Справа № 440/2010/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Клочко К.І.

28 жовтня 2019 р.Справа № 440/2010/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Макаренко Я.М. , Калитки О. М. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року по справі за адміністративним позовом Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до приватного підприємства «Білоцерківська агропромислова група» про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені, -

В с т а н о в и л а:

05.06.2019 року позивач Полтавське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з приватного підприємства «Білоцерківська агропромислова група» (далі ПП «Білоцерківська агропромислова група») адміністративно-господарські санкції у розмірі 1.216.969,78 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 32.858,10 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що середньооблікова чисельність осіб з інвалідністю, які працювали у відповідача у 2018 році, менша установленої нормативом відповідно до ст. 19 Закону України від 21.03.1991 року № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» (далі Закон № 875-ХІІ), а саме: не працевлаштовано 13 осіб, тому до 15.04.2019 року відповідач повинен був згідно ст. 20 Закону № 875-ХІІ самостійно сплатити фінансово-господарські санкції у розмірі 1.216.969,00 грн. Оскільки відповідачем сума фінансово-господарської санкції не сплачена, на суму заборгованості нараховано пеню у розмірі 32.858,10 грн.

Заперечуючи проти вимог позивача, у відзиві на позов ПП «Білоцерківська агропромислова група» зазначає, що відповідачем направлено до Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості звіти про наявність вільних робочих місць за формою 3-ПН для працевлаштування осіб з інвалідністю. Однак, у 2018 році особи з інвалідністю не виявили бажання працевлаштуватись у ПП «Білоцерківська агропромислова група» та не направлялися для працевлаштування центром зайнятості.

У відповіді на відзив позивач вказує, що ПП «Білоцерківська агропромислова група» не спростовано аргументів позовної заяви. Відповідачем не наведено норм законодавства, які б визначали перелік підстав для звільнення Полтавським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів роботодавця, який не виконує норматив від сплати адміністративно-господарських санкцій та пені.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року (рішення ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження) у задоволенні позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що відповідач вживав усіх необхідних заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме: створив робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, надавав державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, звітував Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування. Відтак, застосування до нього адміністративно-господарських санкцій та пені за невиконання нормативу робочих місць є необґрунтованим.

За наведених обставин, суд визначився про відмову у задоволенні вимог адміністративного позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на доводи, наведені ним у заявах по суті в суді першої інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на доводи, що наведені ним в у відзиві на адміністративний позов.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення відповідно до положень ст. 317 КАС України скасуванню з прийняттям нового про задоволення вимог, з наступних підстав.

Судом установлено, що 21.02.2019 року відповідачем до Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів подано Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2018 рік (вх. № 2773), відповідно до якого, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу за 2018 рік становила 513 осіб, кількість інвалідів штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. Закону № 875-ХІІ, становить 21 особа, з них, середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність 8 осіб, тобто кількість вакантних для заміщення посад, у відповідності до вимог ст. 19 Закону № 875, у 2018 році становить 13 одиниць, фонд оплати праці штатних працівників 48.023,50 тис. грн, середньорічна заробітна плата штатного працівника 93.613,00 грн /а.с. 6/.

Відповідачем протягом 2018 року до Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості подавалися звіти за формою 3-ПН про попит на робочу силу (вакансії) /а.с. 17-75/.

