Справа № 200/10117/19-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р. Справа№200/10117/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз»

до відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління держаної

виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

Міністерства юстиції України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити виконавчі дії щодо примусового стягнення на об`єкт нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60.

Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, вчиняючи протиправну бездіяльність щодо нездійснення виконавчих дій щодо примусового стягнення на об`єкт нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60, відповідач діяв з перевищенням повноважень та не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Враховуючи наведене, просить адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

В запереченнях на позовну заяву відповідач вказав на її безпідставність та зазначив, що ним правомірно не вчиняються дії з продажу об`єкту нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60, оскільки спірний об?єкт включений до переліку пам?яток архітектури та у виконавчого органу відсутнє відповідне погодження органу охорони культурної спадщини на його продаж.

Враховуючи наведене, просить в задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.

Представники сторін надали заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи адміністративного позову, відзиву, суд з?ясував наступні обставини справи.

ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» є юридичною особою, включене до Єдиного державного реєстру підприємств, , юридична адреса: 84313, м. Краматорськ, вул. Південна, 1.

06.08.2019 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулось до ВДВС УДВС ГТУЮ у Донецькій області з заявою про звернення стягнення на майно - об`єкт нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60, який відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» за виконавчим провадженням № 51534483 від 25.05.2019 року арештований/описаний,взятий на відповідне зберігання.

18.07.2019 року ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» звернулось до Слов?янської міської ради з заявою про надання дозволу на реалізацію об`єкту нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60.

30.07.2019 року Слов?янська міська рада надала відповідь про відмову в погоджені продажу об`єкту нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60.

09.08.2019 року на адресу ПАТ «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» надійшов лист ВДВС УДВС ГТУЮ у Донецькій області про відмову у вчинені виконавчих дій продажу майно - об`єкту нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60, у зв?язку з відсутністю погодження Слов?янської міської ради.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, об`єкт нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60 розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 11.05.1999 року № 256 включений до переліку виявлених пам?яток архітектури та містобудування місцевого значення.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, позивач просить задовольнити адміністративний позов та зобов?язати відповідача здійснити виконавчі дії щодо примусового стягнення на вказаний об`єкт нерухомості.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Згідно ст. 3 зазначеного Закону органами державної виконавчої служби є:

Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до складу якого входить відділ примусового виконання рішень;

управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень;

районні, районні у містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Завданнями державної виконавчої служби, в розумінні статті 1 вказаного Закон, є здійснення виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України.

Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Таким чином, відповідач у справі суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов`язок по примусовому виконанню виконавчих документів.

Щодо вимоги про визнання протиправною бездіяльності відповідача, суд враховує наступне.

В юридичному значенні бездіяльність органу державної влади вкладається у значенні цього стану, який позначається як безпідставне повне або часткове ухилення від здійснення передбачених конституцією та іншими законами функцій і повноважень влади та/або несвоєчасне, несумлінне, некваліфіковане чи інше неналежне виконання органами державної влади своїх функцій та повноважень.

Тобто, сама по собі бездіяльність це триваюча пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити.

Таким чином законодавством передбачений обов`язок державного органу сумлінно виконувати свої службові обов`язки, здійснювати всі можливі заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання покладених на нього нормами чинного законодавства обов?язків, невикористання цих прав та повноважень свідчить про бездіяльність державного органу.

Тобто, всі передбачені нормами чинного законодавства права та повноваження державного органу, які необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання владних управлінських функцій суб?єкта владних повноважень, є обов`язковими для застосування з боку державного органу, який зобов`язаний сумлінно користуватися усіма наданими йому повноваженнями з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення покладених на нього владних управлінських функцій.

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, наказу, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Як встановлено судом, підтверджене матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем вчинені заходи з примусового виконання виконавчого документу, а саме, здійснений опис майна боржника, накладений арешт на грошові кошти в установах банку, тощо.

Тим чином, у спірних правовідносинах відсутня бездіяльність відповідача з виконання виконавчих документів, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд вважає, також, неправомірною вимогу про зобов`язання здійснити виконавчі дії щодо примусового стягнення на об`єкт нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60, виходячи з наступного.

Обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців визначені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 2 зазначеної норми Закону виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надане право, в тому числі, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Тобто, згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні взаємовідносини, а саме, Закону України «Про виконавче провадження», вчинення дій щодо стягнення та реалізації майна боржника є правом, а не обов?язком державного виконавця та законодавець не встановлює черговість дій, направлених на погашення заборгованості, а тільки визначає заходи, які має вчинити виконавець з метою примусового виконання рішень.

Оскільки чинним законодавством державному виконавцю надане право вчинити певні дії з метою виконання рішення, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов?язання державного виконавця здійснити конкретні виконавчі дії щодо реалізації майна боржника.

Крім зазначеного, суд враховує наступне.

Як зазначалось раніше, будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60 розпорядженням голови Донецької обласної державної адміністрації від 11.05.1999 року № 256 включений до переліку виявлених пам?яток архітектури та містобудування місцевого значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України «Про охорону культурної спадщини».

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкти культурної спадщини, що є пам`ятками (за винятком пам`яток, відчуження або передача яких обмежується законодавчими актами України) можуть бути відчужені, а також передані власником або уповноваженим ним органом у володіння, користування чи управління іншій юридичній або фізичній особі за наявності погодження відповідного органу охорони культурної спадщини.

Оскільки на час розгляду справи погодження відповідного органу охорони культурної спадщини на відчуження спірного майна відсутнє, суд вважає, що наявна заборона на реалізацію такого майна, тому відповідач, відмовляючи у його продажу діяв в межах повноважень та на підставі вимог чинного законодавства, тому позовні вимоги в цій частині, також, задоволенню не підлягають.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем надані суду належні докази відсутності бездіяльності та правомірності дій щодо відмови в реалізації спірного майна в розумінні зазначеної норми Закону, тому суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

В розумінні ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України питання про перерозподіл судових витрат не розглядається.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про державну виконавчу службу», Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про охорону культурної спадщини», Кодексом адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» (, юридична адреса: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Південна, 1) до Відділу примусового виконання рішень Управління держаної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Міністерства юстиції України (, юридична адреса: 84313, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Машинобудівників, 32) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання здійснити виконавчі дії щодо примусового стягнення на об`єкт нерухомості Будинок культури ім. Леніна за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 60 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду у справах, визначених ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України, подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Т.В. Давиденко