Справа № 260/1130/19
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9803/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р.Й.,

суддів Гуляка В.В.,

Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Максим Х.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року (прийняту у м. Ужгороді суддею Калинич Я.М.) про відмову у забезпеченні позову в адміністративній справі № 260/1130/19 за позовом ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради в особі Ужгородського міського голови Андріїва Богдана Євстаховича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - комунальне некомерційне підприємство «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради, про визнання протиправним, скасування рішення органу владних повноважень та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

08 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Ужгородської міської ради в особі Ужгородського міського голови Андріїва Богдана Євстаховича про визнання протиправним, скасування рішення органу владних повноважень та зобов`язання вчинити дії.

13 серпня 2019 року позивач подала заяву про забезпечення позову шляхом:

- зупинення дії Розпорядження Ужгородського міського голови від 29.07.2019 № 319 «Про подання конкурсної комісії»;

- зобов`язання Ужгородського міського голови призначити ОСОБА_1 на посаду Комунального некомерційного підприємства (далі - КНП) «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради та укласти з нею відповідний контракт;

- заборони Ужгородській міській раді розглядати питання та/або приймати рішення щодо проведення повторного конкурсу на зайняття посади керівника КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради до вирішення цієї справи по суті;

- заборони структурним підрозділам Ужгородської міської ради, комісіям проведення повторного конкурсу на зайняття посади керівника КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради до вирішення цієї справи по суті.

Заява обґрунтована тим, що 24 червня 2019 р. відбулося засідання конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття вакантної посади директора КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради (Протокол № 2 від 24 червня 2019 року), де за результатами відкритого поіменного голосування членів комісії переможцем конкурсу визнано її, ОСОБА_1 16 липня 2019 року конкурсна комісія на підставі Протоколу № 3 від 16 липня 2019 року прийняла рішення про направлення подання про призначення переможця конкурсу ОСОБА_1 на посаду директора КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради для укладення відповідного трудового контракту строком на 5 років. Розпорядженням Ужгородського міського голови від 29.07.2019 № 319 «Про подання конкурсної комісії» відхилено подання конкурсної комісії від 16.07.2019 щодо призначення ОСОБА_1 на посаду директора КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» та рекомендовано винести на розгляд чергової сесії міської ради питання про проведення повторного конкурсу.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, позивач переконана, що на цей час виникла необхідність забезпечити позов, оскільки відповідач має намір організувати повторний конкурс. Вказане підтверджується п. 2 оскаржуваного Розпорядження Ужгородського міського голови від 29.07.2019 № 319, згідно якого рекомендовано управлінню охорони здоров`я винести на розгляд чергової сесії міської ради питання про проведення повторного конкурсу.

Позивач зазначає, що у випадку проведення повторного конкурсу вона буде позбавлена права на забезпечення рівного доступу до конкурсу, прозорості, ефективного і справедливого процесу відбору, що суперечить пункту 3 Порядку. Також вважає, що інтерес позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі неможливо захистити без вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, її оскаржила ОСОБА_1 , яка вважає, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та з помилковим застосуванням норм матеріального права. Тому, з урахуванням вимог апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обгрунтовано загалом тими ж обставинами, що й вимоги позовної заяви.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав, що позивач не навела жодних мотивів, за яких оскаржуване у цій справі рішення у разі його застосування до вирішення справи по суті чи вчинення дій, які просить заборонити позивач, завдадуть істотної шкоди правам, свободам чи інтересам позивача, або ж відновлення цих прав стане взагалі неможливим. Вважає, що суд обґрунтовано дійшов висновку, що встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень можливо тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи. Тому просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги апеляційної скарги із зазначених вище підстав; просили її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та її представника, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За приписами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (частини четверта - шоста статті 154 КАС України).

Відповідно до статті 151 КАС України, якою визначено види забезпечення позову, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Не допускається забезпечення позову, зокрема, шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У абзаці другому пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» вказано, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову, суд вказав, що заявник не надала суду достатніх та належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову, про які вона просить, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких вона звернулася до суду.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам процесуального та матеріального права, і є правильними з огляду на таке.

Механізм проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я визначено Порядком проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2017 № 1094 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 38 Порядку за результатами заслуховування конкурсних пропозицій і проведених співбесід конкурсна комісія шляхом голосування відбирає з числа учасників конкурсу одну кандидатуру, яка відповідає встановленим вимогам, - переможця конкурсу, після чого вносить відповідне подання керівникові органу управління, що здійснює призначення переможця конкурсу на посаду керівника закладу.

Пунктом 6.2.5 Статуту КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради передбачено, що Засновник (Власник) укладає і розриває контракт з Директором Підприємства.

Згідно із пунктом 1.4 Статуту КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради Засновником та Власником Підприємства є територіальна громада м. Ужгород, від імені якої виступає Ужгородська міська рада.

Отже, призначення директора підприємства та укладання з ним контракту є прерогативою «Власника» («Засновника»).

Враховуючи наведене, цей спір випливає з трудових правовідносин між позивачем та органом місцевого самоврядування, проте позивач (апелянт) не навела жодних мотивів, за яких оскаржуване у цій справі рішення у разі його застосування до вирішення справи по суті, завдасть істотної шкоди правам, свободам чи інтересам позивача, або ж відновлення цих прав стане взагалі неможливим чи утрудненим.

Зважаючи на те, що в основу заяви про забезпечення позову позивачем фактично покладені доводи позовних вимог, в т.ч. й щодо відповідності позивача кваліфікаційним вимогам, необхідним для зайняття посади директора КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради, забезпечення позову шляхом заборони відповідачу розглядати питання та/або приймати відповідні рішення, суд фактично вирішить позовні вимоги до закінчення розгляду справи по суті, з відповідними наслідками, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Щодо тверджень апелянта про очевидну протиправність розпорядження Ужгородського міського голови, колегія суддів вважає, що встановлення його правомірності є предметом адміністративного позову і вжиття заходів забезпечення позову на підставі очевидної протиправності рішення суб`єкта владних повноважень без розгляду справи призведе до того, що суд фактично вирішить спір по суті, оскільки, надасть оцінку обставинам, що є предметом розгляду справи, що є неприпустимим на цій стадії розгляду справи.

Крім того, апелянт не обгрунтувала можливе докладення значних зусиль та витрат для відновлення своїх прав та інтересів або неможливість їх відновлення взагалі без застосування таких заходів.

Також, варто звернути увагу на те, що проведення конкурсу (заслуховування конкурсної пропозиції та проведення співбесіди з кандидатами (претендентами), визначення переможця конкурсу) віднесено до компетенції конкурсної комісії, а позивач (апелянт) просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії для невизначеного кола осіб, як то: неідентифікованим структурним підрозділам чи якимось комісіям, які не є учасниками справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги щодо зупинення дії оспорюваного Розпорядження, заборони відповідачу розглядати питання та/або приймати рішення щодо проведення повторного конкурсу на зайняття посади керівника КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради до вирішення цієї справи по суті, а також заборони структурним підрозділам Ужгородської міської ради, комісіям проведення повторного конкурсу на зайняття посади керівника КНП «Ужгородський міський пологовий будинок» Ужгородської міської ради до вирішення цієї справи по суті, є передчасними.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і правомірність відмови суду першої інстанції у їх задоволенні.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року про відмову у забезпеченні позову в адміністративній справі № 260/1130/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин
Постанова складена у повному обсязі 06 листопада 2019 року.