Справа № 520/10498/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2019 року №52 про відмову йому в проведенні перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 90 %, призначеної згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, відповідно до поданої 17.07.2019 року заяви на підставі інформації від 16.07.2019 року №19-292вих.19, наданою прокуратурою Харківської області, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити йому перерахунок пенсії за вислугою років, призначеної згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії), виходячи із розміру 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати за посадою начальника відділу прокуратури Харківської області на підставі інформації від 16.07.2019 року №19-292вих.19, наданою прокуратурою Харківської області, без обмеження її максимального розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 14.10.2010 року йому призначена та виплачується пенсія за вислугою років у розмірі 90% розміру середнього заробітку посади прокурора згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, відповідно до якої призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку із підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. На момент призначення пенсії за вислугою років він працював на посаді заступника начальника відділу нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність. 24.03.2015 року його звільнено з посади прокурора Дворічанського району Харківської області за власним бажанням. 17.07.2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії за вислугу років згідно Закону України «Про прокуратуру» на підставі довідки Прокуратури Харківської області від 16.07.2019 року №19-292вих.19. Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №22 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2019 року за №52 позивачу відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії за вислугою років згідно Закону України "Про прокуратуру". Позивач вважає, що відповідачем було протиправно відмовлено йому в призначенні пенсії за вислугою років згідно ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.
Ухвалою суду від 15.10.2019 року відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов. Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, та отримана ним.
Від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 30.10.2019 року надійшов відзив на позов, в якому, заперечуючи проти позову, відповідач просив у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що норми, які визначали право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 року №1789-ХІІ втратили чинність. На даний час з 15.07.2015 року пенсійне забезпечення працівників прокуратури унормоване ст. 86 Закону України Про прокуратуру №1697, згідно якої умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. До сьогоднішнього часу ще не прийнятий відповідний нормативно-правовий акт, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. За таких обставин відповідач вважає, що відсутні підстави для перерахунку позивачу пенсії.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст.229 КАС України.
Дослідивши доводи заяв по суті справи, докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , працював в органах прокуратури України та з 14.10.2010 року йому призначена та виплачується пенсія за вислугою років у розмірі 90% розміру середнього заробітку посади прокурора згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ.
З матеріалів справи вбачається, що 17.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії за вислугою років на підставі вищевказаної інформації Прокуратури Харківської області.
Рішенням відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №22 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2019 року за №52 позивачу відмовлено в здійсненні перерахунку пенсії за вислугою років згідно Закону України "Про прокуратуру" з тих підстав, що норми, які визначали право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України Про прокуратуру від 05.11.1991 року №1789-ХІІ, з 15.07.2015 року втратили чинність. Відповідно до ч.20 ст. 86 Закону України Про прокуратуру №1697 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України. На час звернення ОСОБА_1 з заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України не прийнятий відповідний нормативно-правовий акт, який би регулював умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури. Крім того, у вказаному рішенні зазначено, що перерахунок може проводитись на підставі довідки на ім`я заявника з зазначенням його заробітної плати на займаній посаді, а не на підставі наданої інформації.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

З матеріалів справи встановлено, що пенсію за вислугу років позивачу призначено відповідно до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), відповідно до якого призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Обмежень максимального розміру пенсії норми Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) не встановлюють.

Постановою Ленінського районного суду м.Харкова від 20.12.2010 у справі №2а-4330/10, яка набрала законної сили, зобов`язано УПФУ в Ленінському районі м Харкова зарахувати ОСОБА_1 половину строку навчання (2 роки 5 місяців 29 днів) та призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» з 14.10.2010 року.

Право позивача на перерахунок пенсії на умовах та у порядок, визначених ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001) без обмеження максимального розміру також підтверджено постановою Дворічанського районного суду Харківської області від 03.10.2016 року по справі №618/485/16-а, якою відповідний орган ПФУ було зобов`язано здійснити перерахунок призначеної позивачу пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ з розрахунку 90% від середнього заробітку щомісячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-163 від 26.02.2016 року, починаючи з 01.01.2016 року. З урахуванням фактично виплачених коштів.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями ст. 22 Конституції України передбачено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Пунктом 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" № 213 від 02.03.2015 передбачено, що у разі неприйняття до 01.06.2015 закону щодо призначення пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01.06.2015 скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне утримання призначаються відповідно до законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про судоустрій і статус суддів", "Про статус народного депутата України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про судову експертизу", "Про національний банк України", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про дипломатичну службу", Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника - консультанта народного депутата України.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України № 8-рп/99 від 6.07.1999 у справі щодо права на пільги та № 5-рп/2002 від 20.03.2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема працівників прокуратури зміст та обсяг отриманих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, в тому числі щодо розміру раніше призначеної пенсії.

Таким чином, враховуючи, що позивачу призначено пенсію у розмірі 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, її розмір у відсотковому відношенні до чинної заробітної плати, не може бути зменшено.

Умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначено ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ від 05.11.1991.

Приписи ч.ч. 12, 17 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991 передбачали, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.

