Справа № 520/6209/19
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 листопада 2019 р. № 520/6209/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагайдака В.В.,

за участі: секретаря судового засідання - Югова С.А.,

представника позивача - Гетьман О .М . , ОСОБА_5 ,

представника відповідача - Довгий В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Зміїв-Тепло" Зміївської районної ради Харківської області (вул. Чкалова, 6, м. Зміїв, Харківська область, 63403, ) до Північно-східного офісу Державної аудиторської служби (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Комунальне підприємство "Зміїв-Тепло" Зміївської районної ради Харківської області, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Північно-східного офісу Державної аудиторської служби, в якому просить суд:

визнати протиправною та скасувати вимогу Північно - східного офісу Держаудитслужби щодо усунення порушень законодавства від 28 травня 2019 року № 20-15-25/3552.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що вимога Північно - східного офісу Держаудитслужби щодо усунення порушень законодавства від 28 травня 2019 року №20-15-25/3552 є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Представники позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини, наведені у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що Північно-східним офісом Держаудитслужби проведено ревізію фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Зміїв - тепло» Зміївської районної ради Харківської області, за період з 01.03.2015 року по 31.12.2018 року.

За результатами складено акт ревізії від 06.05.2019 року №015-11/1.

Позивачем подані заперечення на акт ревізії (а.с.17-18), за наслідками розгляду яких Північно-східний офіс Держаудитслужби листом №20-15-25/3485 від 22.05.2019 р. у висновку зазначив про їх необґрунтованість(а.с.19-31).

На підставі п.1 ч. 1 ст.8, п.7 ст.10, ч.2 ст. 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 №2939-ХІІ відповідачем складено вимогу від 28.05.2019 року №20-15-25/3552(а.с.15-16).

Не погоджуючись з вказаним рішенням Комунальне підприємство "Зміїв-Тепло" Зміївської районної ради Харківської області звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" (далі Закон № 2939-ХІІ) здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю).

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі, (ст. 2 Закону № 2939-ХІІ).

Судом встановлено, що у ході ревізії встановлені порушення позивачем законодавства на загальну суму 739979,38 грн., з яких не усунуто об`єктом контролю 735351,38 грн., а саме:

в порушення вимог п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 №859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» зі змінами, директору підприємства ОСОБА_5 зайво нараховано за 2016 - 2018 роки надбавки за інтенсивність праці та особливий характер роботи до посадового окладу на загальну суму 101 262, 33 грн., матеріальна допомога на оздоровлення на загальну суму 6217,21 грн., заробітна плата за час перебування у щорічної відпустці на загальну суму 9221,37 грн., на які зайво нарахований та перерахований єдиний соціальний внесок до Пенсійного фонду України (далі ЄСВ) на загальну суму 25674,21 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на загальну суму 142375,12 грн.;

в порушення вимог п.15 постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року №1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» та додатку №15 до Колективного договору на 2015-2018 роки, з вини директора КП «Зміїв-тепло» ОСОБА_5 в період з 01.03.2015 по 31.12.2018 року начальнику дільниці ОСОБА_6 зайво нараховано та виплачено доплату за суміщення професій, що призвело до безпідставного завищення витрат підприємства на оплату праці на загальну суму 85427,52 грн., заробітної плати за час перебування у щорічній відпустці на загальну суму 10543,08 грн., на які зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України (ЄСВ) на загальну суму 21113,52 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на загальну суму 117084,12грн.

Відносно порушення в оплаті праці директора комунального підприємства "Зміїв-тепло" Зміївської районної ради Харківської області ОСОБА_5 , судом встановлено наступне.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.05.1999 №859 «Про умови і розміри оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, та об`єднань державних підприємств» (далі - постанова КМУ №859) керівникам центральних органів виконавчої влади, Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, керівникам місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, надається право укладати контракти з керівниками підприємств, заснованих на державній власності, у тому числі казенних, та об`єднань державних підприємств, утворених центральними органами виконавчої влади відповідно до законодавства, підприємств, які належать Автономній Республіці Крим, підприємств, заснованих на комунальній власності, право встановлювати виключні умови оплати праці, які визначені в п. 1 даної постанови.

Зміївською районною радою, в особі голови районної ради ОСОБА_9, з директором КП "Зміїв-тепло" ОСОБА_5 , укладено контракт від 17.07.2015 №2, за умовами якого оплата праці керівника КП "Зміїв-тепло" ОСОБА_5, відповідала вимогам постанови КМУ № 859, яка діяла на дату укладання відповідного контракту.

З 01.01.2016 року, вступила в дію постанова КМУ від 11.11.2015 №1034 Про внесення змін до постанови КМУ від 19.05.1999 № 859" (далі - постанова КМУ № 1034), відповідно до якої були внесені зміни в частині визначення нових виключних умов оплати праці.

