Справа № 320/1111/19
Суддя: Журавель В.О.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 року м. Київ справа № 320/1111/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Журавель В.О., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про визнання протиправними та скасування пунктів припису,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (далі - позивач) з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (далі - відповідач), в якому просить суд (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог):

- визнати протиправними та скасувати п.56, п.60 та п.108 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач здійснив позапланову перевірку виконання позивачем припису № 45 від 5 листопада 2018 р., відповідно до якого у порівнянні з попереднім актом перевірки зменшилася частина виявлених порушень. 25 січня 2019 р. позивач отримав припис відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту № 1. Позивач не погоджується з пунктами 56, 60, 108 вказаного Припису, а тому звернувся до суду із захистом своїх прав.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 р. відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

2 квітня 2019 р. відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому позову не визнав, у його задоволенні просить відмовити у повному обсязі. Стверджує, що позивач не вірно посилається у позові на пункт 10 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, так як у його власності перебувають вже прийняті (введені) в експлуатацію та діючі захисні споруди.

Зазначає, що позивачу під час використання захисних споруд необхідно застосовувати Порядок використання у мирний час захисних споруд цивільного захисту для господарських, культурних і побутових потреб. Стверджує, що дія цього Порядку не поширюється на захисні споруди, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням, а саме: у яких розташовано пункти управління; призначені для укритті працівників суб`єктів господарювання, що мають об`єкти підвищеної небезпеки. Також, зазначає, що вказані позивачем паспорта споруд потребують корегуванню відповідно до чинного законодавства, а План цивільного захисту позивача, яким він керується у своїй діяльності, наразі жодним нормативним документом не передбачено.

17 квітня 2019 р. до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. Зазначає, що на час складання паспортів на захисні споруди позивача законодавство містило аналогічні положення (вимоги) щодо утримання захисних споруд, що свідчить про те, що паспорти на захисні споруди позивача не підлягають коригуванню та повністю відповідають діючому законодавству. Стверджує, що нормами Порядку та Вимог не визначено обов`язку балансоутримувачів здійснити коригування діючих паспортів на захисні споруди цивільного захисту, а тому твердження відповідача щодо такого обов`язку є безпідставними.

Зазначає, що відповідачем систематично проводилися планові перевірки додержання та виконання позивачем вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту відповідно до Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». За результатами раніше проведених перевірок відповідач ніколи не встановлював порушень позивачем вимог законодавства щодо утримання захисних споруд та ніколи не вимагав утримувати захисні споруди у постійній готовності до прийому персоналу.

26 квітня 2019 р. до суду від представника позивача надійшла заява про уточнення (збільшення) позовних вимог. Так, представник позивача просить суд визнати протиправним та скасувати п.56, п.60 та п.108 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р.

16 травня 2019 р. до суду від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог. Зазначає, що п.56 та п.60 Припису обґрунтовано вимогами чинних Правил пожежної безпеки в Україні та ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» та вимагають влаштування наступних систем протипожежного захисту: автоматичної пожежної сигналізації, оповіщення людей про пожежу та автоматичної системи пожежогасіння в ангарі для технічного обслуговування повітряних суден. Стверджує, що ангар було обладнано автоматичною системою пожежогасіння (зазначена в акті приймання-передачі від 2003 р.), яка станом на 2003 р. потребувала капітального ремонту, а в подальшому вийшла з ладу та була демонтована. Без наявності вказаних систем неможливо забезпечення належного рівня пожежної безпеки ангару. Вважає, що п.56 та п.60 Припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р. не підлягають скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 р. закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

4 вересня 2019 р. у судовому засіданні представник позивача просив позов задовольнити. Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. У цьому ж судовому засіданні представники сторін подали клопотання про подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв`язку з поданими клопотаннями сторін про розгляд справи в порядку письмового провадження протокольною ухвалою суду від 4 вересня 2019 р. на підставі ч. 3 ст. 194 КАС України вирішено здійснювати судовий розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

За результатами проведеної з 16 по 29 жовтня 2018 року планової перевірки щодо додержання позивачем вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки відповідачем складено акт № 45 із зазначеними у ньому порушеннями законодавства.

5 листопада 2018р. відповідачем складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту № 15, яким відповідач вимагав вжити заходів з метою усунення недоліків, виявлених під час перевірки.

