Справа № 1340/4394/18
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8448/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого-судді Довгої О.І.,

судді Бруновської Н.В.,

судді Запотічного І.І.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю:

представник позивача Мерченко Р.В.

представник відповідача Шиба А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року (головуючий суддя Качур Р.П., м.Львів, проголошено о 10:22:23) у справі № 1340/4394/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» до Головного управління ДФС у Львівській області, управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова Львівської області про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» (далі позивач, ТОВ «Львівська ізоляторна компанія») звернулося в суд з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі відповідач-1, ГУ ДФС у Львівській області), управління Державної казначейської служби України у Галицькому районі м.Львова Львівської області (далі відповідач-2, УДКС України у Галицькому районі м.Львова), в якому просило стягнути з Державного бюджету України суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 грн. за лютий 2011 року, 32698,00 грн., за червень 2014 року, 33940,00 грн. за липень 2014 року.

В обґрунтування вимог адміністративного позову позивач покликався на те, що йому не відшкодовано кошти, заявлені ним до бюджетного відшкодування, з податку на додану вартість на загальну суму 1027327,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року позов задоволено, стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1027327,00 (один мільйон двадцять сім тисяч триста двадцять сім) грн. за лютий 2011 року, 3962 (три тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. за квітень 2014 року, 12876 (дванадцять тисяч вісімсот сімдесят шість) грн. за травень 2014 року, 32698 (тридцять дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) грн. за червень 2014 року, 33940 (тридцять три тисячі дев`ятсот сорок) грн. за липень 2014 року.

Не погоджуючись з рішення суду першої інстанції, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, ГУ ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізмів відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структури такого реєстру. Тому, в ГУ ДФС у Львівській області відсутні технічні можливості відшкодувати ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» суми податку на додану вартість. Невжиття заходів органом ДФС щодо внесення суми ПДВ до Тимчасового реєстру, заявленої до відшкодування, спричинене законодавчою неврегульованістю, вказує на відсутність протиправності таких дій та їх наслідків. Разом з тим, проти суми ПДВ, яка підлягає до відшкодування, апелянт не заперечує.

Представник особи, яка подала апеляційну скаргу в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримує з мотивів викладених у ній.

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечує, покликаючись на мотиви викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, ознайомившись із доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін, зважаючи на наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21 березня 2011 року ТОВ Львівська ізоляторна компанія подало до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова податкову декларацію з ПДВ за лютий 2011 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 1 507 422 грн.

В період 01 квітня 2011 року - по 14 квітня 2011 року ДПІ у Галицькому районі м. Львова провело позапланову виїзну перевірку ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» щодо достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на подану вартість на розрахунковий рахунок підприємства за лютий 2011 року, яка виникла за рахунок від`ємного значення з ПДВ, що декларувалось в грудні 2010 року, січні 2011 року.

За результатами перевірки підприємства ДПІ у Галицькому районі м. Львова складено Акт від 20 квітня 2011 року № 1273/23-409/30823262, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення: № /6761 від 06 травня 2011 року про зменшення суми бюджетного відшкодування (у тому числі заявленого в рахунок зменшення податкових зобов`язань наступних періодів) з податку на додану вартість у розмірі 1 027 327 грн. за лютий 2011 року.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року у справі № 2а-5592/11/1370 відмовлено повністю в позовних вимогах ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» до ДПІ у Галицькому районі м. Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № /6761 від 06 травня 2011 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2011 року у справі № 128047/11 зазначену постанову суду першої інстанції скасовано та прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № /6761 від 06.05.2011 про зменшення товариству з обмеженою відповідальністю «Львівська ізоляторна компанія» суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 1 027 327,00 грн.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2015 у справі № К/800/63012/14 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2014 залишено без змін.