Відповідно до п.1 постанови КМУ № 859 виключено надбавку за інтенсивність праці та особливий характер роботи п.п. 5 пункту 1), винагорода за вислугу років та матеріальна допомога для оздоровлення (п.п. 6 пункту 1).

Пунктом 2 постанови КМУ №1034 визначено про необхідність місцевим органам виконавчої влади в межах своїх повноважень: у місячний строк розробити і затвердити в установленому порядку умови, критерії, диференційовані показники та розміри посадового окладу і преміювання директорів підприємств, заснованих на комунальній власності та в двохмісячний строк внести відповідні зміни до укладених контрактів згідно з вимогами цієї постанови.

Отже, після внесення змін постановою КМУ № 1034 до постанови КМУ № 859 Зміївській районній раді, в особі її голови ОСОБА_9, у визначений законодавством строк необхідно внести відповідні зміни до контракту від 17.07.2015 № 2, укладеного з директором КП "Зміїв-тепло" ОСОБА_5 , в частині визначення умов оплати праці директора КП "Зміїв-тепло" ОСОБА_5 відповідно до нових умов, визначених п. 1 постанови КМУ № 859 (в редакції постанови КМУ № 1034).

Проте, умовами п. 4.1 додаткових угод від 25.04.2016 № б/н, від 01.12.2016 № б/н, від 06.02.2017 № б/н, від 01.12.2017 № б/н, від 02.07.2018 № б/н та від 01.12.2018 № б/н до контракту від 20.07.2015 , які були укладені між Зміївською районною радою з директором КП "Зміїв-тепло", умови оплати праці директора КП "Зміїв-тепло" ОСОБА_5 . змінювалися лише в частині посадового окладу та відсотка надбавки за інтенсивність праці та особливий характер робіт, що є порушенням вимог п. 1 постанови КМУ № 859 (в редакції, яка діяла на той час). Та не були приведені до вимог постанови КМУ № 1034.

Таким чином, висновок в акті ревізії щодо зайвого встановлення, нарахування та виплати надбавки за інтенсивність праці та особливий характер робіт в період з 01.05.2016 по 31.12.2018 директору підприємства ОСОБА_5 (в т.ч. матеріальна допомога на оздоровлення та відпускні) на загальну суму 101262,27 грн та як наслідок, зайвого перерахування Єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) на загальну суму 22277,72 грн, є обґрунтованим.

Відтак, висновок в акті ревізії про нанесення матеріальної шкоди (збитків) підприємству на загальну суму 123539,99 грн в результаті вищезазначених допущених порушень є правомірним. Позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Щодо порушення позивачем вимог п.15 постанови Ради Міністрів СРСР від 04.12.1981 року №1145 «Про порядок і умови суміщення професій (посад)» та додатку №15 до Колективного договору на 2015-2018 роки, з вини директора КП «Зміїв-тепло» ОСОБА_5 в період з 01.03.2015 по 31.12.2018 року начальнику дільниці ОСОБА_6 зайво нараховано та виплачено доплату за суміщення професій, що призвело до безпідставного завищення витрат підприємства на оплату праці на загальну суму 85427,52 грн., заробітної плати за час перебування у щорічної відпустці на загальну суму 10543,08 грн., на які зайво нараховано та перераховано єдиного соціального внеску до Пенсійного фонду України (ЄСВ) на загальну суму 21113,52 грн., чим завдано матеріальної шкоди (збитків) підприємству на загальну суму 117084,12грн., судом встановлено наступне.

Спірні правовідносини виникли внаслідок того, що працівник підприємства працював на 0,5 ставки. На іншу половину ставки нараховувалась та виплачувалась надбавка за суміщення посади майстра ОСОБА_6

Відповідач вказує, що за період з 01.03.2015 по 31.12.2018 начальнику дільниці комунального підприємства "Зміїв-тепло" Зміївської районної ради Харківської області ОСОБА_6 безпідставно нараховувалась та виплачувалась надбавка за суміщення посади майстра. При цьому, ОСОБА_6 має повну вищу освіту юриста за фахом, що підтверджено наданим до ревізії дипломом Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого.

Суміщення професій (посад) та виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника - це виконання працівником поряд із своєю основною роботою, зумовленою трудовим договором, додаткової роботи за іншою професією (посадою) в межах робочого часу за основною роботою на одному і тому самому підприємстві, установі, організації.

Для встановлення суміщення посад у штатному розписі підприємства має бути передбачена вакантна посада, як це визначено в п. 9 Інструкції № 53-ВЛ, яким передбачено, що зменшення чисельності працівників у результаті суміщення професій (посад) не може бути підставою для зміни встановленого підприємствам, установам, організаціям ліміту чисельності та затвердженого для них штатного розпису, ліквідації підрозділів.