Позивач не погодився із пунктом 243 зазначеного припису, відповідно до якого відповідач вимагав захисні споруди утримувати в постійній готовності до прийому персоналу, у зв`язку з чим направив скаргу від 13 грудня 2018р. № 01-22/4-40 до Державної служби України з надзвичайних ситуацій на цей пункт припису.

22 січня 2019 року позивач отримав лист Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 10 січня 2019 р. № 26-401/262, яким відмовлено в скасуванні п. 243 Припису № 15 від 5 листопада 2018 р.

На підставі листа позивача від 1 листопада 2018 р. № 01-22/4-35 про проведення позапланової перевірки відповідачем з 14 по 18 січня 2019 р. проведено позапланову перевірку території, будівель та приміщень позивача, розташованих за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гора, вул. Бориспіль-1, про що складено акт перевірки №5.

За наслідками перевірки відповідачем складено припис № 1 від 25 січня 2019 р. про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту. У приписі відповідачем було зафіксовано 113 порушень, які позивачу необхідно було усунути.

Із окремими пунктами цього припису позивач не погодився, а саме:

- п. 56 - приміщення ангару та охорони обладнати автоматичною установкою пожежної сигналізації та оповіщення людей про пожежу (п. 1.2, п. 1.4 розділу V ППБУ; дод. А, Б ДБН В.2,5- 56:2014);

- п. 60 - будівля ангару по ремонту повітряних суден експлуатується з порушенням державних будівельних норм в частині забезпечення пожежної безпеки, а саме; будівля не обладнана системами протипожежного захисту; електрощитова не відокремлена від приміщень ангару протипожежними перешкодами (п. 1, ст.. 57 Кодексу, пл. 2.3., глава 2 розділу III ППБУ, п.1.2., глава 1, розділу V ППБУ, п. 4.1. ДБН В.1.1-7:2016. дод. А ДБН В.2.5-56:2014);

- п. 108 - захисні споруди утримувати у постійній готовності до прийому персоналу (п.3.1 ДБН В.1.2-4-2006).

Не погоджуючись з п.56, п.60 та п.108 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р., позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з вимогами ч.1 ст.4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 51 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) діяльність із забезпечення техногенної безпеки є складовою виробничої, експлуатаційної та іншої діяльності відповідних посадових осіб і працівників підприємств, установ, організацій. Ця вимога відображається у відповідних статутах або положеннях.

Крім того, вимогами ч. 3 ст. 55 КЦЗ України визначено, що забезпечення пожежної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Як убачається із вимог п. 12 ч. 1 ст. 67 КЦЗ України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Щодо п.56 та п.60 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р., суд зазначає наступне.

У п.56 припису сформульована наступна вимога: приміщення ангару та охорони обладнати автоматичною установкою пожежної сигналізації та оповіщення людей про пожежу (що є порушенням п. 1.2, п. 1.4 розділу V ППБУ; дод. А, Б ДБН В.2,5- 56:2014), а у п.60 вказано про необхідність усунення такого порушення: будівля ангару по ремонту повітряних суден експлуатується з порушенням державних будівельних норм в частині забезпечення пожежної безпеки, а саме; будівля не обладнана системами протипожежного захисту; електрощитова не відокремлена від приміщень ангару протипожежними перешкодами (що є порушенням п. 1, ст. 57 Кодексу, пл. 2.3., глава 2 розділу III ППБУ, п.1.2., глава 1, розділу V ППБУ, п. 4.1. ДБН В.1.1-7:2016. дод. А ДБН В.2.5-56:2014).

Відповідно до вимог п. 1 ст. 57 КЦЗ України виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 р. № 1417 затверджено Правила пожежної безпеки в Україні (далі ППБУ).

Відповідно до вимог підпункту 1.1 пункту 1 розділу V «Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту» усі системи протипожежного захисту (далі - СПЗ) мають бути справними і утримуватися в постійній готовності до виконання роботи. Несправності, які впливають на їх працездатність, повинні усуватися негайно, інші несправності усуваються в передбачені регламентом терміни, при цьому необхідно робити записи у відповідних журналах.

Будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» (підпункту 1.2 пункту 1 розділу V «Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту»).

