Справа № 826/17401/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

06 листопада 2019 року № 826/17401/18

Окружний адміністративний суд м. Києва, у складі судді Вєкуа Н.Г, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехмаркет ТК» до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Агротехмаркет ТК» (29000, м. Хмельницький, вул. Вокзальна, 177/1, ) з позовом до Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, код ЄДРПОУ 3929219), в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації: №404278/38990448 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної №250 від 14.11.2017; №404279/38990448 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної №251 від 14.11.2017; №475816/38990448 від 22.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної №400 від 21.11.2017; №583635/38990448 від 02.02.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №139 від 08.12.2017; №586479/38990448 від 06.02.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №267 від 15.12.2017;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 250 від 14.11.2017 року, № 251 від 14.11.2017 року днем їх фактичного направлення на реєстрацію 30.11.2017 року, податкову накладну № 400 від 21.11.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 12.12.2017 року, податкову накладну №139 від 08.12.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 28.12.2017 та податкову накладну №267 від 15.12.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 29.12.2017.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначив, що спірні рішення були прийняті відповідачем з грубим порушенням процедури, встановлено ст. 201 Податкового Кодексу України, всупереч вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 року №190, оскаржувані рішення не відображають фактичних обставин справи, не ґрунтуються на первинних документах, а базуються на непідтверджених суб`єктивних припущеннях відповідача про відповідність критеріям, викладених в наказі Мінфіну України від 13.06.2017 №567, тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 15 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 162 КАС України не скористався, відзив на адміністративний позов не надав.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації було відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агротехмакет ТК» у реєстрації податкових накладних, а саме: рішенням №404278/38990448 від 13.12.2017 відмовлено в реєстрації податкової накладної №250 від 14.11.2017; рішенням №404279/38990448 від 13.12.2017 відмовлено в реєстрації податкової накладної №251 від 14.11.2017; рішенням №475816/38990448 від 22.12.2017 відмовлено в реєстрації податкової накладної № 400 від 21.11.2017; рішенням №583635/38990448 від 02.02.2018 відмовлено в реєстрації податкової накладної №139 від 08.12.2017; рішенням №586479/38990448 від 06.02.2018 відмовлено в реєстрації податкової накиданої № 267 від 115.12.2017.

В процесі здійснення господарської діяльності ТОВ «Агротехмаркет ТК», як постачальник, відповідно до приписів п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України, складає податкові накладні та відправляє їх на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних.

Так, 14.11.2017 року позивачем складено податкові накладні №250, № 251 та 30.11.2017 року їх направлено на реєстрацію в ЄРПН. Також, 21.11.2017 складено податкову накладну №400 та 12.12.2017 року направлено на реєстрацію в ЄРПН. Окрім того, 08.12.2017 позивачем складено податкову накладну №139 від 08.12.2017 та 28.12.2017 направлено на реєстрацію в ЄРПН. 15.12.2017 ТОВ «Агротехмаркет ТК» складено податкову накладну №267 та 29.12.2017 року направлено на реєстрацію в ЄРПН.

Однак, в день направлення, до кожної податкової накладної надійшла квитанція №1, маючи однаковий зміст та відповідно до якої реєстрація податкової накладної була призупинена з причини : «Відповідно до п.201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягом придбання по товарам згідно з УКТ ЗЕД. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення».

Позивачем до ДФС України щодо заблокованих податкових накладних були надіслані повідомлення № 8 від 06.12.2017 щодо ПН №250 від 14.11.2017, повідомлення №9 від 06.12.2017 щодо ПН №251 від 14.11.2017, повідомлення № 37 від 31.01.2018 щодо ПН №267 від 15.12.2017, повідомлення № 23 від 16.12.2017 щодо ПН №400 від 21.11.2017, повідомлення № 10 від 26.01.2018 щодо ПН №139 від 08.12.2017 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК, в яких були викладені пояснення щодо реальності здійснених господарських операцій.

До цих пояснень позивачем були додані (прикріплені) первинні документи, що підтверджують товарність та реальність господарських операцій з контрагентами.

По податковій накладній №250 від 14.11.2017 відповідачу надано наступні документи:

- договір постачання №07/11 від 07.11.2017; видаткову накладну №В-071107 від 07.11.2017, специфікацію до договору №07/11 від 07.11.2017;банківську виписку по рахунку позивача на підтвердження здійснення оплати у повному обсязі; договір поставки №2/17 від11.01.2017; видаткову накладну №ТЧ-КФ0007933 від 06.11.2017, виписку по банківському рахунку позивача; ТТН №КФ0007933 від 06.11.2017; видаткові накладні №713001 від 15.11.2017, №693136 від 08.11.2017, виписку по банківському рахунку.