На момент підписання наказу про суміщення начальником дільниці ОСОБА_6 посади майстра, вакантна посада майстра на КП „Зміїв-тепло" була відсутня. Посаду майстра на той час займав працівник підприємства ОСОБА_13 відповідно до штатного розпису.

Відтак, за відсутності вакансії суміщення неможливе.

Між тим, робота тимчасово відсутнього працівника покладається на працівників, які мають відповідну професійну підготовку та певну освіту, необхідну для виконання такої роботи.

Відповідно до п. 3 ст. 3 Постанови КМУ «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» від 30 серпня 2002 №1298 доплата за суміщення не встановлюється керівникам бюджетних установ, закладів та організацій, їхнім заступникам, керівникам структурних підрозділів цих установ, закладів та організацій, їхнім заступникам.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , окрім сумісництва, займав посаду начальника дільниці, що унеможливлює суміщення його праці за посадою майстра.

Згідно інформації про юридичну особу позивача засновником підприємства є Зміївська районна рада.

Відповідно до п.1.1 Статуту комунальне підприємство «Зміїв-тепло» Зміївської районної ради Харківської області створене згідно з рішенням сесії Зміївської районної ради V скликання від 19 травня 2010 року № 602 -V «Про створення комунального підприємства «Зміїв- тепло» Зміївської районної ради Харківської області та затвердження Статуту комунального підприємства «Зміїв-тепло» Зміївської районної ради Харківської області».

За змістом п.5.1 Статуту джерелами формування майна Підприємства є: грошові та матеріальні внески Засновника; доходи, одержані від реалізації продукції, послуг, інших видів господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з районного бюджету; майно, придбане в інших суб`єктів господарювання, організацій та громадян в установленому законодавством порядку; благодійні (добровільні) внески та пожертви від юридичних та фізичних осіб; інші джерела, не заборонені законодавчими актами України.

Відтак посилання позивача на те, що підприємство не є бюджетною установою є безпідставним.

Окремо варто зазначити, що протоколи планово-попереджувальних ремонтів котлів і підготовка їх до технічного огляду, протоколи періодичної перевірки знань виробничих інструкцій і їх виконання, дотримання встановлених норм якості теплової енергії, протоколи розслідування аварій, тощо підписані ОСОБА_6 в якості майстра відповідачем запитувалися до перевірки. Однак, останніх ні до суду, ні до перевірки не надано.

З огляду на вказане, в результаті допущених порушень КП „Зміїв-тепло" завдано матеріальну шкоду (збитки) на загальну суму 85427,52 грн. внаслідок зайвого нарахування начальнику дільниці доплати в розмірі 50% від посадового окладу майстра та відпускних та як наслідок, зайвого перерахування ЄСВ на загальну суму 18794,04 грн за період з 01.03.2015 по 31.12.2018.

Також, судом при розгляді справи враховано, що наділяючи органи державного фінансового контролю правом пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, Закон «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» не встановлює за необхідне будь-яких застережень щодо способу виконання підконтрольною особою вимоги. Так само не встановлюють таких застережень інші чинні правові акти, до вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 23.07.2019 № 2040/6022/18.

З огляду на вказане, позивач безпідставно вказує, що спірна вимога, як індивідуально-правовий акт, в силу закону обов`язкова до виконання підконтрольною установою, прийнята з порушенням вимог закону щодо її змісту, оскільки є неконкретизованою.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Приписами ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо розподілу судових витрат, суд вказує наступне.

За визначенням ч. 1 ст. 132 КАСУ, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст.132 КАСУ до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.134 КАСУ).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч.2 ст.134 КАСУ).

Відповідно до ч.3 ст.134 КАСУ для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4, 5 ст.134 КАСУ).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо (частина 3 статті 141).

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ст. 30 цього Закону, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Без сумніву, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, має бути встановлено, що позов позивача підлягає задоволенню, а також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір є розумний та виправданий, що передбачено у ст. 30 Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат позивачем надані суду:

Договір про надання правничої допомоги, розрахунок вартості послуг за договором, акт прийому-передачі послуг з надання правничої допомоги та виписки по рахунку.

Оскільки, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог, з урахуванням ст. 139 КАС України, сплачений в рамках даної справи судовий збір та витрати на правничу допомогу стягненню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Зміїв-Тепло" Зміївської районної ради Харківської області (вул. Чкалова, 6, м. Зміїв, Харківська область, 63403, ) до Північно-східного офісу Державної аудиторської служби (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 10 пов., м. Харків, 61022, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2019 р.

Суддя Сагайдак В.В.