Згідно з вимогами підпункту 1.4 пункту 1 розділу V «Вимоги до утримання технічних засобів протипожежного захисту» підтримання експлуатаційної придатності СПЗ повинно проводитися відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

Відповідно до додатку А до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» визначено перелік однотипних за призначенням об`єктів, які підлягають обладнанню системами пожежної сигналізації та пожежогасіння, а саме: приміщення у «Виробничих спорудах авіаційного транспорту»: будинки демонтажу і монтажу авіадвигунів, демонтажу і монтажу повітряних гвинтів, шасі і коліс, фарбувальних робіт, промивки легкозаймистими та горючими рідинами (ЛЗР та ГР), випробування, ремонту та перевірки паливних приладів, консервації і розконсервації авіадвигунів, агрегатів, підшипників (та інше.) площею від 1000 м2.

Суд бере до уваги, що саме на порушення вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» посилався відповідач у спірному Приписі.

При цьому суд звертає увагу, що зазначені вимоги систем протипожежного захисту призначені для протипожежного захисту будинків, будівель або їх частин (приміщень), споруд, устаткування різного призначення (далі - об`єкти) відповідно до додатків А, В під час нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту цих об`єктів.

Указані будівельні норми встановлюють вимоги до обладнання об`єктів систем протипожежного захисту під час їх будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, капітального ремонту, зміни категорії приміщень і будинків за вибухопожежною і пожежною небезпекою згідно з НАПБ Б.03.002.

Проте, відповідачем під час перевірки не було взято до увага та враховано, що підпунктами 1.1 та 1.2 ДБН В.2.5-56:2014 визначено, що вимоги цих будівельних норм поширюються на проектування, монтування, перевірку відповідності і підтримання експлуатаційної придатності систем протипожежного захисту, а саме: автоматичних систем пожежогасіння; автономних систем пожежогасіння локального застосування; систем пожежної сигналізації; систем оповіщення про пожежу та управління евакуюванням людей; систем протидимного захисту; систем централізованого пожежного спостерігання; диспетчеризації СПЗ.

Судом встановлено, що зазначений у пунктах 56 і 60 спірного Припису ангар по ремонту повітряних суден введений в експлуатацію 1 грудня 1975 р. та переданий позивачу Актом приймання-передачі від 12 червня 2003 р. При цьому позивач не здійснював реконструкцію, переобладнання ангару, технічного переоснащення, капітального ремонту. Таких фактів відповідачем не встановлено.

Оскільки вказаний ангар уведений в експлуатацію майже за 40 років до прийняття ДБН В.2.5-56:2014, а позивач після прийняття його у 2003 році, тобто за 11 років до прийняття ДБН В.2.5-56:2014, не здійснював його реконструкцію, переобладнання ангару, технічного переоснащення, капітального ремонту, то суд погоджується з доводами позивача про те, що вимоги п. 1.1. та 1.2. ДБН В.2.5-56:2014 не можуть мати зворотної дії в часі і поширюватися на вказану будівлю ангара. Суд зазначає, що аналогічні норми могли знаходитися в інших будівельних нормах та правилах. Разом з тим, відповідач у приписі вказував на порушення позивачем саме цих норм п. 1.1. та 1.2. ДБН В.2.5-56:2014, які було прийнято в часі пізніше і тому вони не підлягали застосуванню щодо вказаного об`єкта позивача.

За таких обставин, із наведених мотивів і підстав суд визнає, що відповідач не може застосовувати щодо позивача норми п. 1.1. та 1.2. ДБН В.2.5-56:2014, а зазначення ним таких вимог у пунктах припису є протиправним.

Суд бере до уваги, що детальні заходи щодо пожежогасіння в Ангарі передбачено в оперативному плані «Пожежогасіння на Ангарі ДП МА «Бориспіль», який є обов`язковим для позивача та передбачає виконання всіх перелічених в ньому заходів у необхідні строки.

Зі змісту Оперативного плану вбачається, що ангар обладнано звуковою сигналізацією (ревун) на випадок надзвичайних ситуацій, зовнішнє протипожежне водопостачання забезпечується від пожежних гідрантів та розташовані первинні засоби пожежогасіння.

В Оперативному плані визначено оперативно-тактичну характеристику ангару, протипожежне забезпечення, розрахунок сил та засобів, розрахункові дані для гасіння силових установках ПС, рекомендації керівнику гасіння пожежі (КГП), рекомендації начальнику оперативного штабу, рекомендації начальнику тилу, безпека праці при гасінні пожежі, рятуванні людей та евакуації повітряних суден, відпрацювання оперативного плану пожежогасіння, план-схема ангару.

Судом встановлено, що у позивача наявний свій пожежний підрозділ, ресурс якого найбільший серед всіх аеропортів України та складається з відповідної пожежної техніки і кваліфікованого професійно підготовленого персоналу. Вказаний пожежний підрозділ працює у цілодобовому режимі, прибуття працівників підрозділу до ангару відбувається за лічені хвилини. Крім того, за ангаром закріплено окремий пожежний автомобіль та розрахунок пожежного підрозділу аеропорту. Ці обставини відповідачем не заперечуються.

Окрім цього, персонал пожежного підрозділу позивача систематично проходить навчання. Зокрема, 15 березня 2019 р. було проведене спільне навчання щодо реагування на надзвичайну ситуацію в Ангарі позивача за участі АРК підприємства, персоналу АТ «МАУ» та ТОВ «МАУТЕХНІК». До цих навчань залучено в якості спостерігачів представників відповідача.

За результатами спільного навчання складено звіт від 26 березня 2019 р. № 96-21/1-13, з якого вбачається, що перевірено готовність підрозділів АРК ДП МА «Бориспіль» до дій за призначенням при виникненні пожежі в ангарі позивача, відпрацьовано реагування підрозділів САР та ПЗП, ДПД (позивача) та визначеного персоналу для евакуації повітряного судна «МАУТЕХНІК», здійснено перевірку часу прибуття та розгортання пожежно-рятувальних автомобілів позивача під час реагування на НС в ангарі, відпрацьовано дії персоналу.

Згідно з висновком звіту АРК ДП МА «Бориспіль» персонал АТ «МАУ», «МАУТЕХНІК» готові ліквідувати пожежу на Ангарі, наслідки надзвичайної ситуації та провести евакуацію повітряного судна з Ангару позивача в найкоротші терміни.

З огляду на викладене, суд вважає, що вимога позивача про визнання протиправним та скасування п. 56 та п. 60 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо п. 108 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р., суд зазначає наступне.

У п. 108 припису вказано наступну вимогу: захисні споруди утримувати у постійній готовності до прийому персоналу (що є порушенням п.3.1 ДБН В.1.2-4-2006).

Пунктом 3.1 ДБН В.1.2-4-2006 визначено, що основним способом захисту населення від засобів масового ураження в особливий період та при надзвичайних ситуаціях у мирний час є укриття його у захисних спорудах (сховищах і протирадіаційних укриттях).

Із цією метою здійснюється накопичення необхідного фонду захисних споруд, які повинні використовуватись у мирний час для господарських, культурних і побутових потреб відповідно до п.1.5 ДБН В 2.2.5 у порядку, який визначається спеціально уповноваженим центральним органом влади з питань цивільного захисту (цивільної оборони) і затверджується Кабінетом Міністрів України.

Захисні споруди повинні приводитись у готовність до прийому громадян, які укриваються, у термін, що не перевищує 12 год., а на АЕС. хімічно небезпечних та пожежовибухонебезпечних об`єктах повинні утримуватись у постійній готовності до прийому персоналу, який буде укриватись.

Потреба у постійній готовності захисних споруд інших хімічно небезпечних об`єктів визначається завданням на розроблення інженерно-технічних заходів цивільного захисту.

Захисні споруди, які входять до складу хімічно небезпечних об`єктів і АЕС, необхідно включати у невідкладні об`єкти першої черги. При цьому введення в експлуатацію сховищ при будівництві АЕС слід передбачати до фізичного пуску першого енергоблоку.

Згідно з вимогами п. 3.2 ДБН В.1.2-4-2006 фонд захисних споруд для працюючих та службовців (найбільшої працюючої зміни) під приємств створюється на території цих підприємств або поблизу них. а для решти населення - у районах житлової забудови.

Відповідно до вимог п. 3.4 ДБН В.1.2-4-2006 створення фонду захисних споруд здійснюється завчасно шляхом:

а) комплексного освоєння підземного простору міст і населених пунктів для взаємопогодже ного розміщення у ньому споруд і приміщень соціально-побутового, виробничого і господарського призначення з урахуванням необхідності пристосування і використання частини їх для захисту населення, а саме: пристосування під захисні споруди підвальних приміщень, що будуються, та в існуючих будівлях і спорудах різного призначення; пристосування під захисні споруди існуючих і таких, що будуються, окремо розміщених заглиблених споруд різного призначення; пристосування під сховища метрополітенів; пристосування для захисту населення підземних гірничих виробок, печер та інших підземних просторів;

б) пристосування під захисні споруди приміщень у цокольних і наземних поверхах існуючих і таких, що будуються, будівлях та спорудах;

в) будівництво окремо розміщених захисних споруд цивільного захисту (цивільної оборони).