По податковій накладній №251 від 14.11.2017 відповідачу надано наступні документи:

- договір постачання №03/11 від 03.11.2017; видаткову накладну №В-071105 від 07.11.2017, специфікацію до договору, виписку з банківського рахунку; договір №025211-14 від 29.04.2014; видаткові накладні №ХВ-2072441 від 14.11.2017, №ХВ-1979377 від 01.11.2017; ТТН №ХВ-1487974 від 14.11.2017, № ХВ-1413404 від 01.11.2017; виписку з банківського рахунку.

По податкові накладній №400 від 21.11.2017 відповідачу надані наступні документи:

- видаткову накладну №В-211111 від 21.11.2017; довіреність на отримання товару №255 від 21.11.2017; виписку з банківського рахунку позивача; договір №025211-14 від 29.04.2014; видаткові накладні №ХВ-1863976 від 17.11.2017, № ХВ-2050095 від 11.11.2017; ТТН №ХВ-1320758 від 17.10.2017, №ХВ-1470396 від 11.11.2017; виписку з банківського рахунку позивача.

По податковій накладній №139 від 08.12.2017 відповідачу надано наступні документи:

- видаткову накладна №В-111201 від 11.12.2017; довіреність на отримання товару №235 від 04.12.2017; виписку по банківському рахунку позивача; договір №025211-14 від 29.04.2014; видаткові накладні №ХВ-1947295 від 28.10.2017, №ХВ-1863976 від 17.10.2017, №ХВ-2072441 від 14.11.2017, № ХВ-2039872 від 09.11.2017, №ХВ-2072049 від 14.11.2017, № ХВ-2095965 від 17.11.2017, №ХВ-2272760 від 11.12.2017; ТТН №ХВ-1388205 від 28.10.2017, №ХВ -1320758 від 17.10.2017, ХВ-1487974 від 14.11.2017, № ХВ-1462616 від 09.11.2017, № ХВ-1487973 від 14.11.2017, № ХВ-1506155 від 17.11.2017, №ХВ-1639486 від 11.12.2017, виписку по банківського рахунку позивача про оплату товару; договір №БА-0031 від 08.06.2017; видаткову накладну №БА-0000502 від 08.08.2017 та випискою по банківському рахунку позивача.

По податковій накладній №267 від 15.12.2017 відповідачу були надані наступні документи:

- договір постачання №08/12-01 від 08.11.2017, видаткову накладну №В-081204 від 08.12.2017; договір №2017/1 від 01.02.2017; видаткову накладну №1120 від 12.12.2017; виписку по банківському рахунку позивача; договір №БА-0031 від 08.06.2017; видаткові накладні №БА-0001356 від 05.12.2107, № БА-0001080 від 02.11.2017, виписку по банківському рахунку позивача, договір №025211014 від 29.04.2014, видаткові накладні №ХВ-1932410 від 26.10.2017, № ХВ-2012837 від 07.11.2017, №ХВ-2122980 від 21.11.2017, №ХВ-2288422 від 13.12.2017, ТТН №ХВ-1375131 від 26.10.2017, №ХВ-1439975 від 07.11.2017, №ХВ-1528980 від 21.11.2017.

За результатами розгляду наданих пояснень та документів до них, Комісія, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації були прийняті оскаржувані рішення.

Підставами для прийняття Комісією оскаржуваних рішень зазначено, як «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Не погоджуючись із винесеними рішеннями, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

За приписами пп. 14.1.60 п. 14 ст. 14 ПК України , Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Таким органом центральної виконавчої влади, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 21.05.2014 №236, є Державна фіскальна служба України.

За змістом норм пп. «а», «б» п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми п. 187.1 ст. 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Пунктом 201.10 ст. 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 201.16 ст. 201 ПК України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 №1246 (далі по тексту - Порядок №1246), податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п. 12 і 13 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

За результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117).

Як передбачено п. 5 Порядку №117, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до п. 6 зазначеного Порядку, у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Згідно з п. 7 Порядку №117, у разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

При цьому, окремими положеннями Порядку №117 не визначено конкретних критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, натомість на підставі пункту 10 цього Порядку зобов`язано Державну фіскальну службу України визначити такі критерії та погодити їх з Міністерством фінансів України.

Водночас у період до 25.05.2018 був чинним наказ Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (далі - Наказ №567).

Наказ № 567 як нормативний правовий акт, що зачіпає права, свободи й законні інтереси громадян, на виконання вимог ст. 117 Конституції України та відповідно до Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 №731, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №753/30621.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин та прийняття спірних у цій справі актів індивідуальної дії, хоча й набула чинності змінена Законом України від 07.12.2017 №2245-VIII редакція п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України у відповідності до вимог якої прийнято Порядок №117, проте реалізація механізму зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних поставлена у залежність від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій. Відповідні критерії у період, що аналізується, одночасно визначалися листом ДФС від 21.03.2018 №959/99-99-07-18 та наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567.