Так, відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.01.2018 року (дата подання 04.01.2018 року), кількість вакансій становить 11 одиниць, з них на посади інженер з експлуатації машинно-тракторного парку - 1 вакансія, маслороб 2 р. 4 вакансії, налагоджувальник контрольно-вимірюваних приладів та автоматики 5 р. 1 вакансія, слюсар-ремонтник 1 вакансія, виробник сиру 2 р. 2 вакансії, майстер виробництва 2 вакансії /а.с. 17/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.02.2018 року (дата подання відсутня), кількість вакансій становить 3 одиниці, з них на посади начальник відділу автоматизації та електроніки 1 вакансія, налагоджувальник контрольно-вимірюваних приладів та автоматики 5 р. 1 вакансія, слюсар-ремонтник 1 вакансія /а.с. 24/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.03.2018 року (дата подання відсутня), кількість вакансій становить 4 одиниці, з них на посади налагоджувальник контрольно-вимірюваних приладів та автоматики 5 р. 1 вакансія, виробник сиру 2 р. 2 вакансії, лаборант хіміко-бактеріологічного відділу 1 вакансія /а.с. 28/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.04.2018 року (дата подання 02.04.2018 року), кількість вакансій становить 4 одиниці, з них на посади механік автомобільної колони 1 вакансія, водій автотранспортних засобів 3 вакансії /а.с. 32/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.05.2018 року (дата 02.05.2018 року), кількість вакансій становить 5 одиниць, з них на посади механік автомобільної колони 1 вакансія, водій автотранспортних засобів 3 вакансії, налагоджувальник контрольно-вимірюваних приладів та автоматики 5 р. 1 вакансія /а.с. 35/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.06.2018 року (дата 01.06.2018 року), кількість вакансій становить 20 одиниць, з них на посади маслороб 2 р. 7 вакансій, виробник сиру 2 р. 7 вакансій, підсобний робітник 2 вакансії, водій автотранспортних засобів 4 вакансії /а.с. 39/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.07.2018 року (дата подання відсутня), кількість вакансій становить 17 одиниць, з них на посади маслороб 2 р. 7 вакансій, виробник сиру 2 р. 7 вакансій, оператор розфасувально-пакувального автомату 3 вакансії /а.с. 44/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.08.2018 року (дата подання 01.08.2018 року), кількість вакансій становить 32 одиниці, з них на посади інженер з експлуатації машинно-тракторного парку 2 вакансії, виробник сиру 2 р. 25 вакансій, маслороб 2 р. 5 вакансій /а.с. 48/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.09.2018 року (дата подання 31.08.2018 року), кількість вакансій становить 26 одиниць, з них на посади виробник сиру 2 р. 18 вакансій, підсобний робітник 3 вакансії, маслороб 2 р. 5 вакансій /а.с. 52/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.10.2018 року (дата подання 01.10.2018 року), кількість вакансій становить 18 одиниць, з них на посади виробник сиру 2 р. 10 вакансій, підсобний робітник 3 вакансії, укладальник-пакувальник 3 вакансії, водій автотранспортних засобів - 2 вакансії /а.с. 56/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.11.2018 року (дата подання 01.11.2018 року), кількість вакансій становить 16 одиниць, з них на посади виробник сиру 2 р. 8 вакансій, підсобний робітник 3 вакансії, укладальник-пакувальник 3 вакансії, маслороб 2 р. 2 вакансій /а.с. 61/.

Відповідно до Звіту форми 3-ПН від 01.12.2018 року (дата подання 03.12.2018 року), кількість вакансій становить 25 одиниць, з них на посади виробник сиру 2 р. 8 вакансій, підсобний робітник 3 вакансії, укладальник-пакувальник 3 вакансії, маслороб 2 р. 2 вакансій, водій автотранспортних засобів 3 вакансії, інженер з організації експлуатації та ремонту обладнання 1 вакансія, автоелектрик 2 вакансії, завідувач складу 1 вакансія, бухгалтер 2 вакансії /а.с. 66/.

Відповідно до листа Великобагачанської районної філії Полтавського обласного центру зайнятості убачається, що ПП «Білоцерківська агропромислова група» кожен місяць 2018 року надавала відомості про вільні робочі місця (вакансії), на які можливе працевлаштування інвалідів та щомісячно їх підтверджувала. При цьому, особи з інвалідністю на заявлені вакансії не направлялись у зв`язку з відсутністю інвалідів на обліку, для яких вказана робота є підходящою. Крім того, проводився пошук і підбір претендентів серед осіб, що не перебували на обліку у службі зайнятості /а.с. 76/.

В подальшому, позивачем розраховано ПП «Білоцерківська агропромислова група» суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю, виходячи із кількості незайнятих робочих місць, призначених для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю (13 осіб), - 1.216.969,78 грн /а.с. 7/.