Як убачається з п. 3.9 ДБН В.1.2-4-2006, захист персоналу працюючої зміни підприємств із видобутку корисних копалин повинен, як правило, передбачатись у захисних спорудах, розміщених у підземних гірничих виробках шахт і рудників.

Якщо захист в указаних спорудах неможливий для працюючих на поверхні, їх укриття необхідно передбачати в інших захисних спорудах відповідно до п.3.4 цих Норм.

Згідно з вимогами п. 3.10 ДБН В.1.2-4-2006 при чисельності працюючої зміни на підприємствах 50 чол. і менше допускається будівництво захисних споруд, які забезпечують укриття найбільшої працюючої зміни групи підприємств.

Пунктом 10 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 р. № 138 (далі - Порядок) встановлено, що балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд, конструкцій і обладнання, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення їх у готовність до використання за призначенням у строк, визначений паспортом захисної споруди, але не більше 12 годин.

Згідно з п. 18 Порядку паперовий облік фонду захисних споруд здійснюється шляхом складення паспорта захисної споруди, облікової картки захисної споруди, ведення книги обліку захисних споруд і книги обліку споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, зразки яких визначаються МВС.

Відповідно до вимог п. 20 Порядку паспорт та облікова картка захисної споруди складаються балансоутримувачем після прийняття в експлуатацію завершеної будівництвом захисної споруди або за результатами її технічної інвентаризації як об`єкта нерухомого майна.

Згідно з вимогами п. 21 та п. 22 Порядку з метою присвоєння захисній споруді облікового номера балансоутримувач захисних споруд подає районним, районним у мм. Києві та Севастополі держадміністраціям, органам місцевого самоврядування, до повноважень яких належать питання створення та обліку захисних споруд на території відповідних адміністративно-територіальних одиниць, три примірники карток, оригінали та дві завірені ними копії паспорта на кожну захисну споруду.

У разі присвоєння захисній споруді облікового номера один примірник картки та оригінал паспорта з відповідною відміткою повертаються балансоутримувачу, другий примірник картки та копія паспорта залишаються у районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністраціях, органах місцевого самоврядування, третій примірник картки та копія паспорта надсилаються Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям для організації ведення обліку фонду захисних споруд на території відповідних територіально-адміністративних одиниць.

Судом встановлено, що позивач утримує на балансі чотири захисні споруди та на кожну захисну споруду має складений паспорт відповідно до вимог законодавства України. Усі паспорти на захисні споруди складено відповідно до вимог чинної на час складання паспортів Інструкції щодо утримання захисних споруд цивільної оборони у мирний час, затвердженої наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи 9 жовтня 2006 р. № 653 (далі Інструкція).

Частиною 8 п. 1 Інструкції визначено, що статус захисної споруди, її основні технічні характеристики визначаються паспортом сховища (протирадіаційного укриття) (додаток 1), підписаним керівником експлуатуючої організації і представником управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району)

Так, судом встановлено, що позивач має наступні паспорти з таким змістом:

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129504, з якого вбачається, що об`єкт: будинок АРС-2 служби ПАРЗП належить Позивачу, проект затверджений «Украеропроект», призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час за призначенням, дата прийняття в експлуатацію: 8 грудня 1986 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 6 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор позивача, представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району): начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради;

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129530, об`єкт: термінал «В» належить Позивачу, проект затверджений «Київпроект» МЦА, призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час для господарських потреб АВК, дата прийняття в експлуатацію: 11 вересня 1996 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 12 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор позивача представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району): начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради;

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129503, об`єкт: будинок РЕМ бази РСТЗП, належить Позивачу, проект затверджений «Украеропроект», призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час: за призначенням, дата прийняття в експлуатацію: 30 грудня 1982 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 6 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор Позивача, представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району):начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради;

- паспорт сховища (протирадіаційного укриття) № 129502, об`єкт: біля будинку митниці, належить Позивачу, проект затверджений «Украеропроект», призначення сховища (протирадіаційне укриття) у мирний час: Клас ЦО, ПУ ЦО, за призначенням, дата прийняття в експлуатацію: 30 вересня 1980 р., час приведення сховища (протирадіаційного укриття) у готовність: 6 годин, дата заповнення паспорта 22 березня 2011 р., керівник організації, яка експлуатує захисну споруду: Генеральний директор позивача, представник управління (відділу) з питань надзвичайних ситуацій та цивільного захисту міста (району): начальник відділу Парнак І.М. - підписано та скріплено печаткою Виконавчого комітету Бориспільської міської ради.