Ці акти визначали критерії ризиковості та передбачали необхідність подання різних за своїм переліком документів, необхідних для підтвердження господарської операції з метою подальшої реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Головні управління ДФС в областях, м. Києві та Офіс великих платників податків ДФС постійно обраховують та проводять моніторинг показників, визначених у п. 1.1-1.6 Критеріїв. Якщо виявлено, що платник податків має ознаки ризиковості, згідно з п. 1.6 цих Критеріїв, то таких платник податків виноситься на розгляд Комісії в той самий день і вноситься до переліку ризикових платників у день проведення засідання комісії, на якому прийнято відповідне рішення.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний вказати не тільки на конкретний вид критерію, який встановлений п.6 Критеріїв, а і на відповідне рішення, яким позивача внесено до переліку ризикових платників.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні протокол засідання комісії та відповідне рішення про внесення позивача до переліку ризикових платників..

Дослідивши зміст квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, суд встановив, що відповідачем в якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної визначено відповідність таких вимогам п. 6 Критеріїв ризиковості платника податку.

Надаючи оцінку наданим позивачем копіям документів, з метою спростування наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних, суд встановив наступне.

За змістом п. 15, 16 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок №117), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній / розрахунку коригування.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «;Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Дослідивши та проаналізувавши зміст наданих позивачем до контролюючого органу документів суд вважає, що таких документів було достатньо для підтвердження господарської операції для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних, з урахуванням специфіки фінансово-господарських правовідносин між ТОВ «Агротехмаркет ТК» та КП по утриманню зелених насаджень Печерського району м. Києва та Комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району м. Києва».

Враховуючи встановлені у справі обставини та з огляду на наявні в матеріалах справи документи, суд погоджується з правомірністю та обґрунтованістю заявлених позовних вимог в частині скасування рішення комісії про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, як протиправного.

Щодо правомірності заявленої ТОВ «Агротехмаркет ТК» позовної вимоги про зобов`язання ДФС України здійснити реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, то суд зазначає наступне.

За змістом ч. 3 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акту суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Оскільки в ході розгляду даної справи суд дійшов висновку про необхідність скасування рішень відповідача про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, то останнє тягне за собою необхідність зобов`язання відповідача вчинити дії з метою відновлення порушених прав позивача.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій: за) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Приписами пункту 20 Порядку № 1246 передбачено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР та набула чинності для України 11 вересня 1997 року.

Частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у пункті 50 рішення від 13 січня 2011 року (остаточне) по справі "Чуйкіна проти України" (case of Chuykina v. Ukraine) (Заява № 28924/04) зазначив, що суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 2836, Series A № 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункті 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для п. 1 ст. 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10.07.2003, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

Суд вважає, що в даному випадку, зобов`язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних подані позивачем податкові накладні є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, та належним способом захисту порушеного права.

Суд враховує, що чинним законодавством покладено на комісію ДФС обов`язок щодо прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, фіскальному органу надано права вільно обирати одне з двох рішень, яке на його думку є законодавчо обґрунтованим та правильним. А отже, «свобода розсуду» фіскального органу, у разі встановлення судом протиправності відмови у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, звужується до єдиного юридично допустимого рішення, в даному випадку рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для зобов`язання ДФС зареєструвати податкові накладні № 250 від 14.11.2017 року, № 251 від 14.11.2017 року днем їх фактичного направлення на реєстрацію 30.11.2017 року, податкову накладну № 400 від 21.11.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 12.12.2017 року, податкову накладну №139 від 08.12.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 28.12.2017 та податкову накладну №267 від 15.12.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 29.12.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В зв`язку із тим, що відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, фактично не довів перед судом правомірність прийнятого рішення, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехмаркет ТК» (29000, м. Хмельницький, вул. Вокзальна, 177/1, ) задовольнити повністю;

2. Визнати протиправними та скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації: №404278/38990448 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної №250 від 14.11.2017; №404279/38990448 від 13.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної №251 від 14.11.2017; №475816/38990448 від 22.12.2017 про відмову в реєстрації податкової накладної №400 від 21.11.2017; №583635/38990448 від 02.02.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №139 від 08.12.2017; №586479/38990448 від 06.02.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №267 від 15.12.2017;

3. Зобов`язати Державну фіскальну службу України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні № 250 від 14.11.2017 року, № 251 від 14.11.2017 року днем їх фактичного направлення на реєстрацію 30.11.2017 року, податкову накладну № 400 від 21.11.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 12.12.2017 року, податкову накладну №139 від 08.12.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 28.12.2017 та податкову накладну №267 від 15.12.2017 днем її фактичного направлення на реєстрацію 29.12.2017.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехмаркет ТК» (29000, м. Хмельницький, вул. Вокзальна, 177/1, ) понесені судові витрати у розмірі 8810 (вісім тисяч вісімсот десять грн) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.Г. Вєкуа