Справа № 200/8585/19-а
Суддя: Ушенко С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2019 р. Справа№200/8585/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Ушенка С.В.,

при секретарі судового засідання Гуменному М.А.,

за участю

позивача не з`явився,

представника відповідача Нестеренка Д.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Національної гвардії України (; 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9-а) про визнання неправомірним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної гвардії України про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що позивач з червня 2016 року проходив строкову військову службу у Національній гвардії України, а 07 грудня 2016 року відповідно до наказу № 408 командира військової частини № НОМЕР_2 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, був звільнений зі служби. Після звільнення зі служби проходив тривале лікування. 16 березня 2018 року позивачу встановлена 3 група інвалідності, яка пов`язана із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби, у зв`язку з чим він звернувся із заявами до Військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України про призначення та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Після повернення документів без направлення їх до Головного управління Національної гвардії України, позивач звернувся до суду. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №805/4484/18-а, яка набрала законної сили 05.12.2018, зобов`язано Центральне територіальне управління Головного управління Національної гвардії України направити заяви ОСОБА_1 від 03.10.2017 та від 08.04.2018 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги для розгляду по суті до Головного управління Національної гвардії України. 26 червня 2019 року на запит адвоката надійшла відповідь з Головного управління Національної гвардії України щодо рішення, прийнятого за результатами розгляду заяв, та копія протоколу від 10.05.2019, у якому викладено рішення про відмову у призначенні грошової допомоги.

Позивач вважає вказане рішення протиправним, у зв`язку з чим звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначає, що ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнений зі служби 07.12.2016 згідно наказу командира військової частини (по стройовій частині) № 408, а третя група інвалідності встановлена з 16.03.2018 згідно довідки МСЕК АВ № 0702998. Оскільки втрата професійної працездатності позивачу встановлена у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби, а не з отриманням поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, та з дати звільнення зі служби до дати встановлення йому третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, минуло більше ніж три місяці, посилаючись на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У відповідь на відзив позивач надав заперечення, в яких вважає доводи, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, необґрунтованими і такими, що не спростовують обставини, які є підставою для задоволення його позовних вимог.

У відповіді на заперечення відповідач наполягав на тому, що комісія Головного управління Національної гвардії України прийняла рішення правомірно і в межах своїх повноважень та чинного законодавства.

Ухвалою суду від 15 липня 2019 року вказану позовну заяву залишено без руху, позивачеві встановлено десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.08.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі та справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02.09.2019 позовну заяву вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24 вересня 2019 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.09.2019 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 16.10.2018.

У зв`язку з відпусткою судді розгляд справи відкладено на 24 жовтня 2019 року.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не з`явився.

Представник відповідача в судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеному у відзиві на адміністративний позов і письмових поясненнях, та просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у червні 2016 року був призваний Дзержинським РВК м. Харькова для проходження строкової військової служби.

З червня 2016 року по 07 грудня 2016 року перебував на строковій військовій службі у військовій частині № НОМЕР_2 Національної гвардії України у 2 стрілецькому батальйоні 3 стрілецькій роті.

Під час служби у військовій частині № НОМЕР_2 Національної гвардії України, позивач з 26.08.2016 проходив амбулаторне лікування з приводу гострого неспецифічного уретриту.

З 27 вересня 2016 року по 17 жовтня 2016 року позивач стаціонарно лікувався в неврології ДУ ТМО МВС України по Полтавській області. Крім того, двічі проходив консультації у провідних спеціалістів (у нейрохірурга та невропатолога). Позивачу був поставлений діагноз: вторинна вертеброгенна правобічна компресійно ішемічна радикулопатія L5, S1 корінців на тлі шгижі МХД L4-L5, протузії L5 S1 МХД, остеохондрозу в сементах L4-S1 за стійким больовим синдромом, помірним м`язово-тонічним синдромом, помірним порушенням статико динамічної функції хребта. Міопія слабкого ступеню обох очей з гостротою зору 0,8/0,7 без корекції та 1,0 з корекцією.

02 грудня 2016 року військово лікарська комісія ДУ ТМО МВС України по Полтавській області за розпорядженням командира військової частини № НОМЕР_2 здійснила медичний огляд позивача, за результатами якого йому було видане свідоцтво про хворобу, згідно якого комісія постановила, що його захворювання пов`язане з проходженням військової служби, та зазначила, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

07 грудня 2016 року ОСОБА_1 був звільнений зі служби достроково в запас згідно наказу № 408 командира військової частини № НОМЕР_2 у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби.

26 вересня 2017 року позивач був оглянутий МСЕК, про що свідчить акт № 984, яка визнала, що станом на 07.12.2016 ступінь втрати професійної працездатності позивача у відсотках становить 25%, а причина втрати професійної працездатності захворювання, яке пов`язане з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою серії АГ №0018505, яка міститься у матеріалах справи.

03 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини № НОМЕР_2 із заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги як особі, яка частково втратила працездатність без встановлення інвалідності.

У грудні 2017 року позивач отримав копію листа т.в.о. командира військової частини № НОМЕР_2 Національної гвардії України за вих. № 6/52/3301233 від 27.11.2017 Про розгляд документів для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, в якому було зазначено про те, що командування в/ч НОМЕР_2 вважає, що ОСОБА_1 , як особа, яка частково втратила працездатність без встановлення інвалідності, має право на отримання грошової допомоги в розмірі 50-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб, у сумі 80000 грн. відповідно до п. 13 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчання (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року № 975.

Проте, рішенням виконуючого обов`язки Центрального територіального управління Національної гвардії України від 12.12.2017 за вих. № 6/33-1755 документи було повернуто позивачеві без направлення їх до Головного управління Національної гвардії України.