Судом встановлено, що зазначені захисні споруди мають затверджені проекти, введені в експлуатацію та мають чинні паспорти, складені відповідно до вимог Інструкції та Порядку.

Разом з цим, суд зазначає, що відповідачем під час проведення перевірки та складання припису, безпідставно не врахував зміст наявних у позивача паспортів захисних споруд.

Суд звертає увагу, що відповідно до вимог ДБН В.1.2-4-2006 улаштування захисних споруд є способом запобігти масового ураження населення.

Крім того, суд зазначає, що в пункті 1.1 ДБН В.2.2-5-97 Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони, визначено, що захисні споруди цивільної оборони призначаються для захисту в мирний час персоналу, який переховується від наслідків аварій, катастроф та стихійного лиха, які загрожують масовому ураженню людей, а також у воєнний час - від сучасної зброї масового ураження.

Приміщення з масовим перебуванням людей - приміщення (зали і фойє театрів, кінотеатрів, зали засідання, нарад, лекційні, аудиторії, ресторани, вестибюлі, касові зали, виробничі тощо) з постійним або тимчасовим перебуванням людей (крім аварійних ситуацій) чисельністю більше ніж одна людина на 1 м. кв. приміщення площею 50 м. кв. і більше (ДБН В.2.5-56:2010).

Відповідно до встановлених критеріїв суб`єкти господарювання незалежно від форм власності та видів господарської діяльності з урахуванням значення прийнятного ризику для життєдіяльності щодо пожежної безпеки, об`єкти з масовим перебуванням людей належать до суб`єктів господарювання з високим ступенем прийнятного ризику (постанова Кабінету Міністрів України № 1324 від 14 листопада 2007 р.).

Відповідачем не доведено ознаки призначення цих споруд для масового перебування людей. На підтвердження того, що на складах перебуває менше ніж 50 осіб, позивач надав копію розрахунку найбільшої працюючої зміни служби паливо-мастильних матеріалів ДП МА «Бориспіль».

Судом встановлено, що позивач у своїй діяльності керується Планом цивільного захисту ДП МА «Бориспіль» від 28 квітня 2015 р. № 16-06-7 (далі - План), який погоджений в.о. начальника відділу з питань НС та ЦЗ населення Бориспільського міськвиконкому, начальником Бориспільського районного відділу ГУДСНС України у Київській області, Комісією з питань НС ДП МА «Бориспіль» та затверджений наказом генерального директора ДП МА «Бориспіль» від 8 травня 2015 р. № 01-07-120.

Відповідно до частини 1 «Реагування на надзвичайні ситуації» плану від 6 травня 2015 р. № 16-06-7, а саме, п. 13 «Організація укриття працівників ДПМА «Бориспіль» в захисних спорудах цивільного захисту» плану встановлено, що відповідно до ст. 32 КЦЗ України укриттю в ЗС ЦЗ підлягають працівники найбільшої працюючої зміни суб`єктів господарювання, які продовжують свою діяльність в особливий період.

Згідно з вимогами абз. 3 п. 15 Плану при загрозі або виникненні надзвичайних ситуацій мирного часу проводиться екстрена евакуація під керівництвом змінного начальника аеропорту та начальників змін, структурних підрозділів підприємства.

Суд зазначає, що порядок евакуації персоналу та пасажирів із терміналу аеропорту визначений в процедурі Б-15 Аварійного плану «Евакуація пасажирів із Терміналу (терміналів) ДПМА «Бориспіль» (додаток 17), а укриття персоналу в мирний час в захисних спорудах не передбачається.

