Справа № 540/1551/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1551/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в особі Чаплинського районного відділу Управління Державної міграційної служби у Херсонській області (далі - відповідач), в якій просила визнати протиправною відмову відповідача у видачі паспорта громадянина України, у зв`язку зі зміною прізвища, у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ. Також позивач просила зобов`язати відповідача оформити та видати їй паспорт громадянина України, у зв`язку зі зміною прізвища, у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-ХІІ.

В обґрунтування позову посилалася на те, що відмова відповідача у видачі паспорту у формі книжечки порушує її право на свободу світогляду і віросповідання, закріплені статтею 35 Конституції України. Крім того, позивач зазначає, що відмова відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки суперечить чинному законодавству України, оскільки Законом України «Про єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», Положенням про паспорт громадянина України, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 р. N 2503-XII, передбачено можливість оформлення паспорта громадянина України з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки.

Також позивач з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17, зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини, а тому відмова у видачі паспорта у вигляді книжечки є порушенням її прав та інтересів та неправомірним втручанням в особисте життя.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року - скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції стосовно того, що нею було порушено порядок подання заяви про видачу паспорту громадянина України у вигляді паспортної книжечки, оскільки факт її особистого звернення із відповідною заявою підтверджується особистим підписом провідного спеціаліста Чаплинського РВ УДМС у Херсонській області на копії її заяви та реєстраційним номером вхідної кореспонденції про прийняття заяви позивача. Також апелянт вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо не застосування при вирішенні даного спору позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, оскільки суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову є повністю тотожними. Крім того, апелянт наголошує на тому, що чинним законодавством України передбачено два рівнозначних альтернативних варіанта оформлення документа, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України, а саме: паспорт у вигляді паспортної книжечки або паспорт у вигляді ID- картки, а тому відмова відповідача є протиправною.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги та зазначає, що позивачем було порушено порядок процедури звернення за оформленням паспорту громадянина України, стверджуючи, що позивач особисто до Чаплинського РВ УДМС в Херсонській області із заявою про видачу паспорту громадянина України у формі книжечки не зверталася, а тому вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову правомірними. Крім того, відповідач зазначив, що відповідь була надана позивачу у порядку Закону України «Про звернення громадян», а не у формі рішення суб`єкта владних повноважень при наданні адміністративної послуги. Враховуючи зазначене, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У письмовій відповіді на відзив Управління ДМС в Херсонській області позивач, висловлюючи свої міркування щодо аргументів відповідача по суті спору, з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі № 806/3265/17, ще раз наголосила на неприпустимості порушення її конституційного права на свободу віросповідання і обробки персональних даних без її на те добровільної згоди.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно матеріалів справи, 29.05.2019 року позивач, ОСОБА_1 , після укладення шлюбу з ОСОБА_2 та у зв`язку зі зміною прізвища, звернулася до Чаплинського районного відділу УДМС України в Херсонській області із заявою щодо оформлення та видачі їй паспорта громадянина України у вигляді книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Верховною Радою України від 26 червня 1992 року N 2503-ХІІ. При цьому, заявниця вказувала на те, що відмовляється від оформлення паспорта громадянина України у вигляді пластикової ID- картки та не надає своєї згоди на обробку персональних даних.

Аналогічна за змістом та вимогами заява була направлена позивачем на адресу УДМС в Херсонській області.

Чаплинським РВ УДМС в Херсонській області 08.06.2019 року за вих. № 6531-888/6531-19 направлено позивачу відповідь з роз`ясненням порядку оформлення, видачі та обміну паспорта громадянина України, згідно із Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", якою фактично відмовив позивачу у задоволенні заяви.

УДМС в Херсонській області 02.07.2019 року за вих. № Ю-38/6/6501-19/6501.18/8750-19 повідомлено ОСОБА_1 про припинення видачі паспортів у вигляді книжечки та роз`яснено яким чином на теперішній час здійснюється оформлення та видача паспорта громадянина України, а також перелік документів необхідних для його оформлення.

Позивач вважаючи протиправною відмову у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було порушено порядок звернення за оформленням паспорту громадянина України, зокрема, позивачем не було здійснено особисте подання заяви про видачу паспорту громадянина України у формі книжечки до Чаплинського РВ УДМС в Херсонській області. Крім того, суд виходячи із встановленого факту порушення позивачем порядку звернення із відповідною заявою, дійшов висновків, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки обставини даної справи не є тотожними обставинам, викладеним у зразковій справі.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів виходить із такого.

Правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, визначаються Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492-VI від 20.11.2012р., Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 року, Законом України «Про захист персональних даних» №2297-VI від 01.06.2010 року, Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України».

Відповідно до ч.1 ст.13 Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі Закон № 5492-VI) документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: а) паспорт громадянина України (…).

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.

Разом з цим, відповідно до п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

- з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року

- з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи .

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010р. (далі - Закон №2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст. 2 Закону №2297-VI).

Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч. 5, 6 ст. 6 вказаного Закону).

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Як вбачається з матеріалів справи позивач у своїх заявах до відповідача, а також у позовній заяві неодноразово зазначала про те, що відмовляється від отримання паспорту у вигляді ID- картки за своїми релігійними переконаннями, не надає згоду на обробку її персональних даних та внесення їх до відповідного Реєстру.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на тому, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватись, як і раніше, в межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, згадані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

Статтею 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: «Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …».

