Справа № 761/24857/19
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/509/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді : Пономаренко Н.В.,

за участю секретаря: Ганущака А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції капрала поліції Дацької Надії Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до поліцейського роти № 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції капрала поліції Дацької Надії Іванівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 591439 від 10.06.2019 року, обґрунтовуючи його тим, що 10 червня 2019 о 16 год. 14 хв. на автомобільній дорозі Київ-Харків-Довжанський, у Полтавській області у населеному пункті Решетилівка, позивач, під час руху був зупинений працівниками патрульної поліції та повідомлений про перевищення швидкості, дозволеної у населеному пункті 36 км/год. Щодо вказаних обставин позивачем в позові зазначено, що він рухався в лівій смузі дороги, яка має дві смуги в одному напрямку - знаку населеного пункту не бачив та не міг бачити внаслідок руху по правій смузі вантажівки. Знак населеного пункту, який з врахуванням кількості смуг в одному напрямку мав би бути продубльований на розділювальній смузі або над проїзною частиною - відсутній. Разом із тим, відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення з позивача відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП. Позивач ОСОБА_1 в позові категорично не погоджується з постановою про накладення адміністративного стягнення, вважає її протиправною та просить її скасувати.

Ухвалою від 05.07.2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання 03.10.2019 позивач не з`явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду адміністративного позову повідомлений належним чином. Разом із тим, 16.08.2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову виходячи з наступного. Зокрема, відповідач зазначає, що було встановлено і належним чином зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення по ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки останнім порушено п.12.4 ПДР України, оскільки він рухався, керуючи транспортним засобом, зі швидкістю 86 км/год, таким чином перевищив обмеження швидкості руху у населеному пункті Решетилівка на 36 км/год швидкість, чим порушив п. 12.4 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, відповідач зазначає, що доводи позивача з приводу того, що дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» встановлений з порушенням ПДР, а саме лише з одного боку і не дублюється на інший бік, спростовуються долученим до відзиву відеозаписом, з якого вбачається, що дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту» Решетилівка на автодорозі «Київ-Харків-Довжанський» М03 зі сторони м. Полтава в напрямку м.Києва, у відповідності до вимог п.8.2 ПДР розташований з двох сторін та дублюється на протилежному боці дороги. Приймаючи до уваги вищевикладене, відповідач вважає позов безпідставним та необґрунтованим і просить відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 10.06.2019 року поліцейським роти№ 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції капралом поліціїДацькою Надією Іванівною винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 591439 від 10.06.2019 року,якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Як вбачається зі змісту постанови, поліцейським встановлено, що 10.06.2019 року об 16 годині 14 хвилин у Полтавській області, м. Решетилівка, вул. Чумацька, 143, водій - ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, рухався зі швидкістю 86 км/год, перевищив обмеження швидкості руху у населеному пункті на 36 км/год швидкість, чим порушив п. 12.4 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства доведення факту неправомірності дій позивача, покладається на відповідача.

Слід зазначити, що відповідно до п. 8.1., 8.2-1. Правил дорожнього руху, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Основним стандартом в Україні, пов`язаним з дорожніми знаками, є ДСТУ 4100-2014.

Так, відповідно до абз. 2 п. 10.2.4 ДСТУ 4100-2014, на дорогах із двома і більше смугами для руху в одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючі знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про дорожні знаки та сигнали від 08.11.1968, ратифікованою Україною 25.04.1974 указом Президії Верховної ВР УРСР №2615-VIII, знаки встановлюються таким чином, щоб їх легко і своєчасно могли розпізнавати водії, для яких вони призначені. Зазвичай вони встановлюються на стороні дороги, відповідної напрямку руху; однак вони можуть бути поміщені або повторені над проїжджою частиною дороги. Будь-який знак, встановлений на стороні дороги, відповідного напрямку руху, повинен бути повторений над проїзною частиною або на протилежній стороні дороги, якщо місцеві умови такі, що цей знак може не бути вчасно помічений водіями транспортних засобів, для яких він призначений.

Згідно оскаржуваної постанови від 10.06.2019, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення положень ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень.

Так, ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Матеріалами справи підтверджується, і позивачем фактично в позові не заперечується, що ОСОБА_2 , дійсно фактично рухався, керуючи транспортним засобом, зі швидкістю 86 км/год у населеному пункті Решетилівка, що не відповідає вимогам п. 12.4 ПДР України, який передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Позивач зазначав, що рухаючись по вказаній автомобільній дорозі М-03, він не бачив знак 5.45 з огляду на його візуальну непомітність при здійсненні такого руху через рух вантажних транспортних засобів у правій смузі.

Водночас, згідно Національного стандарту України «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування» ДСТУ 4100-2014 (далі - ДСТУ 4100-2014) (п.10.1.1.) Дорожні знаки потрібно розташовувати так, щоб їх добре бачили учасники дорожнього руху як у світлий, так і темний час доби, була забезпечена зручність експлуатування і обслуговування, а також було неможлиле їх ненавмисне пошкодження. При цьому вони не повинні бути затулені від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами (зеленими насадженнями, щоглами зовнішнього освітлення тощо).

У відповідності до п. 10.1.2 ДСТУ 4100-2014 установлення чи демонтаж дорожніх знаків без погодження з Міністерством внутрішніх справ України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» заборонено.

Проте, відповідно до наявних у справі відеоматеріалів, наданих стороною відповідача, чітко вбачається, що напочатку дії дорожнього знаку 5.45 «Решетилівка», автодорога має дві смуги напрямку в одному напрямку та дві смуги - в іншому, при цьому, дорожнє полотно має роздільну смугу, а вищезазначений знак дублюється тільки на протилежному боці дороги.

Однак, в порушення абз. 2 п. 10.2.4 ДСТУ 4100-2014, на наявній на зазначеному дорожньому полотні розділювальній смузі дублюючий дорожній знак 5.45 «Решетилівка» відсутній, що, в даному випадку, не відповідає вищевказаним вимогам національного стандарту (абз. 2 п. 10.2.4 ДСТУ 4100-2014).

З урахуванням наведеного, в даному випадку, слід окремо зазначити, що відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, так як в судовому засіданні встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня суб`єктивна сторона вказаного правопорушення, оскільки у судовому засіданні встановлено, що він не мав умислу на його вчинення.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Враховуючи вищевикладене, наданими матеріалами не доведена вина ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, оскільки відповідачем не доведено суду правомірності прийнятого ним рішення, натомість, наявні в матеріалах справи докази підтверджують позицію позивача.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Крім того, з урахуванням вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС, суд приходить до висновку про закриття справи про адміністративне правопорушення відповідно до вимог п.1 ст.247 КУпАП України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.9, 33, 122, 293, 247 КУпАП України, ст.ст. 6, 9, 77, 90, 227-228, 241-246, 286 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції капрала поліціїДацької Надії Іванівни про визнання протиправною та скасування постанови в справі про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДП18 № 591439 від 10.06.2019 року, винесену поліцейським роти № 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції капралом поліціїДацькою Надією Іванівною щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

З урахуванням ч.4 ст.286 КАС України, рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 .

Відповідач: поліцейський роти № 1 батальйону Управління Патрульної поліції в Полтавській області Департаменту Патрульної поліції капрал поліції Дацька Надія Іванівна, 36008, м. Полтава, вул.Європейська, 164.

Повний текст складений 03.10.2019.

Суддя: