Справа № 520/11708/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

"06" листопада 2019 р. справа № 520/11708/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 26, ) та Харківського прикордонного загону (61045, м.Харків, вул. Клочківська, 228, а/с 3326, ) про визнання протиправними дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної прикордонної служби України та Харківського прикордонного загону, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії службових осіб Державної прикордонної служби України, Харківського прикордонного Загону щодо дозволу 03.10.2019 року на виїзд малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у супроводі ОСОБА_3 за кордон без дозволу батька - ОСОБА_1 .

Разом з адміністративним позовом позивачем було подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони службовим особам Державної прикордонної служби України та Харківського прикордонного загону дозволяти перетин державного кордону малолітньому ОСОБА_2 у супроводі ОСОБА_3 ..

Суд зазначає, що інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано ст.ст.150-158 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 06.03.2008 р. застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

З наведеного суд приходить до висновку, що заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Позивач обґрунтовує зазначене клопотання тим, що є вірогідність того, що під час розгляду даної справи ОСОБА_3 , разом з малолітнім сином позивача ОСОБА_2 може знову поїхати до Російської Федерації і вже не повернутись.

На думку суду, можливий перетин кордону ОСОБА_3 , разом з малолітнім сином позивача ОСОБА_2 , жодним чином не свідчить про правомірність чи протиправність дій відповідачів, які оскаржуються в межах даної справи. В даному випадку заходи забезпечення позову виходять за межі позовних вимог та є неспівмірними з позовними вимогами.

Окрім цього, зі змісту адміністративного позову вбачається, що 03.10.2019 року ОСОБА_3 , разом з малолітнім сином позивача ОСОБА_2 , виїхали до Російської Федерації. Про факт повернення вказаних осіб на територію України в адміністративному позові не зазначено. Відповідно у разі задоволення клопотання представника про забезпечення адміністративного позову, вказані особи не зможуть перетнути кордон та повернутись до України. Вказане свідчить про безпідставність та необґрунтованість заявлених заходів забезпечення позову, ймовірність заподіяння шкоди інтересам третіх осіб.

Отже, позивачем не зазначено з яких саме обставин він дійшов до висновку щодо існування, без вжиття заходів забезпечення позову, очевидної небезпеки заподіяння шкоди інтересам позивача в межах заявлених позовних вимог.

Слід зазначити, що обраний позивачем захід забезпечення позову, фактично за своїм змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, водночас, зазначене не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви, зважаючи на фактичні обставини справи, виходячи із пов`язаності заходів до забезпечення позову з його предметом, співмірності таких заходів заявленим позовним вимогам і відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, суд вважає, що в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви слід відмовити, оскільки воно необґрунтоване та не доведено існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, правова оцінка дій відповідачів підлягає встановленню під час судового розгляду.

Таким чином, клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись положеннями ст.ст.150, 154, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд , -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про забезпечення позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Державної прикордонної служби України (01601, м.Київ, вул. Володимирська, 26, ) та Харківського прикордонного загону (61045, м.Харків, вул. Клочківська, 228, а/с 3326, ) про визнання протиправними дій - відмовити.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Біленський О.О.