Справа № 160/3387/19
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 160/3387/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Юрко І.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в адміністративній справі №160/3387/19 (головуючий суддя І-ї інстанції Дєєв М.В., повний текст рішення складено 11.07.2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач 10.04.2019 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати бездіяльність ГУ Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області стосовно відмови йому в перерахуванні існуючої пенсії з 01.11.2011 року по теперішній час згідно постанови Донецького окружного адміністративного суду 20.08.2007 року №2а-797/07 та виконавчого листа (дублікату) протиправною;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області перерахувати існуючу пенсію з 01.11.2011 року по теперішній час згідно наданої постанови Донецького окружного адміністративного суду 20.08.2007 року №2а-797/07 та виконавчого листа (дублікату);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вести облік постанови Донецького окружного адміністративного суду 20.08.2007 року №2а-797/07 у Реєстрі рішень, виконання яких гарантується державою, якому призначено №53739611 від 10.04.2017 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області винести рішення про виділення коштів для погашення боргу за рішенням суду та сплатити їх на його користь.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача щодо перерахування пенсії з 01.11.2011 року по теперішній час згідно постанови Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2а-797/07, проте відповідачем було відмовлено у здійсненні такого перерахунку. Крім того, зазначає, що відповідач відмовився виконувати Постанову КМУ від 22.08.2018 року №649 «Про порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», якою визначено механізм погашення заборгованості, яка утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень. Позивач вважає таку бездіяльність ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправною та такою, що порушує його права.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (з урахуванням проведених виплат) у відповідності зі ст.50, ч.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій, виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків, викладених і рішенні суду першої інстанції, обставинам справи згоду та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Апелянтом зазначено, що відповідач повинен був перерахувати пенсію за рішенням Донецького окружного адміністративного суду 20.08.2007 року та виконавчим листом, проте позбавив позивача права на перерахунок пенсії, хоча таке рішення у відповідності до вимог ст.370 КАС України, є обов`язковим для учасників справи, для їх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Крім того, позивач не погодився з відмовою суду у стягненні на його користь з відповідача витрат на професійну правову допомогу.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив в задоволенні вимог апеляційної скарги відмовити. У відзиві послався на порушення строку звернення до суду з адміністративним позовом з вимогами за період з грудня 2011 року. Також зазначає, що позивачу нарахована та виплачується пенсія, загальний розмір якої на 31.05.2019 року складав 3368,25 грн., а з 01.07.2019 року складає 7813,02 грн..

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

В апеляційній скарзі скаржник не заявив суду клопотання про розгляд справи за його участю. Інші учасники справи також не заявили клопотання про розгляд справи за їхньою участю.

З урахуванням викладеного суд вважає, що розгляд справи в суді апеляційної інстанції можливо здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 01.10.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, є внутрішньо переміщеною особою та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст.ст. 54, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області провести ОСОБА_1 перерахування пенсії по інвалідності відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.05.2007 року із розрахунку шести прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб (а.с.13-16).

Зазначене рішення залишено без змін ухвалами Донецького апеляційного адміністративного суду від 24.12.2007 року та Вищого адміністративного суду України від 29.04.2009 року (а.с.16-зворот, 17).

27.01.2008 року позивач отримав виконавчий лист по справі №2-а-797/07, боржником в якому зазначено Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області (а.с.18).

03.10.2018 року позивач отримав дублікат виконавчого листа №2-а-797/07, боржником в якому зазначено Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області (а.с.19).

Згідно довідки УПФУ в м.Єнакієве Донецької області від 08.12.2011 року розмір пенсії позивача в жовтні 2011 року складав 5381,20 грн., де: 4704 грн. - загальний розмір пенсії за рішенням суду (784,00 грн. Мінімальна пенсія х 6); 392,20 грн. - додаткова пенсія за рішенням суду (50% від мінімальної пенсії за віком); 235,20 грн. - підвищення, як інваліду війни 3 групи; 50 грн. - цільова грошова допомога інвалідам війни на проживання (а.с.20).

З листопада 2011 року призупинено виплату пенсії відповідно до ст. 50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку з чим позивачу виплачувалась пенсія в розмірі 1462,90 грн., а саме: 980 грн. - мінімальний розмір пенсії, 117,60 - додаткова пенсія; 50 грн. - цільова грошова допомога інвалідам війни; 80,10 грн. - державна адресна допомога.

ОСОБА_1 з 01.10.2015 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, є внутрішньо переміщеною особою та отримує пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків відповідно до ст.ст. 54, 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач 19.11.2018 року звернувся до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зверненням щодо перерахунку та виплати пенсії з 01.11.2011 року на підставі вищевказаного рішення суду (а.с.30).

18.12.2018 року листом № Головне управління в Дніпропетровській області повідомило позивача, що за матеріалами, наявними в електронній пенсійній справі (паперова відсутня), яка надійшла до пенсйного органу 20.10.2015 року, інформація щодо виплати коштів за постановою Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07 відсутня. Загальний розмір пенсії з 01.12.2018 року становить 3368,25 грн. (а.с.33).