З огляду на прострочення відповідачем терміну оплати адміністративно-господарських санкцій на 45 днів (з 16.04.2019 року по 30.05.2019 року) позивачем нараховано пеню у сумі 32.858,10 грн /а.с. 7/.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Зі змісту частини другої статті 218 Господарського кодексу України вбачається, що вказана норма встановлює підстави для звільнення від відповідальності, як за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання (за що встановлено відповідальність у вигляді відшкодування збитків, штрафні санкції, або оперативно-господарські санкції), так і за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що встановлено відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій).

Отже, суб`єкт звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

У зв`язку з цим, підлягає перевірці, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення порушення правил здійснення господарської діяльності, яке полягає у необхідності забезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України від 05.07.2012 року № 5067-VI «Про зайнятість населення» (далі - Закон № 5067-VI) роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

На виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону № 5067-VI наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31.05.2013 року затверджено Порядок подання форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» (далі Порядок № 316). В контексті прийнятого Закону № 5067-VI та затвердженого Порядку № 316 на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми № 3-ПН за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.

Колегія суддів звертає увагу, що періодичність подачі звітності за формою № 3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок щодо звітування своєчасно та в повному обсязі. Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив один із залежних від нього, передбачений законодавством, захід для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто дію для недопущення господарського правопорушення.

Інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів, з огляду на приписи Порядку подання підприємствами, установами організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 року № 70 (далі Порядок № 70), роботодавці подають до центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страховик внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття.

При цьому, зарахування кількості робочих місць для працевлаштування інвалідів до нормативу таких робочих місць здійснюється відповідно до Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (річна) «Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів», затвердженої наказом Мінпраці від 10.02.2007 року № 42.

За правилами, визначеними статтею 20 Закону № 875-ХІІ, підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається у розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі на підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом.

Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю.

Сплату адміністративно-господарських санкцій і пені підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, проводять відповідно до закону за рахунок прибутку, який залишається в їх розпорядженні після сплати всіх податків і зборів (обов`язкових платежів). Адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону.

До обов`язків роботодавців щодо забезпечення працевлаштування інвалідів в силу приписів ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 18, ч.ч. 2, 3 та 5 ст. 19 Закону № 875-ХІІ фактично віднесено укладання трудового договору з інвалідом, який самостійно звернувся до роботодавця або був направлений до нього державною службою зайнятості (в силу статті 21 Кодексу законів про працю України саме наявність трудового договору вказує на виникнення у працівника обов`язку виконувати певну роботу, а у роботодавця обов`язку виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці).

Системний аналіз вищезазначених норм законодавства дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані:

- виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця з урахуванням індивідуальних програм реабілітації;

- надавати державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію у порядку, передбаченому Законом № 5067-VI та Порядком № 316;

- звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість і працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Законом № 875-ХІІ та Порядком № 70;

- у разі невиконання такого нормативу - щороку сплачувати відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції.

При цьому, Законом № 875-ХІІ також визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда.

З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу субсидіарно покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Разом з тим, як випливає з приписів ч. 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ, до обов`язків органів державної служби зайнятості законодавцем віднесена організація працевлаштування інвалідів, бо саме з цією метою роботодавці зобов`язані надавати державній службі зайнятості відповідну інформацію.

Таким чином, передбачена ч. 1 ст. 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку сплатити адміністративно-господарської санкції на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) у разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 18 Закону № 875-ХІІ, а саме: а) не виділення та не створення робочих місць, б) не надання державній службі зайнятості інформації, в) не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, так як саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) у разі порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 18, ч.ч. 2, 3 та 5 ст. 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.

Системний аналіз наведених вище правових норм дає підстави колегії суддів зробити наступні висновки.

1. Фонд, центр зайнятості і роботодавець несуть субсидіарну відповідальність за працевлаштування інвалідів.