Згідно із ч. 18 ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру", призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, що йде за місяцем у якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Таким чином, станом на момент призначення позивачу пенсії законодавством було встановлено право осіб, яким призначена пенсія згідно Закону України "Про прокуратуру" на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Положеннями ч.ч. 13, 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014, який набрав чинності 15.07.2015 та які діяли на час звернення позивача за перерахунком пенсії, передбачено, що пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

На час спірних правовідносин зазначені умови і порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури не визначено.

Отже, чинним на момент звернення позивача до уповноваженого органу (територіального органу Пенсійного фонду України) законодавством передбачено можливість перерахунку раніше призначених пенсій, а відтак встановлене право особи, яка отримує відповідно до законодавства про прокуратуру пенсію за вислугу років, на її перерахунок за певних умов та в порядку, які на даний час Урядом України не визначені.

Суд звертає увагу на те, що норми ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" №1789-ХІІ від 05.11.1991, які безпосередньо визначали умови перерахунку пенсії, були виключені із цього Закону, а питання визначення умов та порядку перерахунку таких пенсій віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України - з набранням чинності Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 (набрав чинності 01.01.2015).

Пунктом 16 розділу III "Прикінцеві положення" цього Закону зобов`язано Кабінет Міністрів України у місячний строк з дня набрання чинності цим Законом, тобто до кінця січня 2015 року, забезпечити прийняття нормативно-правових актів, необхідних для реалізації цього Закону.

За таких обставин, на час спірних правовідносин позивач мав право на перерахунок пенсії відповідно до умов та в порядку, які повинні були бути визначені Кабінетом Міністрів України із січня 2015 року, однак не прийняті ані до моменту його звернення за перерахунком пенсії, ані дотепер, що призвело до оспорюваної відмови у такому перерахунку.

Отже, маючи відповідне право, проте перебуваючи в стані невизначеності внаслідок тривалої бездіяльності компетентного органу, заявник не може його реалізувати.

Враховуючи висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.09.2014, наведені вище обставини розцінюються судом як невиправдане втручання у право заявника.

Оскільки Кабінетом Міністрів України не вжито заходів на реалізацію вищенаведеної норми, виходячи із приписів ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи та ст. 22 Конституції України, згідно з якою закріплені Конституцією України права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані, суд вважає, що позивач має право на перерахунок пенсії у розмірі 88 відсотків від заробітку, вказаного у довідці, виданої Генеральною прокуратурою України, і що при такому перерахунку мають застосовуватися норми, що визначали умови та порядок перерахунку пенсії, які діяли на момент її призначення позивачу.

При цьому, суд зауважує, що для перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Отже, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає право на такий перерахунок, яка діяла на момент призначення пенсії, а тому внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213 від 02.03.2015, зміни до ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" стосуються порядку призначення пенсії прокурорам і слідчим у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Пенсійне забезпечення позивача включало наявність у нього права на отримання пенсії у розмірі 90 відсотків без обмеження граничного розміру пенсії та заробітної плати, а також право на її перерахунок у разі підвищення заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників.

Суд зазначає, що за приписами Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII від 05.11.1991 (в редакції Закону № 2663-ІІІ від 12.07.2001), граничний розмір пенсії, призначеної позивачу, обмежено не було.

Також, суд вважає необґрунтованим посилання відповідача на те, що позивачем не надано довідку про заробітну плату (дохід) для перерахунку пенсії, а розрахунок по інформації про складові заробітної плати не передбачено чинним законодавством, оскільки на даний час не визначено чинним законодавством довідку встановленого зразка для перерахунку пенсії.

Крім того, про існування можливості реалізації права позивача на перерахунок пенсії після підвищення заробітної плати прокурорсько - слідчих працівників свідчать також дії відповідача з виконання вищезазначений рішень суду в аналогічних правовідносинах, які різняться між даними правовідносинами тільки законодавчим актом підставою для перерахунку пенсії.

В рамках даної справи, такою підставою є набрання законної сили 06.09.2017 року Постанови КМУ №657.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок та виплату пенсії за вислугу років, відповідно до ст.50-1 Закону №1789 (в редакції станом на час призначення пенсії), на підставі інформації Прокуратури Харківської області від 16.07.2019 №19-292вих-19 про фактично нараховану заробітну плату за аналогічною посадою в розмірі 90% від суми такої заробітної плати без обмеження максимального розміру, з урахуванням отриманих сум.

Суд зазначає, що право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі чинного на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило статті 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №22 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2019 року за №52 щодо відмови позивачеві у перерахунку пенсії за його заявою не відповідає вимогам закону.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 8, 22, 46, 58 Конституції України, ст.ст. 2, 5, 9, 77, 78, 139, 263, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Держпром, 3 під., 2 пов., майдан Свободи, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №22 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 18.07.2019 року за №52 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугою років у розмірі 90 %, призначеної згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, відповідно до поданої 17.07.2019 року заяви на підставі інформації від 16.07.2019 року №19-292вих.19, наданою прокуратурою Харківської області, у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Держпром, 3 під., 2 пов., майдан Свободи, м. Харків, 61022, ) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) перерахунок пенсії за вислугою років, призначеної згідно зі ст.50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент призначення пенсії), виходячи із розміру 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати за посадою начальника відділу прокуратури Харківської області на підставі інформації від 16.07.2019 року №19-292вих.19, наданою прокуратурою Харківської області, без обмеження її максимального розміру та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше проведених пенсійних виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) сплачений судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.