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у відмові в перерахуванні пенсії позивачу з 01.11.2011 року за рішенням Донецького окружного адміністративного суду та виконавчого листа, та оскаржив таку бездіяльність до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що виплата пенсії позивачу у період з 01.11.2011 року по 31.12.2013 року та з 03 серпня 2014 року у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» була правомірною, а відтак суд дійшов висновку про відсутність у відповідача підстав для проведення перерахунку пенсії позивачу, у зв`язку з чим відсутня бездіяльність відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу за вказаний період.

Далі суд перщої інстанції в рішенні зазначив, що в період з 1 січня по 2 серпня 2014 року територіальні управління Пенсійного фонду повинні були нараховувати та виплачувати пенсію позивачу в розмірі, визначеному статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Посилаючись на вказане, суд зробив висновок про необхідність зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії позивачу (з урахуванням проведених виплат) у відповідності зі ст.50, ч.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», в розмірі шести мінімальних пенсій виходячи із розміру мінімальної пенсії за віком встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перерахованої позивачу на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року.

Колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції та, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За правилами ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись, серед іншого, про наявність права на позов у матеріальному розумінні, а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення). З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

З тексту адміністративного позову та матеріалів справи вбачається, що предметом позову у цій справі є протиправна відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в перерахунку пенсії позивача згідно постанови Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07, яке набрало законної сили, та дубліката виконавчого листа.

Тобто, згаданим рішенням вже вирішувалось питання щодо проведення ОСОБА_1 перерахування пенсії по інвалідності відповідно до ст.50, ч.4 ст.54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.05.2007 року із розрахунку шести прожиткових мінімумів для непрацездатних осіб. Відповідачем та боржником за вказаним рішенням визначено Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області

Позивач зазначає, що виплату йому пенсії, в розмірі, визначеному вказаним судовим рішенням, Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області припинило з листопада 2011 року.

Відповідно до ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно із вимогами ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому, порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду встановлений ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з положеннями ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Як встановлено з матеріалів справи та зазначалось вище, на виконання зазначеного рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07 Управлінням Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області здійснено перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.05.2007 року по листопад 2011 року.

Матеріали справи не містять відомостей про заміну у виконавчому провадженні боржника - Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області іншим пенсійним органом, зокрема, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Відтак вимоги позову про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок позивачу пенсії з 01.11.2011 року у відповідності до постанови суду та виконавчого листа, є не логічними та безпідставними.

Отже, враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що спірні відносини щодо вчинення перерахунку пенсії позивача за рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07, яке набрало законної сили 24.12.2008 року, перейшли до стадії виконання судового рішення.

У випадку, коли особа - позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, не погоджується з діями суб`єкта владних повноважень - відповідача (Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області), вчинених ним на виконання рішення суду (проводив з 01.11.2011 року виплату пенсії у розмірі, меншому, ніж встановлено рішенням суду), зазначеними вище нормами чинного процесуального законодавства, зокрема положеннями ст.383 КАС України встановлено певний порядок захисту прав такої особи-позивача та регламентовано певну послідовність дій, які необхідно вчинити для зобов`язання відповідача виконати належним чином рішення суду, яке набрало законної сили і є обов`язковим для виконання.

Проте позивачем не надано доказів звернення до суду з заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - Управлінням Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області на виконання такого рішення суду.

Колегія суддів вважає, що позивачем не вірно обраний спосіб захисту своїх прав, оскільки відповідач у даній справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, судовим рішенням, про зобов`язання виконати яке просить позивач, боржником не визнавався .

Посилання позивача на Постанову КМУ від 22.08.2018 року №649 «Про порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду» (далі по тексту - Порядок №649), якою визначено механізм погашення заборгованості, яка утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на те, що позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів наявності заборгованості, яка утворилась внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судового рішення, та матеріали справи таких доказів не містять.

Крім того, відповідно до абз.2, 4 частини 2 вказаного Порядку у цьому Порядку терміни вживаються в такому значенні:

боржник - орган Пенсійного фонду України, визначений судом боржником у виконанні судового рішення;

рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», на виконання яких стягувачу нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими, або рішення суду про стягнення коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії виконавчого листа (та копії дубліката виконавчого листа), боржником, який визначений судом у виконавчих документах з виконання постанови Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07 є Управління Пенсійного фонду України в м.Єнакієве Донецької області.

Позивачем ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції не надано доказів заміни вказаного боржника на Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області, та в матеріалах справи такі докази відсутні.

Далі, постанова Донецького окружного адміністративного суду від 20.08.2007 року по справі №2-а-797/07 набрала законної сили 24.12.2008 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (01.01.2013 року), а відтак на нього не розповсюджуються положення вказаного Закону та Порядку №649.

Враховуючи наведене, у відповідності до вимог статті 308 КАС України колегія суддів не обмежується доводами апеляційної скарги, оскільки під час розгляду справи встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, та неправильно застосовано норми матеріального права.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції при постановлені рішення допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, що у відповідності до статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в адміністративній справі №160/3387/19 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року в адміністративній справі №160/3387/19 скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва