Справа № 480/4134/19
Суддя: Л.М. Опімах
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 листопада 2019 р. Справа №480/4134/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Опімах Л.М.,
за участю секретаря судового засідання - Бондаренко Л.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника відповідача Михайліченко Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання протиправними та скасування постанов,-
В С Т А Н О В И В:
18.07.2019 в межах виконавчого провадження державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника.
Позивач не погоджується з постановами, просить визнати їх протиправними та скасувати, зазначаючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження направлена позивачу за чужою адресою, внаслідок чого він її не отримав, відтак не був обізнаний про відкрите виконавче провадження і не мав змоги добровільно виконати рішення суду. Вважає, що держаний виконавець мав повернути виконавчий документ без виконання стягувачу, оскільки виконавчий документ не відповідає п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».
Враховуючи, що постанова про відкриття виконавчого провадження не була вручена позивачу належним чином, а державний виконавець не пересвідчився у отриманні позивачем постанови та не мав права вчиняти подальші виконавчі дії, зокрема накладати арешт на майно позивача, постанова про арешт майна також є протиправною.
Цього ж дня відповідно до ст.ст. 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесена постанова ВП №58801506 про відкриття виконавчого провадження. Підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, передбачених ч.4 ст.4 Закону не було, оскільки були дотримані вимоги частин 1, 3 ст.4 Закону, зокрема у виконавчому документі було вказано прізвище, ім`я та, по батькові боржника, його адреса місця проживання, дата народження. За адресою боржника, вказаною у виконавчому документі, і була надіслана постанова про відкриття виконавчого провадження, рекомендованим поштовим відправленням відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, постанова про відкриття виконавчого провадження прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства. При цьому, до відкриття виконавчого провадження державний виконавець не вправі вживати заходи щодо примусового виконання рішення, в тому числі проводити перевірки з метою з`ясування адреси боржника.
Також 18.07.2019 у відповідності до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.
28.10.2019 державним виконавцем винесено постанову про зміну реквізитів сторін, та зазначено вірну інформацію про адресу боржника.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
04.04.2019 державним виконавцем Зарічного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області винесена постанова ВП №58801506 про відкриття виконавчого провадження (а.с.26), яка направлена рекомендованим поштовим відправленням боржнику, за адресою, вказаною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 . 15.05.2019 відправлення повернуто за закінченням терміну зберігання ( а.с. 59).
18.07.2019 у відповідності до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника ( а.с.29).
Судом також встановлено, що адресою місця проживання позивача є АДРЕСА_1 ( а.с.13,14). Ця адреса була зазначена і у заяві Головного управління ДФС у Сумській області про примусове виконання вимоги ( а.с. 52)
Суд вважає, що постанова державного виконавця про арешт майна боржника винесена з порушенням вимог законодавства та підлягає скасуванню, при цьому не вбачає підстав для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.
Вирішуючи питання про часткове задоволення позову, суд виходить з такого.
Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII (далі-Закон № 1404-VIII).
Згідно ст.1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Таким чином, відповідач у справі - суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов`язок по примусовому виконанню рішень.
Відповідно до п.7 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.4 ст.25 Закону України « Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Вимоги до виконавчого документа зазначені у ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, відповідно до п.3 ч.1 ст.4 Закону у виконавчому документі має бути вказане повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.
У відповідності до ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.
Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
З огляду на викладене, суд вважає, що постанова ВП №58801506 про відкриття виконавчого провадження прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законом України «Про виконавче провадження».
Разом з тим, суд вважає протиправною і такою, що підлягає скасуванню постанову державного виконавця від 18.07.2019 про накладення арешту на майно боржника.
Так, відповідно до ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1 - 4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
При цьому, відкривши провадження, держаний виконавець не вжив заходів по встановленню адреси боржника за наявності розбіжностей у виконавчому документі та у заяві про примусове виконання ( а.с. 25, 52), що призвело до направлення постанови про відкриття виконавчого провадження за чужою адресою. Таким чином, фактично боржник з незалежних від нього причин належним чином не повідомлений про відкрите стосовно нього виконавче провадження, що є порушенням його прав, передбачених ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» та позбавило його можливості виконати обов`язки, вказані в ч.5 ст.26 Закону.
Крім того, , відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов`язковим.
У постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника обов`язково зазначаються:
1) якщо опису підлягає земельна ділянка - її розмір, цільове призначення, наявність комунікацій тощо;
2) якщо опису підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира - загальна площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди;
3) якщо опису підлягає транспортний засіб - марка, модель, рік випуску, об`єм двигуна, вид пального, пробіг, комплектація, потреба у ремонті, колір тощо.
Таким чином, виходячи із аналізу вказаних норм суд вважає, що приймаючи рішення про арешт майна, державний виконавець у постанові має зазначити конкретне майно, на яке накладається арешт, та у випадку накладення арешту на рухоме майно провести його опис.
Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державним виконавцем прийняте рішення про арешт всього нерухомого та рухомого майна боржника ( а.с.29), проте, опис майна державним виконавцем не проводився, майно, на яке накладений арешт конкретно не визначене.
Крім того, при прийнятті постанови не дотримані вимоги ч.3 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» щодо меж арешту, арешт накладений без обмеження сумою стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.
Таким чином, перевіривши постанову державного виконавця про арешт майна боржника на відповідність вимогам ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про її протиправність та необхідність скасування.
Відповідно до частин 1, 3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи, що із двох позовних вимог у даній справі задоволена лише одна, відшкодуванню підлягає половина сплаченого позивачем судового збору, а саме 768,40 грн. (а.с.3)
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 269, 271, 287, 293, 295, КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Визнати протиправною і скасувати постанову Зарічного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ВП №58801506 від 18.07.2019 про арешт майна боржника.
У задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправною і скасування постанови Зарічного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ВП №58801506 від 04.04.19 про відкриття виконавчого провадження відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Зарічного відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області на користь ОСОБА_1 768,40 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційної інстанції.

Суддя Л.М. Опімах