31 липня 2013 року та 15 травня 2015 року відповідач-2 частково відшкодував позивачу частину податку на додану вартість за лютий 2011 року в сумі 480 095,00 грн. Решта коштів заявлених до бюджетного відшкодування по декларації за лютий 2011 року в сумі 1 027 327 грн. станом на момент розгляду справи залишаються не відшкодованими.

16 травня 2014 року ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» подало до ДПІ у Галицькому районі м. Львова податкову декларацію з ПДВ за квітень 2014 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 1242887 грн.

Посадовими особами ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування від`ємного значення та декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за квітень 2014 року, за результатами якої складено акт № 829/13-04-15-01-09/30823262 від 09 липня 2014 року. На підставі акту перевірки винесено податкове повідомлення - рішення № від 28 липня 2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 3962 грн. за квітень 2014 року та застосована штрафна санкція в сумі 1981 грн.

17 червня 2014 року ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» подало до ДПІ у Галицькому районі м. Львова податкову декларацію з ПДВ за травень 2014 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 1149814 грн.

ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» за травень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 833/581/13-04-15-01-09/30823262 від 10 липня 2014 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення - рішення № від 24 липня 2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 12876 грн. за травень 2014 року та застосована штрафна санкція в сумі 6438 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 13.06.2016 у справі № 813/5632/14 визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова № від 28 липня 2014 року та № від 24 липня 2014 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі № 876/4939/16 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у справі №813/5632/14 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 травня 2017 року у справі № К/800/27525/16 відхилено касаційну скаргу Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2016 року у справі № 813/5632/14 залишено без змін.

08 липня 2016 року відповідачем-2 відшкодовано позивачу частину податку на додану вартість за квітень 2014 року в сумі 1238925 грн. Решта коштів, заявлених до бюджетного відшкодування по декларації за квітень 2014 року в сумі 3962 грн. (1242887 - 1238925 = 3962) станом на момент розгляду справи залишаються не відшкодованими.

23 липня 2014 року відповідачем-2 відшкодовано підприємству частину податку на додану вартість за травень 2014 року в сумі 1136938 грн. Решта коштів заявлених до бюджетного відшкодування по декларації за травень 2014 року в сумі 12876 грн. (1149814- 1136938 = 12876) залишаються не відшкодованими.

16 липня 2014 року ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» подало до ДПІ у Галицькому районі м. Львова податкову декларацію з ПДВ за червень 2014 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 1221706 грн.

ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведена документальна позапланова виїзна перевірка достовірності нарахування від`ємного значення та декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за червень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт №1300/13-04-15-01-09/30823262 від 16 вересня 2014 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення - рішення № від 03 жовтня 2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 32698 грн. за червень 2014 року та застосована штрафна санкція в сумі 16349 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 813/7192/14 відмовлено повністю в позовних вимогах ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» до Державної податкової інспекції у Галицькому районі м. Львова про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 03 жовтня 2014 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року в справі № 876/11402/14 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2014 року у справі № 813/7192/14 скасовано та прийнято нову постанову, якою визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 03 жовтня 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 02липня 2015 року у справі № К/800/29829/15 відмовлено ДПІ у Галицькому районі м. Львова ГУ Міндоходів у Львівській області у відкритті касаційного провадження на зазначену постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2015 року.

29 вересня 2014 року Відповідачем-2 відшкодовано підприємству частину податку на додану вартість за червень 2014 року в розмірі 1189008 грн. Решта коштів, заявлених до бюджетного відшкодування по декларації за червень 2014 року в сумі 32698 грн. (1221706 - 1189008 = 7221,67) станом на момент розгляду справи залишаються не відшкодованими.

15 серпня 2014 року ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» подало до ДПІ у Галицькому районі м. Львова податкову декларацію з ПДВ за липень 2014 року, розрахунок суми бюджетного відшкодування та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 223321 грн.

