Справа № 640/3593/19
Суддя: Кармазін О.А.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

05 листопада 2019 року № 640/3593/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кармазіна О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовом:ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві
провизнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДР: 42098368), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

1) визнати протиправним протокол від 16.01.2019 ГУ ПФУ в м. Києві про призначення позивачу пенсії за віком в частині обчислення пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки, що передують року призначення пенсії (за 2014, 2015, 2016 роки);

2) зобов`язати відповідача здійснити позивачу з 13.11.2018 перерахунок та виплату пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Позиція позивача.

Позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві.

До 13.11.2018 позивач отримував пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», що підтверджується розпорядженням від 29.10.2018.

13.11.2018 позивач звернувся до відповідача про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач зазначає, що з 13.11.2018 позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується протоколом від 16.01.2019.

Однак, відповідно до зазначеного протоколу для обчислення пенсії позивачу застосовано середній показник заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року призначення пенсії (за 2014, 2015, 2016 роки).

Позивач вважає застосування такого показника середньої заробітної плати протиправним та звертає увагу, що у його випадку до 13.11.2018 йому було призначено та виплачувалась пенсія за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», який передбачав інші підстави та порядок призначення пенсії. До 13.11.2018, пенсія відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не призначалася.

Тому, на думку позивача, застосування до спірних відносин п. 4-3 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправним, так як до 20.07.2018 пенсія на підставах цього Закону не призначалась.

Позивач вважає, що до спірних відносин підлягає застосуванню ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно якої тимчасово, з 01.01.2018 по 31.12.2018, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Позиція відповідача.

Відповідач просить відмовити у задоволенні позову.

Зазначає, що позивач перебуває в ГУ ПФУ на обліку та отримує пенсію за віком з 01.03.2014 року та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

13.11.2018 позивачем подана заява з приводу переведення пенсії за віком відповідно до закону України «про державну службу» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач звертає увагу, що не відмовляло у здійсненні перерахунку пенсії щодо не застосування до пенсійного забезпечення позивача середньої заробітної плати за 2016, 2017 роки.

Відповідач вважає, що позовні вимоги суперечать нормам чинного законодавства та не підлягають задоволенню.

Звертає увагу, що відповідно до ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначаються, зокрема, пенсії за віком. Відповідно до ст. 10 цього Закону особі, що має право на різні види пенсії, призначається один з видів пенсії. Таким чином, стверджує відповідач, пенсію може призначатися лише один раз та один х її видів. Якщо особа має право на декілька видів пенсії то вона може перейти на інший вид пенсії після призначення, але це буде не призначення, а перехід з виду на вид пенсії.

Наголошує, що позивач отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». 13.11.2018 позивач подав заяву про переведення на інший вид пенсії.

Відповідач також зазначає, що при переведенні особи на пенсію за віком особа матиме право на врахування страхового стажу, набутого після призначення (попереднього перерахунку) та обчислення пенсії з урахуванням заробітку за період, визначений ст. 40 Закону № 1058.

Однак, при цьому, буде застосований показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час перерахунку попереднього виду пенсії.

За змістом ст. 40, 42 Закону № 1058, як зазначає відповідач, підстави не має для застосування будь-якого іншого показника (в тому числі і показника заробітної плати за рік, що передує перерахунку), із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та які відповідно до Закону враховуються для обчислення пенсії, за календарний рік, що передує року перерахунку пенсії.

Окремо звертається увага, що 11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та відповідно до змін, а саме: відповідно до п. 4-3 Перехідних положень Закону № 1058, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Таким чином, як зазначає ГУ ПФУ, по заяві позивача від 13.11.2017 при переведенні з пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» був застосований показник середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016 - 3764,40 грн.

Процесуальні дії, вчинені у справі.

Ухвалою від 25.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами ст. 263 КАС України, тобто за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Встановлені судом обставини.

Так, у даному випадку сторонами не заперечуються та визнаються факти та обставини первинного призначення позивачу пенсії, звернення із заявою від 13.11.2018 та показники пенсії, що нараховується за правилами п. 4-3 Перехідних положень Закону № 1058, що також підтверджується матеріалами пенсійної справи, а відтак вказані обставини слід вважати встановленими.

Так, зокрема, у заяві від 13.11.2018 зазначено, що заявнику призначалась пенсія по закону України «Про державну службу» та зазначено про необхідність призначення пенсії за віком.

Вирішуючи спір по суті, слід зазначити наступне.

У даному випадку позивач зазначає, що у зв`язку з поданням заяви від 13.11.2018 має застосовуватись положення ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV

Вказаною нормою передбачено, що тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки.

Позивач вважає, що у даному випадку у зв`язку з поданням його заяви має місце призначення нової пенсії - за віком, замість пенсії державного службовця, яка виплачувалась на підставі Закону України "Про державну службу", а не переведення з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим, суд звертає увагу на наступне.

Так, відповідно до положень статті Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначаються такі види державних пенсій: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

У свою чергу, згідно із положеннями ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Слід додати, що виходячи з аналізу положень ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII в рамках цього Закону також призначалися пенсії за віком, що має місце і з первинним призначенням пенсії позивачу.

Статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII передбачено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення" звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Закону України "Про пенсійне забезпечення" заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

У той же час, відповідно до ст. 83 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії призначаються з дня звернення за пенсією.

Переведення з одного виду пенсії на інший провадиться з дня подання відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

З наведеного вбачається, що процедура призначення пенсії пов`язується з первинним зверненням за призначенням пенсії, тобто - вперше за одним з видів трудових пенсій (пенсійних виплат), у т.ч. пенсії за віком.

У свою чергу, переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, у т.ч. переведення в межах одного виду пенсії - за віком, що має місце у даному випадку, не змінює сутності такої процедури, як такої, що може бути ініційована після первинного (вперше) призначення одного з видів пенсії та по суті є продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії на підставі, зокрема, матеріалів пенсійної справи, яка формується у період первинного призначення пенсії.

Тобто, визначення «призначення пенсії» та «переведення» з одного виду пенсії на інший" не є співставними та визначення "переведення" не може застосовуватись у значенні "первинного призначення" пенсії.

Відтак, заява позивача від 13.11.2018 фактично є заявою про переведення з одного типу пенсійних виплат на інший, про переведення в межах одного виду пенсії - за віком, а відтак судом не вбачається порушень з боку відповідача у зв`язку з продовженням виплати продовженням виплати зміненої за кваліфікаційними ознаками пенсії, визначеної до цього за правилами п. 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Що стосується посилання позивача на положення ч. 2 ст. 40 Закону № 1058, яким визначено, що тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, слід зазначити про помилковість такого посилання, оскільки вказана норма стосується випадків первинного призначення пенсії, а не переведення з одного типу пенсійних виплат на інший.

Водночас, суд враховує, що в матеріалах справи відсутні заяви про перерахунок пенсії, які (заяви), враховуючи положення ч. 1 ст. 44 Закону № 1059, можуть бути підставою для перерахунку. При цьому, як вбачається з абз. 2 ч. 2 ст. 45 Закону № 1058, при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Тобто, враховуючи положення ст. 45 Закону № 1058, врахування тих чи інших показників для виплати пенсії (перерахунку) за наявності правових підстав здійснюється на основі волевиявлення особи, подання заяви, яких у даному випадку до ГУ ПФУ не подавалось, що, відповідно, не давало підстав відповідачу самостійно вчиняти дії щодо перерахунку.

У той же час, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене у сукупності, суд не вбачає підстав для висновку про порушення відповідачем прав чи інтересів позивача в контексті обставин даної справи, судом не встановлено вчинення таких порушень, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову та, відповідно, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

При цьому, суд вважає помилковими посилання позивача на постанову Верховного Суду України по справі № 21-612а14 від 31.03.2015, оскільки це рішення стосується інших правовідносин та не містить правових позицій, які можуть бути застосовані при вирішенні даної справи, зокрема, - не стосується застосування п. 4-3 Перехідних положень Закону № 1058, який набрав чинності 11.10.2017.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 -77, 90, 139, 241 - 246, 250, 251, 263, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п.: НОМЕР_1 ) - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя О.А. Кармазін