За сталою практикою ЄСПЛ, першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну «закон» є автономним, та до якості «закону» ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном «закон» … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності».

Таким чином, норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII (теж діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Крім того, перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі «Groppera Radio AG and Others v. Switzerland» від 28 березня 1990 року).

Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 14 Конвенції користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, незалежності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

При цьому, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі «Х`ю Джордан проти Великої Британії» сформулював таку позицію: «Якщо загальна політика або захід мають непропорційно шкідливі наслідки для конкретної групи, то вони (загальна політика або захід) можуть вважатися дискримінаційними, незважаючи на те, що вони не спрямовані конкретно на цю групу».

Позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не є необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові суду від 19 вересня 2018 року у зразковій справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18).

Як вбачається з матеріалів справи, висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ґрунтується на тому, що позивачем був порушений порядок звернення за оформленням паспорту громадянина України, зокрема на тому, що позивач особисто не зверталася до Чаплинського РВ УДМС в Херсонській області із заявою про видачу паспорту громадянина України у формі книжечки, а надіслала заяву поштовим зв`язком.

Проте, такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає такими що спростовуються матеріалами справи, а саме: наданою позивачем копією заяви про видачу паспорту громадянина України у вигляді книжечки, на якій міститься особистий підпис провідного спеціаліста Чаплинського РВ УДМС в Херсонській області Островської О.Ю. та номер вхідної кореспонденції № 392/1/6531-19 29.05.2019 року щодо прийняття відповідної заяви від позивача(а.с. 15).

Зазначений доказ особистого звернення позивача до територіального підрозділу ДМС України безпідставно не був прийнятий до уваги судом першої інстанції, внаслідок чого суд дійшов помилкових висновків щодо порушення позивачем порядку подання заяви шляхом особистого звернення до Чаплинського РВ УДМС в Херсонській області.

Посилання суду першої інстанції на той факт, що дана адміністративно справа не відповідає ознакам зразкової справи № 806/3265/17, оскільки обставини справи не є тотожними обставинам у зразковій справі через те, що листи відповідача не є відмовою підрозділу ДМС України у видачі паспорта у вигляді книжечки, а є по суті лише інформаційними листами, наданими у відповідь на звернення позивача в порядку, визначеному Законом України «Про звернення громадян», колегія суддів вважає помилковими, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи Чаплинський РВ УДМС у Херсонській області листом від 08.06.2019 року № 6531-888/6531-19 зазначив про те, що правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, регулюються Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492 -VI від 20.11.2012р..

Також зазначено, що порядок оформлення, видачі обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено Постановою Кабінету міністрів України від 25.03.2015р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України». Зазначеною постановою затверджені, зокрема, зразок бланка, його технічний опис, порядок подання заяв, організація його видачі, дії працівників під час прийому заяв, оформлення та видача паспорта. Пунктом 2 Постанови № 302 передбачено, що паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Аналогічну за змістом відповідь було надано позивачу і УДМС у Херсонській області з посиланням на те, що на теперішній час видачу паспортів у вигляді книжечки припинено, згідно чинного законодавства.

Наведені відповіді є фактичною відмовою у видачі ОСОБА_1 паспорта у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-ХІІ від 26.06.1992 року, а тому на думку колегії суддів суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що лист Чаплинського РВ УДМС у Херсонській області від 08.06.2019 року, яким було надано фактичну відмову позивачу, є відповіддю на звернення громадян та не є рішенням суб`єкта владних повноважень при наданні адміністративної послуги.

При цьому, згідно наявних в матеріалах справи заяв позивача щодо видачі паспорту, заявник просила оформити бланк паспорта громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру та видати паспорт виключно у вигляді паспортної книжечки, а не у формі пластикової ID-картки.

Отже, в даному випадку позивач, ОСОБА_1 , так само як і позивач у зразковій справі № 806/3265/17, звернулася до суду з позовом посилаючись на релігійні переконання та на порушення принципу поваги до приватного життя суб`єкта персональних даних шляхом обробки таких даних у процесі оформлення паспорту у вигляді ID-картки, оскільки згоди на таку обробку вона не надавала.

Суд першої інстанції не врахував, що суб`єктний склад спірних правовідносин, зміст позовних вимог та підстави позову (щодо релігійних переконань заявника та відмова від обробки персональних даних, а також те, що чинне законодавство дозволяє отримати паспорт громадянина України у формі книжечки) надає підстави для обґрунтованого застосування правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, оскільки обставини даної справи повністю тотожні тим, що розглядалися Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, матеріали апеляційної скарги, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання протиправною відмову в оформленні паспорту у вигляді книжечки.

При цьому, обираючи спосіб захисту порушених прав позивача, колегія суддів приходить до висновку, що для належного захисту порушених прав позивача слід зобов`язати територіальний відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - Чаплинський РВ УДМС у Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 у зв`язку зі зміною прізвища паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення № 2503-ХІІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому наявні підстави для її задоволення, скасування судового рішення та прийняття нового про задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи.

Згідно до ст. ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328-329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2019 року -скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною відмову територіального відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - Чаплинського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в оформленні ОСОБА_1 паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки.

Зобов`язати територіальний відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області - Чаплинський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.

Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги, згідно квитанції № 74097 від 22.07.2019 року на суму 768,40 грн.(сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) та за подання апеляційної скарги, згідно квитанції № 96823 від 20.09.2019 року на суму 1152,60 грн.(одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні 60 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07.11.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.