Справа № 460/1455/19
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10090/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді Хобор Р.Б.,

суддів Носа С.П., Попка Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року, ухвалене суддею Недашківською К.М. у місті Рівне в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі № 460/1455/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом у якому просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у задоволенні її заяви від 14.02.2019 року про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати пенсію по втраті годувальника батька ОСОБА_2 , який визнаний безвісно відсутнім, починаючи з 14.02.2019 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.06.2018 року у справі № 562/443/18, батька позивачки - ОСОБА_2 визнано безвісно відсутнім з 15.09.1998 року. 14 лютого 2019 року позивачка звернулася до Здолбунівського відділу обслуговування громадян Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії з підстав відсутності в годувальника, батька позивачки - ОСОБА_2 9 років страхового стажу. Позивачка вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» має право на призначення пенсії по втраті годувальника, як особа, яка є інвалідом ІІІ групи з дитинства, дочкою безвісти зниклого батька.

Позивачка вважає, що відповідач порушив її право на отримання пенсії по втраті годувальника, а тому, на думку позивачки, належним способом захисту порушеного права є визнання дій відповідача щодо відмови в призначенні пенсії по втраті годувальника протиправними та зобов`язання відповідача призначити пенсію по втраті годувальника з 14.02.2019 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зобов`язано Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити ОСОБА_1 та виплачувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника з 14.02.2019 року.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області.

Не погодившись із цим рішенням суду його оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, подавши апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає те, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи та зробив помилковий висновок про задоволення позову.

Таку позицію відповідач пояснює тим, що відповідно до частини 1 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності, тобто з урахуванням положень статті 32 цього Закону не менше 9 років. Відповідач зазначив, що відповідно до наданих позивачкою документів, страховий стаж батька позивачки - ОСОБА_2 становить 5 років 3 місяці 10 днів. З цих підстав відповідач вважає, що підстав для призначення позивачці пенсії у зв`язку з втратою годувальника немає.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом апеляційної інстанції розглянуто справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інвалід дитинства ІІІ групи.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06.06.2018 року у справі № 562/443/18, ОСОБА_2 (батька ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано безвісно відсутнім з 15.09.1998 року.

14 лютого 2019 року позивачка звернулася до Здолбунівського відділу обслуговування громадян Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. На час звернення з заявою про призначення пенсії позивачці виповнилось 34 роки.

22.02.2019 року Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом № Ш-11 повідомило позивачку про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника з підстав відсутності в годувальника - ОСОБА_2 9 років страхового стажу необхідного для призначення цього виду пенсії.

Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» передбачено право дитини особи, яка визнана зниклою безвісти, на пенсію у зв`язку з втратою годувальника незалежно від тривалості страхового стажу такої особи (годувальника).

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком з огляду на наступні обставини.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначений Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09 липня 2003 року (далі Закон № 1058-IV).

Згідно зі статтею 9 Закону № 1058-IV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому, дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування.

Непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, у порядку, передбаченому Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти», які були на її утриманні, незалежно від тривалості страхового стажу годувальника, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому цим Законом, якщо інше не передбачено Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти».

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Частиною 4 статті 6 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти» від 12.07.2018 року № 2505-VІІІ (далі Закон № 2505-VІІІ) передбачено, що члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на соціальний захист у порядку, визначеному законодавством. Члени сім`ї особи, зниклої безвісти, мають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням таких особливостей:

1) непрацездатні члени сім`ї особи, зниклої безвісти, які були на її утриманні, незалежно від наявного в особи, зниклої безвісти, страхового стажу, мають право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника у порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якщо інше не передбачено цим Законом. Дітям особи, зниклої безвісти, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні такої особи. Батьки і чоловік (дружина) особи, зниклої безвісти, які не були на її утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо внаслідок такого зникнення вони втратили джерело засобів до існування;

2) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням положень цього Закону виникає через один місяць з дня внесення інформації про безвісне зникнення особи до Єдиного реєстру досудових розслідувань;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника виплачується членам сім`ї особи, зниклої безвісти, з урахуванням положень цього Закону за весь час, протягом якого особа, зникла безвісти, зберігає цей правовий статус;

4) право на отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника припиняється з дня, наступного за днем внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмітки про встановлення місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження останків особи, зниклої безвісти;

5) смерть особи, яка мала статус зниклої безвісти, чи визнання її померлою у встановленому законодавством порядку надає родичам такої особи право на звернення для отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника на загальних підставах, передбачених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Проаналізувавши вказані норми закону, апеляційний суд дійшов висновку про те, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї особи, яка визнана зниклою безвісти, зокрема, дітям безвісти зниклої особи, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років, незалежно від тривалості страхового стажу такої особи (годувальника).

Враховуючи встановлені у цій справі обставини та наведені вище норми права, апеляційний суд вважає, що позивачка відповідає умовам, встановленим законодавством, які дають право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника незалежного від страхового стажу годувальника, оскільки є дитиною особи, яка визнана зниклою безвісти, інвалідом ІІІ групи з дитинства.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.

Судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі № 460/1455/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді С. П. Нос
Я. С. Попко
Повний текст постанови складений 04.11.2019 року