Справа № 826/11155/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

01 листопада 2019 року №826/11155/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві
доВідкритого акціонерного товариства науково-дослідного медичного об`єднання "Діалір"
про стягнення заборгованості у розмірі 106018,03 грн. ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 92/2, ) з позовом до Відкритого акціонерного товариства науково-дослідного медичного об`єднання "Діалір" (02225, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, 4, 65, ) про стягнення з Відкритого акціонерного товариства науково-дослідного медичного об`єднання "Діалір" (02225, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, 4, 65, ) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 92/2, ), кошти в сумі 106 018,03 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що у відкритого акціонерного товариства науково-дослідного медичного об`єднання "Діалір" з 2010 року наявна заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у сумі 72322,21 грн. та зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у розмірі 33662, 82 грн., яка станом на дату подання позову не сплачена. Наявна заборгованість підтверджується автоматично сформованим звітом по формі Ф-4 ФСС з ТПВ за І квартал 2018 року, копією звіту по формі Ф-4 ФСС з ТВП за 9 місяців 2017 року, а також сформованим автоматичним звітом щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за І квартал 2018 року, копією звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 4 квартал 2014 року та актом №01.323 від 25.12.2007 року. Так, несплачені в строк страхові внески стягуються в дохід Фонду із страхувальника у безспірному порядку, строк давності не застосовується.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.07.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення учасників справи (письмове провадження), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Відповідач про розгляд справи в порядку спрощеного провадження повідомлений належним чином, заяву про визнання позову чи відзив на позовну заяву до суду не надав.

Відповідно до частини 3 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розгляд яких проводився за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), заявами по суті справи є позов та відзив.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, Відкрите акціонерне товариство науково-дослідного медичного об`єднання "Діалір" (02225, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, 4, 65, ) перебувало на обліку, в якості страхувальника, у Лівобережній міжрайонній виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та мало заборгованість зі сплати страхових внесків в розмірі 106 018,03 грн.

Так, відповідно до поданого звіту по формі Ф4-ФСС з ТВП за 9 місяців 2017 року відповідач мав заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою і втратою працездатності у сумі 72322,21 грн.

Також, відповідно до останнього поданого звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 4 квартал 2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 33662,82 грн.

Наявність, вказаної заборгованості в розмірі 106 018,03 грн., станом на дату звернення до суду, підтверджується автоматично сформованим звітом по формі Ф-4 ФСС з ТПВ за І квартал 2018 року, копією звіту по формі Ф-4 ФСС з ТВП за 9 місяців 2017 року, а також сформованим автоматичним звітом щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за І квартал 2018 року, копією звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 4 квартал 2014 року та актом №01.323 від 25.12.2007 року.

У зв`язку з тим, що вказана заборгованість не сплачена відповідачем у строки, встановлені законодавством та набула статусу недоїмки, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як зазначено вище, відповідач перебував на обліку в якості страхувальника, у Лівобережній міжрайонній виконавчій дирекції Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності.

Лівобережне відділення (орган, в якому обліковується заборгованість) є відокремленим підрозділом без статусу юридичної особи, Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві та Лівобережне відділення були створені за результатами реорганізації Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності та Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

При цьому, відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» встановлено, що Фонд соціального страхування України та його робочі органи є правонаступниками, зокрема, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, відділень цього Фонду та їх робочих органів.

Згідно наказу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 08.09.2017 №78-ос, управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві () з 01.08.2017 року виступає правонаступником таких робочих органів Фондів, що припиняються:

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у місті Києві, ;

Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, ;

Виконавчої дирекція Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, .

Відповідно до статті 5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції, що діяла на момент виникнення заборгованості) одним з основних принципів страхування від нещасного випадку є обов`язковість сплати страхувальником страхових внесків, де страхувальниками є роботодавці.

Статтею 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено обов`язок страхувальника подавати звітність робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків у строки, в порядку та за формою, що встановлені цим Фондом.

Згідно підпункту 2 пункту 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, що діяла на момент виникнення заборгованості) страхувальник зобов`язаний нараховувати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески.

Абзацом 5 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі страхових внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, здійснюється фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення такої заборгованості або застосування штрафних санкцій.

На період до повного стягнення заборгованості із сплати страхових внесків за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та сум штрафних санкцій, нарахованих та/або не сплачених у період до 1 січня 2011 року, в тому числі нарахованих внесків, строк сплати яких на 1 січня 2011 року не настав, та відповідних штрафних санкцій за фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування зберігаються повноваження щодо контролю за правильністю нарахування, своєчасністю сплати страхових внесків, застосування фінансових санкцій, якими вони були наділені до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (в редакції, що діяла на момент виникнення заборгованості), не сплачені в строк страхові внески, пеня і штраф стягуються в доход Фонду із страхувальника у безспірному порядку. Строк давності в разі стягнення страхових внесків, пені та фінансових санкцій, передбачених цією статтею, не застосовується.

Аналогічно, відповідно до приписів частини 2 статті 17 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Судом встановлено, що відповідно до поданого звіту по формі Ф4-ФСС з ТВП за 9 місяців 2017 року відповідач мав заборгованість зі сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою і втратою працездатності у сумі 72322,21 грн.

Також, відповідно до останнього поданого звіту щодо сплати заборгованості зі сплати страхових коштів до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за 4 квартал 2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 33662,82 грн.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, відповідач не перебуває в процесі припинення, разом з тим, доказів погашення заборгованості зі сплати страхових внесків в розмірі 106 018,13 грн. матеріали справи не містять, відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача коштів по страховим внескам у сумі кошти в сумі 106018,13 грн. підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Положеннями частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись положеннями статей 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 139, ст. ст.241-246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 92/2, ) задовольнити повністю.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства науково-дослідного медичного об`єднання "Діалір" (02225, м. Київ, вул. Оноре Де Бальзака, 4, 65, ) на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 92/2, ), кошти в сумі 106 018,03 грн.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя Н.Г. Вєкуа