Дослідивши всі наявні обставини справи щодо п. 108 Припису, суд зазначає, що укриттю в захисних спорудах цивільного захисту, що створені в ДП МА «Бориспіль», відповідно до вимог пункту 3 статті 32 Кодексу цивільного захисту України підлягають працівники найбільшої працюючої зміни підприємства, які продовжують свою діяльність в особливий період. Аналогічну норму щодо укриття працівників містить і додаток 1 до ДБН В. 2.2-5-97 «Будинки і споруди. Захисні споруди цивільної оборони».

Суд звертає увагу, що вимоги п.108 припису ґрунтуються також на посиланні відповідача на приписи п.13. ст.32 КЦЗ України, якою визначено перелік захисних споруд, що перебувають у постійній готовності до використання за призначенням:

1) в яких розташовані пункти управління;

2) призначених для укриття працівників суб`єктів господарювання, що мають об`єкти підвищеної небезпеки;

3) розташованих у зонах спостереження атомних електростанцій та призначених для укриття населення під час радіаційних аварій.

Відповідач стверджує, що згідно з державним реєстром об`єктів підвищеної небезпеки на території позивача знаходяться два об`єкти підвищеної небезпеки, а в одній із споруд передбачено розміщення пункту управління.

Надаючи оцінку цим доводам та аргументам відповідача, суд зазначає про таке. Твердження відповідача щодо розміщення у захисних спорудах пункту управління не підтверджено конкретними документами, а згідно з наданими позивачем паспортами захисних споруд вони є сховищами, призначеними для протирадіаційного укриття у мирний час.

Як встановлено судом і зазначено вище, ці споруди призначено для укриття працюючої зміни, чисельність якої не перевищує 50 осіб.

Згідно з отриманими судом відомостями з державного реєстру про об`єкти підвищеної небезпеки по Київській області за 2018 р. підприємство позивача та вказані у приписі об`єкти позивача у цьому реєстрі відсутні.

Суд бере до уваги Закон України "Про об`єкти підвищеної небезпеки" та вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 р. № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки», згідно з пунктом 24 якої включення об`єкта підвищеної небезпеки до Державного реєстру об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється протягом 30 робочих днів після подання суб`єктом господарювання до територіального органу Держпраці повідомлення про результати ідентифікації. Згідно з вимогами вказаної постанови ведення такого реєстру є обов`язковим, відомості про внесення до реєстру об`єктів надсилаються відповідним органам та опубліковуються у друкованих засобах масової інформації.

Як встановлено судом на підставі наданих відповідачем документів, позивачем складено повідомлення про ідентифікацію об`єктів підвищеної небезпеки, проте їх не було включено до державного реєстру, який ведеться органом Держпраці.

За таких обставин суд вважає безпідставними твердження відповідача про те, що згідно з державним реєстром об`єктів підвищеної небезпеки на території позивача знаходяться два об`єкти підвищеної небезпеки, а в одній із споруд передбачено розміщення пункту управління. Крім того, з цих же підстав суд не бере до уваги посилання відповідача на складені ДП МА «Бориспіль» документи щодо ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки, оскільки ці об`єкти не внесено до державного реєстру, відтак підготовлений лист і повідомлення позивача про ідентифікацію таких об`єктів не є належними і допустимими доказами в силу вимог ст.ст.73-74 КАС України

Із урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовна вимога про визнання протиправним та скасування п. 108 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд враховує, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи було надано належні та допустимі докази на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, а наведені ним доводи не було спростовано відповідачем.

Отже, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування п.56, п.60 та п.108 припису відповідача про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р. є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання позивача про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовий збір у справі позивачем сплачено відповідно до платіжного доручення від 31 січня 2019 р. № 910 на суму 1921 грн. 00 коп. та платіжного доручення від 18 квітня 2019 р. № 2793 на суму 3842 грн. 00 коп. Загальна суму сплаченого судового збору становить 5 763 грн. 00 коп.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 5 763 грн. 00 коп. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправними та скасувати пункти 56, 60 та 108 припису Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту №1 від 25 січня 2019 р.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (код ЄДРПОУ - 38537963) на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (код ЄДРПОУ - 20572069) судовий збір у розмірі 5 763 (п`ять тисяч сімсот шістдесят три) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повне найменування сторін:

Позивач Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», адреса: вул.. Бориспіль-7, с. Гора, Бориспільський район, Київська область, 08301, .

Відповідач Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області, адреса: вул. Межигірська, 8, м. Київ, 04071, код ЄДРПОУ - 38537963.

Суддя Журавель В.О.

Дата складення рішення суду 7 листопада 2019 року.