Справа № 640/18905/18
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

21 жовтня 2019 року справа №640/18905/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Левченко М.С. та представників

позивача: Сайко Ю.В.;

відповідача: Пущук М.В.,

розглянувши у відкритому су домову засіданні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Гранат")
доГоловного управління ДФС у м. Києві (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві)
провизнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 16 квітня 2018 року №2 та №2
На підставі частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 жовтня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення (скорочене рішення).

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним збільшення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення з податку на додану вартість, виходячи з того, що господарські операції із контрагентом ТОВ "Синтез-Профіт" підтверджені належним чином оформленими первинними та податковими документами, є реальними та відповідають дійсному економічному змісту, а позивачем дотримано передбачені законодавством умови для формування витрат та податкового кредиту.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/18905/17 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову вказав про відповідність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень вимогам чинного законодавства, підтримавши висновки акта перевірки.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що доводи відповідача щодо невідповідності деяких видаткових накладних вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог; щодо відсутності доказів перевезення товару, то за умовами договору придбаний у ТОВ "Синтез-Профіт" товар доставлявся власним транспортом позивача, а договір перевезення вантажу не укладався.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що неможливо підтвердити господарські операції між позивачем та ТОВ "Синтез-Профіт", оскільки директором останнього надано пояснення щодо непричетності до діяльності товариства та повторно підтримано висновки акта перевірки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У поясненнях позивача стосовно заперечень зазначено про невідповідність тверджень відповідача щодо відсутності можливості ТОВ "Синтез-Профіт" здійснювати господарські операції з позивачем, оскільки висновок щодо реальності поставки продукції ТОВ "Синтез-Профіт" міститься, зокрема, у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 травня 2018 року у справі №826/17465/17, а відсутність сертифікатів якості на товар не є доказом нереальності господарських операцій; ОСОБА_1 в спірний період не був директором ТОВ "Синтез-Профіт".

В судовому засіданні 21 жовтня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16 квітня 2018 року №2 згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58, пунктом 57.1 статті 57, пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ "Гранат" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 454 052,00 грн., у тому числі за податковими зобов`язаннями 363 242,00 грн. та за штрафними санкціями 90 810,00 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16 квітня 2018 року №2 згідно з пунктом 54.3 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 та відповідно до підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України ТОВ "Гранат" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 3 289,00 грн. за січень 2016 року згідно податкової декларації від 22 лютого 2016 року №.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 23 березня 2018 року №155/26-15-14-02-01-14/21620913 "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Гранат" (код 21620913) з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом-постачальником ТОВ "Синтез-Профіт" (код 39233697) за періоди березень 2015, квітень 2015, травень 2015, червень 2015, вересень 2015, жовтень 2015, листопад 2015, січень 2016" (далі по тексту - акт перевірки).

У висновку акта перевірки встановлено порушення пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 363 242,00 грн., в тому числі за березень 2015 в сумі 87 103,00 грн., квітень 2015 в сумі 126 499,00 грн., травень 2105 в сумі 92 343,00 грн., червень 2015 у сумі 1 160,00 грн., вересень 2015 в сумі 10 808,00 грн., листопад 2015 в сумі 45 329,00 грн., та завищено показники рядку 21 "Сіма від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 19.1+рядок 20.3 декларації) (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду" в січні 2016 року на суму 3 289,00 грн.

Вказані в акті перевірки порушення обґрунтовані тим, що операції, оформлені між позивачем та ТОВ "Синтез-Профіт" не мали реального характеру, оскільки стосовно ТОВ "Синтез-Профіт" містяться наступні відомості в Реєстрі облікових карток суб`єктів фіктивного підприємництва АС Податковий блок: допитано громадянина ОСОБА_1 , який повідомив, що ніякого відношення до фінансово-господарської діяльності підприємства в період з 10 лютого 2015 року по 21 січня 2016 року не мав; ознаки фіктивності: зареєстровано (перереєстровано) у органах державної реєстрації фізичними особами з подальшою передачею (оформленням) у володіння чи управління підставним (неіснуючим), померлим, безвісти зниклим особам або таким особам, що не мали наміру провадити фінансово-господарську діяльність або реалізовувати повноваження; в акті перевірки зазначено, що відповідно до даних Єдиного реєстру судових рішень зареєстровано ряд судових ухвали: в рамках кримінального провадження №0000025, внесеного до ЄРДР 27 січня 2016 року за фактами створення та придбання на території м. Києва ряду підприємств з ознаками фіктивності та легалізації коштів, отриманих злочинним шляхом з використанням підроблених документів за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 205, частиною третьою статті 209, частиною четвертою статті 358 Кримінального кодексу України. У ході слідства встановлено групу підприємств, зокрема, ТОВ "Синтез-Профіт", службові особи якого організували протиправну схему з ухилення від сплати податків, конвертації та легалізації грошових коштів шляхом виготовлення фіктивних документів. У своєму бухгалтерському та податкових обліках, для формування податкового кредиту та легалізації надходження м`ясної продукції, придбаної від підприємств, що мають ознаки фіктивності або здійснюють оптову торгівлю продукції за готівковий розрахунок, ТОВ "Синтез-Профіт" з метою маскування незаконної діяльності, відображало безтоварні операції з придбання продукції від підприємств - виробників м`ясної продукції; ТОВ "Синтез-Профіт" незаконно формує свій податковий кредит від підприємств виробників м`ясної продукції, підприємств імпортерів чи фіктивних підприємствами, у яких вони забирають готівкові кошти для розрахунку з постачальниками. Також до перевірки не надано товарно-транспортні накладні на поставку товару та документи щодо якості товару.

Рішенням ДФС України від 06 серпня 2018 року №25635/6/99-99-11-01-02-25 за результатами розгляду скарги позивача на податкові повідомлення-рішення від 16 квітня 2018 року №2 та №2 вказані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій позивачем з його контрагентом - ТОВ "Синтез-Профіт"; мету придбання та обставини використання придбаних товарів та послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб`єктність учасників господарської операції.

Матеріали справи підтверджують, що між ТОВ "Гранат" (покупець) та ТОВ "Синтез-Профіт" (постачальник) укладено договір поставки від 25 лютого 2015 року №30, за умовами якого постачальник передає у власність, а покупець приймає та оплачує товар на умовах, визначених у даному договорі. Асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється по даному договору, визначаються у накладних, які оформлюють партією сторонами при прийомі-передачі кожної партії товару. Ціни на товар, що поставляється, встановлюються постачальником в прас-листі на момент заказу (не є додатком до договору).

На підтвердження фактичного виконання умов вказаного договору позивачем додано до матеріалів справи копії видаткових накладних на поставку м`ясної продукції.

На підтвердження перевірки якості поставленої від ТОВ "Синтез-Профіт" продукції позивачем долучено до матеріалів справи копії експлуатаційного дозволу для потужностей (об`єктів) з виробництва, переробки або реалізації харчових продуктів та експертні висновки зразків продукції.

ТОВ "Синтез-Профіт" виписало на адресу позивача податкові накладні, які згідно витягу з Єдиного реєстру податкових накладних зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, за період лютий - грудень 2015 року на загальну суму 2 199 277,67 грн., у тому числі податок на додану вартість 366 545,82 грн.

В оплату за поставлений товар позивач перерахував на рахунок продавця грошові кошти на повну суму вартості поставлених послуг, що підтверджується копіями платіжних доручень.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

З аналізу вказаних правових норм та обставин справи суд приходить до висновку, що необхідними та достатніми підставами для включення позивачем до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість є: придбання ним товару, робіт чи послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності; сплата чи нарахування сум податку на додану вартість у зв`язку з таким придбанням.

За визначенням статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина друга статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначає, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи копій первинних документів, які складені у межах спірних правовідносин (податкові накладні, акти здачі-прийняття, тощо), вони відповідають вимогам частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". При цьому, доказів зворотного відповідачем не надано.

В свою чергу, викладені в акті перевірки доводи відповідача про ймовірні порушення податкового законодавства підприємством-постачальником ТОВ "Синтез-Профіт" не можуть свідчити про порушення позивачем податкового законодавства та формування спірних сум податку на додану вартість, оскільки наведене не є підставою для позбавлення правового значення відповідних первинних та податкових документів, складених за наслідками господарських операцій між позивачем та ТОВ "Синтез-Профіт".