ДПІ у Галицькому районі м. Львова проведено документальну позапланову виїзну перевірку достовірності нарахування від`ємного значення та декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за липень 2014 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 1570/13-04-15-01-09/30823262 від 17 жовтня 2014 року, на підставі якого винесено податкове повідомлення - рішення № від 06 листопада 2014 року, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 33940 грн. за липень 2014 року та застосована штрафна санкція в сумі 16970 грн.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у справі № 813/7998/14 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ДПІ у Галицькому районі м. Львова № від 06 листопада 2014 року.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 року у справі № 876/9424/15 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року у справі №813/7998/14 залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 лютого 2017 року у справі № К/800/34072/16 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Галицької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2015 у справі № 813/7998/14.

28 листопада 2014 року відповідачем-2 відшкодовано підприємству частину податку на додану вартість за липень 2014 року в сумі 189381 грн. Решта коштів заявлених до бюджетного відшкодування по декларації за липень 2014 року в сумі 33940 грн. (223321 - 189381 = 33940) станом на момент розгляду справи залишаються невідшкодованими.

Спору стосовно суми ПДВ, яка підлягає відшкодуванню немає.

Вважаючи, що невідшкодування коштів, заявлених до бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на загальну суму 1027327,00 грн. за лютий 2011 року, 3962 грн. за квітень 2014 року, 12876 грн. за травень 2014 року, 32698 за червень 2014 року, 33940 грн. за липень 2014 року, є протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції дійшов висновку про підставність заявлених позовних вимог та стягнення з Державного бюджету України на користь позивача суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість з огляду на невідшкодування таких коштів позивачу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

За приписами підпункту 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (надалі ПК України) бюджетне відшкодування це відшкодування від`ємного значення ПДВ на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування ПДВ за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10 статті 200 ПК України визначено, що протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Постановою Кабінету Міністрів України №39 від 17 січня 2011 року затверджено Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, яким визначено механізм їх взаємодії.

Наведені норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку № 39.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Як підтверджується матеріалами справи, ТОВ «Львівська ізоляторна компанія» 21 березня 2011, 16 травня 2014 року, 17 червня 2014 року, 16 липня 2014 року, 15 серпня 2014 року подавалися податкові декларації з ПДВ за лютий 2011 року, квітень 2014 року, травень 2014 року, червень 2014 року, липень 2014 року відповідно, в кожній з яких товариство заявляло суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку, додавши заяви про повернення суми бюджетного відшкодування та розрахунки суми бюджетного відшкодування.

Відповідач частково відшкодовував товариству податок на додану вартість, проте, на момент розгляду справи невідшкодованим залишились кошти на загальну суму 1027327,00 грн.

На момент виникнення спірних правовідносин статтею 200 ПК України та Порядком № 39 було передбачено надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ, а такі способи судового захисту, як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент розгляду справи) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Крім того, як стверджує сам відповідач у відзиві на позовну заяву, на сьогодні чинним законодавством не передбачено механізм відшкодування сум ПДВ, включених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, та структури такого реєстру.

За таких обставин, враховуючи відсутність механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, такі способи захисту порушеного права як зобов`язання контролюючого органу надати висновок про підтвердження заявленої платником податків суми бюджетного відшкодування або внести заяву товариства до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не призведуть до ефективного відновлення права платника податків.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права позивача, є стягнення з Державного бюджету України через УДКС України у Галицькому районі м. Львова на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15 (провадження №11-778апп18).

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з. ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги, на переконання колегії суддів, не спростовують висновків суду, та в повній мірі відповідають позиції відповідача, викладеній у відзиві до адміністративного позову, яка в цілому суперечить чинному законодавству та спростовується наявними у матеріалах справи доказами. Суд наголошує, що відповідач не надав жодних нових доказів на спростування висновків суду першої інстанції, та по суті не обґрунтував в чому, на його переконання, такі висновки є неправильними та невідповідними закону, а лиш повторно зазначив в апеляційній скарзі доводи, які досліджувались судом першої інстанції та ним відхилені.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та прийняв оскаржене рішення з додержанням норм процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі № 1340/4394/18 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рушення.

У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року.