Справа № 620/1161/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1161/19 Суддя (судді) першої інстанції: Скалозуб Ю.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Шурка О.І.,

Степанюка А.Г.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, у якому просила:

- визнати протиправною відмову відповідача у наданні їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання їй, у порядку норм статті 118 Земельного кодексу України, дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, на території Плисківської об`єднаної територіальної громади Борзнянського району Чернігівської області у відповідності до графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області щодо неприйняття мотивованого рішення за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 05.01.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, на території Плисківської об`єднаної територіальної громади Борзнянького району Чернігівської області.

Зобов`язано Плисківську сільську раду Борзнянського району Чернігівської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, на території Плисківської об`єднаної територіальної громади Борзнянського району Чернігівської області.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень частини першої ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами частини першої ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 05.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Плисківської об`єднаної територіальної громади Борзнянського району Чернігівської області, до якої було додано копії паспорту, реєстраційного номеру облікової картки платника податків та графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. (а.с. 10-14)

Однак, у встановлений Земельним кодексом України строк, позивач рішення за наслідками розгляду своєї заяви не отримала, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив з наступного:

- враховуючи вимоги статті 123 Земельного кодексу України, відповідач у місячний строк повинен був розглянути заяву ОСОБА_1 і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні. Однак, незважаючи на вищезазначені вимоги чинного законодавства, відповідач вказане рішення не прийняв, чим порушив права та інтереси позивача;

- під час розгляду справи, відповідачем не надано будь-якого належного та достовірного доказу розгляду заяви позивача. При цьому, сільська рада у вказаний строк повинна прийняте рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивоване рішення про відмову у його наданні, чого зроблено не було. Відсутність належним чином оформленого рішення відповідача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом, що свідчить про протиправну бездіяльність.

Зважаючи на вказане, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Відповідно до положень частини другої ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу вимог частини першої статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Стаття 14 Конституції України, гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з п. 6 частини першої ст. 121 Земельного кодексу України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності, зокрема для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектарів.

У свою чергу, частиною четвертою ст. 122 ЗК України, передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з нормами статті 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до частин другої та третьої статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу місцевого самоврядування, який відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передає у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган місцевого самоврядування в межах своїх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Так, аналогічні підстави для відмови у наданні вищевказаного дозволу закріплені у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України

Тож, відповідний орган може відмовити у наданні дозволу тільки з підстав, зазначених у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України. Слід вказати, що перелік підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено, що позивач звернулась до відповідача із заявою від 05.01.2019 про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 2 га, на території Плисківської об`єднаної територіальної громади, для ведення особистого селянського господарства, що свідчить про те, що згідно вимог законодавства, відповідач у місячний строк повинен був розглянути заяву ОСОБА_1 і надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, чого зроблено не було.

При цьому, слід врахувати приписи пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з вимогами частини другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Судом першої інстанції не було встановлено, а сторонами доведено, що відповідачем взагалі розглядалась заява позивача, що вказує про порушення встановленого строку розгляду заяви та відсутність будь-якого мотивованого рішення суб`єкта владних повноважень про задоволення заяви або про відмову в такій. Крім того, слід врахувати те, що порушення строку розгляду та ненадання відповіді на подану заяву, тобто, бездіяльність відповідача по її розгляду, не може автоматично ототожнюватись із відмовою в її задоволенні, згідно ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

Дозвіл про надання дозволу на розробку проекту землеустрою або відмова у його наданні є змістом відповідного індивідуального правового акту, який має бути викладеним у встановленій письмовій формі та бути в достатній мірі вмотивованим, що дозволяє суду перевірити його на відповідність вимогам чинного законодавства.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву на надання відмови позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, з підстав невідповідності місця розташування земельної ділянки (вона є частиною іншого об`єкта), не містять належного підтвердження матеріалами справи та не були надані суду першої інстанції, а тому, є безпідставними.

Щодо посилання апелянта на оформлення рішенням Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 12.02.2019 № 390-18/VII, відмови позивачу в задоволенні її заяви від 05.01.2019, колегія суддів звертає увагу на таке.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.10.2019 витребувано у Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області інформацію, чи приймалось рішення за заявою ОСОБА_1 від 05.01.2019 про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2 га на території Плисківської об`єднаної територіальної громади Борзнянського району Чернігівської області. Якщо приймалось, то вказано надати належним чином завірену копію такого рішення.

На виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції, відповідачем 04.11.2019 було надано копію рішення Плисківської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області від 12.02.2019 № 390-18/VII, зі змісту якого слідує, що сесія сільської ради вирішила відмовити в наданні дозволу на розробку проектів землеустрою заявникам згідно додатку, в якому, зокрема, значиться позивач, у зв`язку з тим, що Плисківська сільська рада перебуває в процесі державної реєстрації права власності на земельні ділянки, які передані на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області: «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» № 25-10008/14-18-сг від 21.12.2018.

У зв`язку із наданням рішення відповідача якого не було долучено до матеріалів справи під час розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що таке рішення не може вважатись відмовою по суті позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, згідно її заяви, оскільки зазначені підстави не передбачені приписами Земельного кодексу України, та, фактично зводяться до залишення такої заяви без розгляду (реалізації), у зв`язку із відсутністю у сільської ради зареєстрованих прав на бажані земельні ділянки, що, у свою чергу, не змінює висновків суду першої інстанції, висловлених в оскаржуваному рішенні, в частині зобов`язання відповідача надати позивачу мотивоване рішення про задоволення або відмову в задоволенні заяви позивача від 05.01.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 2 га, на території Плисківської об`єднаної територіальної громади Борзнянського району Чернігівської області, лише з визначених Земельним кодексом підстав.

Згідно з ч. ч. 1. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків Чернігівського окружного адміністративного суду не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в достатній мірі захищено права позивача, шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.01.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді О.І. Шурко

А.Г. Степанюк