Справа № 560/1022/19
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1022/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лабань Г.В.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Охрімчук І.Г. Капустинського М.М. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Охримчук М.Б.,

представника відповідача: Пятковського А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал" до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

в квітні 2019 року позивач, МКП "Хмельницькводоканал", звернулось в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 21.12.2018 №.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 19.06.2019 у задоволені адміністративного позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що податкові накладні, зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, містять код ставки ПДВ "20", що свідчить про те, що ці податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються ПДВ, а тому, контролюючий орган правомірно застосував до позивача штраф за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, для реєстрації вищевказаних податкових накладних.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідно до пункту 120.1.1 статті 120.1 Податкового кодексу України штрафні санкції за порушення платниками ПДВ граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних не застосовуються до податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю). Вважає, що спірним податковим повідомлення-рішенням за затримку реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 2634494,24 грн за період січень, лютий, березень, грудень 2017 року, травень, серпень, жовтень 2018 року контролюючий орган неправомірно застосував до МКП "Хмельницькводоканал" штраф в сумі 263449,43 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що оскільки позивач є платником ПДВ за ставкою 20%, то контролюючий орган правомірно застосував штрафні санкції за порушення граничного строку реєстрації податкових накладних. Вважає, що податкові накладні зареєстровані позивачем з порушенням термінів, передбачених пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що є підставою для накладення штрафу згідно із пунктом 120.1.1 статті 120.1 Податкового кодексу України. Вказав, що штрафні санкції, передбачені цією статтею, не застосовуються лише у разі порушення граничного строку реєстрації податкових накладних, що не надаються отримувачу (покупцю), складені на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Представник позивача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча про час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, який прибув в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за наслідками камеральної перевірки МКП "Хмельницькводоканал" складений акт від 03.12.2018 №591/22-01-5805/03356/28, яким зафіксовані порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України щодо порушення терміну реєстрації податкових накладних за січень, лютий, березень, грудень, 2017 року, травень, серпень, жовтень 2018 року.

На підставі зазначеного акту відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 21.12.2018 №, яким за затримку реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 2634494,24 грн застосував до позивача штраф в сумі 263449,43 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 21.12.2018 № позивач оскаржив в адміністративному порядку. За наслідками розгляду скарги ДФС України рішенням від 06.03.2019 №10850/6/99-99-11-06-01-25 у задоволенні скарги позивача відмовила та залишила вказане податкове повідомлення-рішення без змін.

Не погоджуючись з рішенням контролюючого органу, позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним та скасування цього податкового повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно з вимогами пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За змістом окремих абзаців пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Згідно пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (у редакції, що діє з 01 січня 2017 року, на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі, зокрема, 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів та 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів.

Відтак, однією із умов формування податкового кредиту покупцем є факт реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Відсутність такої реєстрації виключає можливість формування податкового кредиту за такою податковою накладною.

При цьому такий обов`язок не є беззаперечним, пільги щодо дій по ньому охоплені в застосованій судами статті 120-1 ПК України.

З 01 січня 2017 року законодавцем змінено редакцію пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України. На відміну від попередньої редакції цієї статті, яка встановлювала штрафні санкції за порушення термінів реєстрації виключно податкових накладних, що підлягають наданню покупцям, чинною на момент виникнення правовідносин редакцією визначено, що штрафні санкції застосовуються за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації всіх податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних. Винятком є виключно порушення термінів реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1307 при складанні податкових накладних, особливості заповнення яких викладені в пунктах 10-15 цього Порядку, у верхній лівій частині таких накладних у графі "Не підлягає наданню отримувачу (покупцю) з причини" робиться помітка "X" та зазначається тип причини, зокрема, «08» - складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; «09» - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Отже, положеннями Порядку № 1307 визначено детальний перелік податкових накладних, які не підлягають наданню отримувачу (покупцю). Цей перелік включає в себе не тільки податкові накладні, складені на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість та операції, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість, але й інші групи операцій, здійснення яких обумовлює ненадання податкових накладних продавцю.

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку № 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах Касаційного адміністративного суду від 20.03.2018, справа №826/1413/13-а (провадження №К/9901/1387/18), від 04.09.2018, справа № 816/1488/17 (провадження № К/9901/152/17), від 11.12.2018, справа №807/68/18 (провадження №К/9901/63488/18).

Як встановлено судом першої інстанції, позивач в порушення вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України несвоєчасно зареєстрував податкові накладні:

- від 31.01.2017 №4249, 4248 за січень 2017 року;

- від 28.02.2017 №3297, 3295, 3294, 3296 за лютий 2017 року;

- від 31.03.2017 №3693, 3692, 3697, 3696 за березень 2017 року;

- від 08.12.2017 №2032 за грудень 2017 року;

- від 14.05.2018 №1342, 1343 за травень 2018 року;

- від 10.08.2018 №2412 за серпень 2018 року;

- від 05.10.2018 №221, від 11.10.2018 №453 за жовтень 2018 року.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, наявність обов`язку у платника податків щодо здійснення реєстрації відповідних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не є спірним у цій справі. Спірним є наявність чи відсутність підстав для застосування штрафу, передбаченого пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Згідно з положеннями Порядку №1307 до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

Однак, податкові накладні, зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, містять код ставки ПДВ "20", що свідчить про те, що ці податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються ПДВ.

Отже, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що контролюючий орган правомірно застосував до позивача штраф за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, для реєстрації вищевказаних податкових накладних.

Також, враховуючи правову позицію Верховного Суду в аналогічних правовідносинах, колегія суддів вважає спростованими доводи апеляційної скарги, що позивач звільнений від відповідальності за несвоєчасність реєстрації податкових накладних, та щодо умов звільнення від відповідальності (при наявності двох обов`язкових складових), передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу міського комунального підприємства "Хмельницькводоканал" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 04 листопада 2019 року.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Охрімчук І.Г. Капустинський М.М.