючи, що, з огляду на вищенаведене, таким чином поліцейським, який належить до штату співвідповідача, при винесенні оскаржуваної постанови не дотримано вимог ст. 283 КУпАП в частині зазначення опису встановлених обставин, положення ст. 268 КУпАП, доцільно оскаржувану постанову скасувати, а справу про притягнення позивача до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП провадженням закрити, так як доказів вчинення ним цього адмінправопорушення не встановлено.

Таким чином позовні вимоги позивача задоволенню підлягають частково лише в частині вимог, закладених до відповідача - УПП, у чиєму штаті працює відповідач - поліцейський, який виніс оскаржувану постанову.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно - правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно - владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Ст. 213 КУпАП передбачено, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що розгляд справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч. 2 ст. 122 КУпАП відноситься до компетенції органів Національної поліції.
Працівники органів і підрозділів Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення від імені органів Національної поліції і у цьому випадку не можуть виступати самостійними суб`єктами владних повноважень, тобто окремо від державного органу, посадовою особою якого вони є, виносячи одноособові рішення.
Тому належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен бути відповідний орган Національної поліції.
Оскільки відповідач поліцейський не є суб`єктом владних повноважень у задоволенні позовних вимог, закладених до нього, слід відмовити у повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 8, 55, ч. 2 ст. 19 Конституції України, ст. ст. 7, 9, ч. 2 ст. 122, ст. ст. 222, 245, 251, 252, 256, 268, 272, 278 КУпАП, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Позовні вимоги до відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 1415231 від 11.08.19 р., винесену поліцейським 2 батальону 2 роти відділу організації несення служби у м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Омелянюком Романом Павловичем про притягнення до адмінвідповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

У задоволенні позовних вимог до відповідача поліцейського 2 батальону 2 роти відділу організації несення служби у м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Омелянюка Романа Павловича відмовити.

Постанова суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43005. м. Луцьк, вул. Залізнична, 15;

представник відповідача - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України - Моніч Тетяна Миколаївна, адреса місця служби 45008, м. Ковель Волинської області, вул. Незалежності, 156;

відповідач: поліцейський 2 батальону 2 роти відділу організації несення служби у м. Ковелі Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Омелянюк Роман Павлович, місце служби - Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, юридична адреса: 43005. м. Луцьк, вул. Залізнична, 15.

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 05.11.19 р..