2. Обов`язок працевлаштування інвалідів, головним чином, лежить на центрі зайнятості, який повинен бути виконаний шляхом визначення кількості вакантних посад для інвалідів на підставі поданих звітів роботодавців, проводити пошук та направлення інвалідів до роботодавців, у яких наявні вакантні посади.

3. Фонд аналізує отримані звіти, проводить перевірки та застосовує санкції, а також інші заходи впливу передбачені законодавством до суб`єктів господарювання, які не виконують нормативів щодо створення робочих місць для інвалідів, крім того, зокрема, сприяє у працевлаштуванні осіб з інвалідністю.

4. До обов`язків роботодавця належить створення робочих місць для інвалідів, звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів та центром зайнятості щодо наявності вакантних робочих місць, працевлаштування інвалідів, які звертаються безпосередньо до роботодавця або направляються для працевлаштування центром зайнятості.

5. Додатковими доказами належного виконання роботодавцем своїх обов`язків є розміщення на телебаченні, у друкованих чи електронних засобах масової інформації, або у іншій формі оголошень, які містять інформацію про пошук відповідних працівників та підтверджують реальність намірів стосовно здійснення такого працевлаштування, а також підписання договорів співпраці з Державною службою зайнятості стосовно оперативного підбору претендентів на заявлені роботодавцем вакансії.

Не погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є наказ по підприємству стосовно створення відповідного робочого місця, звіт форми № 3-ПН, що подається у Порядку № 316.

Як установлено судовим розглядом, кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів протягом 2018 року змінювалась, при цьому, відповідачем судам першої та апеляційної інстанції не надано доказів виділення та створення нових робочих місць для працевлашування інвалідів, так само, як і не надано доказів зміни у штатному розкладі підприємства (накази про додаткове створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на 2018 рік, крім тих, що надані суду апеляційної інстанції, накази про звільнення осіб з інвалідністю, накази про зарахування до штату таких осіб протягом 2018 року).

Зокрема, із Звітів форми 3-ПН від 01.06.2018 року - від 01.12.2018 року, убачається про потрібність підприємства у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, відповідно 20, 17, 32, 26, 18, 16, 25 одиниць. Проте, судам першої та апеляційної інстанції відповідачем не надано доказів, які посвідчують ту обставину, що раніш заповнені вакансії вивільнились, не надано доказів про утворення нових робочих місць.

При цьому, колегія суддів зауважує, що накази ПП «Білоцерківська агропромислова група» «Про створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на 2018 рік» № 1 від 01.01.2018 року та «Про додаткове створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю на 2018 рік» № 28-1 від 31.01.2018 року, які посвідчують створення таких місць для працевлаштування у загальній кількості 13 одиниць, надано відповідачем лише суду апеляційної інстанції.

Крім того, колегія суддів зауважує, що єдиною підставою для заперечення відповідача проти вимог адміністративного позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, слугував висновок про виконання всіх умов по працевлаштуванню інвалідів шляхом подання до центру зайнятості щомісяця Звітів за формою 3-ПН про попит на робочу силу (вакансії).

З урахуванням того, що кількість працюючих осіб з інвалідністю на відповідних посадах (як це вбачається із звітів) на протязі 2018 року змінювалась, інших доказів, які б підтверджували: 1) виділення та створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та 2) факт роботи осіб з інвалідністю на відповідних посадах, відповідачем ПП «Білоцерківська агропромислова група» не надано, колегія суддів вважає обґрунтованими вимоги адміністративного позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Означені обставини судом першої інстанції залишені поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, що є відповідно до положень п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставою для скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року, з прийняттям нового про задоволення вимог Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 липня 2019 року скасувати, з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та стягнення з приватного підприємства «Білоцерківська агропромислова група» на користь Полтавського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарських санкцій у розмірі 1.216.969,78 грн. (один мільйон двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят дев`ять гривень 78 копійок) та пені за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 32.858,10 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот п`ятдесят вісім гривень 10 копійок).

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Я.М. Макаренко О.М. Калитка
Постанова у повному обсязі складена і підписана 07 листопада 2019 року.