Вказане рішення вмотивоване тим, що у свідоцтві про хворобу № 167-В (виданому 02 грудня 2016 року, тобто у період служби ОСОБА_1 ) та у довідці МСЕК АГ № 0018505, виданої 26 вересня 2017 року Про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках не зазначено про причинний зв`язок отриманої травми, каліцтва або поранення з частковою втратою працездатності без встановлення групи інвалідності.

16 березня 2018 року позивачу була встановлена 3 група інвалідності, пов`язана із захворюванням, отриманим під час проходження військової служби, про що свідчить виписка з акту огляду медико соціальної експертної комісії до довідки серії АВ № 0702998, яка видана обласною медико соціальною експертною комісією № 2 м.Маріуполя 30.03.2018 на підставі акту огляду МСЕК № 329.

Отримавши виписку МСЕК про встановлення інвалідності позивач повторно 08 квітня 2018 року надіслав заяву про виплату йому одноразової грошової допомоги.

Однак, документи було повернуто позивачеві без направлення їх до Головного управління Національної гвардії України у зв`язку з тим, що Порядок № 975 не розповсюджується на останнього, оскільки його було звільнено зі служби 07.12.2016, а 3 група інвалідності встановлена пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 05 грудня 2018 року у справі №805/4484/18-а, яка набрала законної сили 05.12.2018, зобов`язано Центральне територіальне управління Головного управління Національної гвардії України направити заяви ОСОБА_1 від 03.10.2017 та від 08.04.2018 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги для розгляду по суті до Головного управління Національної гвардії України.

Рішенням Комісії Головного управління Національної гвардії України, затвердженим протоколом від 10 травня 2019 року № 285/975 (а.с. 21-24), відповідно до пунктів 6, 8 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» було відмовлено у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, оскільки втрата професійної працездатності йому встановлена у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби, а не з отриманням поранення (контузії, травми або каліцтва) у період проходження ним строкової військової служби, та з дати звільнення зі строкової військової служби до дати встановлення третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, минуло більше ніж три місяці.

Зазначені обставини не є спірними між сторонами.

Приймаючи рішення по суті спору, суд виходить з наступного.

Приписами ч. 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII, в редакції, чинній на дату встановлення позивачеві інвалідності (далі - Закон №2011) встановлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджений Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

За приписами п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пп. 3 п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі: 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Важливою умовою для правильного тлумачення наведених норм статті 16 Закону №2011 є розуміння видів військової служби, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232).

Згідно частини другої статті 2 Закону № 2232 проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.

Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232 встановлені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, строкова служба є окремим видом військової служби, що вказує на особливий порядок правового регулювання вказаного виду служби.

Як вже зазначалось судом, рішення Головного управління Національної гвардії України щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яке викладено у протоколі № 285/975 від 10.05.2019, вмотивоване посиланням на пункти 6, 8 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 16 Закону № 2011, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Пунктом 8 частини другої статті 16 Закону № 2011 визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби.

Як вбачається зі змісту вказаних правових норм, право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги має:

- військовослужбовець строкової військової служби у разі встановлення йому інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження строкової військової служби;

- військовослужбовець строкової військової служби у разі захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби.

Отже, враховуючи обставини, встановлені судом в ході розгляду справи, суд не приймає до уваги посилання відповідача при прийнятті спірного рішення на пункт 6 частини другої статті 16 Закону № 2011, оскільки він не регулює спірних правовідносин.

Натомість спірні правовідносини врегульовані п. 8 частини другої статті 16 Закону №2011. Однак відповідач, при прийнятті спірного рішення послався на нього формально, лише в тій частині, яка узгоджувалась з його позицією або бажанням чи небажанням задовольнити звернення позивача щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Як вже зазначалось судом, згідно до наявної в матеріалах справи копії довідки МСЕК серії АГ № 0018555 від 26.09.2017, за результатами огляду позивачу 26 вересня 2017 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності 25 відсотків станом на 07.12.2016 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби (а.с. 37).

Відповідно до копії довідки МСЕК серії АГ № 0018555 від 30.03.2018, за результатами огляду позивачу 30 березня 2018 року встановлено ступінь втрати професійної працездатності 30 відсотків станом на 07.12.2016 у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із проходженням військової служби (а.с. 38).

Згідно копії довідки МСЕК серії АВ № 0702998 від 30.03.2018, за результатами огляду позивачу 30 березня 2018 року встановлено третю групу інвалідності з 16.03.2018 внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (а.с. 39).

Таким чином, днем виникнення права позивача на призначення і отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії від 26.09.2017 серії АГ №0018555, а саме 07 грудня 2016 року, що узгоджується з приписами п. 3 Порядку 975 та п. 8 ч. 2 ст. 16 Закону № 2011.

Згідно ч.ч. 1 і 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч. 1 і ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги недоведеність відповідачем обґрунтованості та пропорційності прийнятого спірного рішення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Національної гвардії України підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем за подання до Донецького окружного адміністративного суду даної позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн. відповідно до квитанції про сплату № 71836 від 19.07.2019.

Таким чином, сплачена позивачем зазначена сума судового збору підлягає стягненню на його користь з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2-15, 31-32, 72-80, 139, 60-161, 168, 171, 173-183, 192-198, 210, 223-225, 227-229, 241-246, 250-251, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Головного Управління Національної гвардії України (; 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9-а) про визнання неправомірним та скасування рішення, задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного Управління Національної гвардії України (; 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9-а), оформлене протоколом від 10.05.2019 № 285/975 і затверджене в.о. командувача Національної гвардії України генерал-лейтенантом Балан М.І., щодо відмови ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги.

Стягнути з Головного Управління Національної гвардії України (; 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 9-а) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено і підписано 04.11.2019.

Суддя С.В. Ушенко