Досліджуючи питання пов`язаності придбаних позивачем товарів з його господарською діяльністю та реальність господарських операцій, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов`язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Як зазначено у додатку №1 до акта перевірки, позивач має право на заняття наступними видами діяльності за КВЕД: код КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами (основний); код КВЕД 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; код КВЕД 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; Код КВЕД 47.21 Роздрібна торгівля фруктами й овочами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; код КВЕД 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів. У періоді, що перевірявся, позивач використовував у своїй діяльності офісні та складські приміщення за адресою м. Київ, вул. Краківська, 18-А, яке належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу державного комунального майна від 26 лютого 1996 року №000490/30.

На підтвердження подальшого використання у власній господарській діяльності позивачем придбаної у ТОВ "Синтез-Профіт" м`ясної продукції позивачем долучено до матеріалів справи докази її подальшої реалізації в рамках укладених договорів поставки з Управлінням освіти Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації, Управлінням освіти Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, Управлінням освіти Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації, Управлінням освіти Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації, Управлінням освіти Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації, КП "Промінь в Святошинському районі м. Києва", а саме: договори поставки та видаткові накладні.

Крім того, з пояснень позивача вбачається, що придбаний у ТОВ "Синтез-Профіт" товар перевозився власним транспортом ТОВ "Гранат", на підтвердження чого матеріали справи містять копії свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів спеціалізованого вантажного фургону FORD TANSIT, реєстраційний номер НОМЕР_1 , фургона-рефрижератор-В марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_2 , спеціалізованого вантажного фургона-рефрижератор-В марки MERCEDES-BENZ SPRINTER 311 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_3 за позивачем.

Тому логічним є висновок, що придбання у ТОВ "Синтез-Профіт" товарів (м`ясної продукції) зумовлене власне необхідністю здійснення позивачем своєї звичайної господарської діяльності; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

При вирішенні даного спору суд враховує вимоги статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яка встановлює: якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними; якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Так, на момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ "Синтез-Профіт" було зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до пункту 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України дою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Податковий кодекс України передбачає лише такі випадки для не включення до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв`язку з придбанням товарів (послуг), як не підтвердження податковими накладними та/або відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, та/або порушення порядку заповнення податкової накладної оформлення їх з порушенням вимог (пункт 198.6 статті 198, пункт 201.10 статті 201).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

За приписом пункту 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Як встановлено судом, на момент складання податкових накладних контрагент позивача - ТОВ "Синтез-Профіт", було зареєстроване як платник податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку, а тому мало право нараховувати податок на додану вартість та складати податкові накладні на кожну поставку товарів.

Суд звертає увагу, що порушень з приводу правильності оформлення та реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних в акті перевірки не встановлено.

При цьому, співставлення змісту первинних документів та доказів підтвердження фактичного постачання товарів вказує, що позивачем здійснювалися витрати на придбання у ТОВ "Синтез-Профіт" товарів для провадження своєї господарської діяльності з метою отримання доходу шляхом їх подальшої реалізації згідно укладених договорів поставки; спірні господарські операції є реальними, відповідають дійсному економічному змісту та підтверджуються необхідними документами, що є свідченням добросовісності позивача при здійсненні вказаних операцій. Доказів на підтвердження зворотного відповідачем до суду не надано.

У свою чергу відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів, викладених в акті перевірки та запереченнях. В акті перевірки не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про не пов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Судом не беруться до уваги посилання відповідача на наявність відкритих кримінальних проваджень у відношенні контрагента ТОВ "Синтез-Профіт", оскільки позивач не може нести відповідальність за дії контрагента по ланцюгу постачання.

Крім того, судом не приймаються до уваги посилання відповідача на пояснення ОСОБА_1 , викладені у протоколі допиту свідка від 09 лютого 2017 року щодо непричетності до господарської діяльності ТОВ "Синтез-Профіт", оскільки матеріалами справи підтверджено, що договір поставки від 25 лютого 2015 року №30 та частина видаткових накладних підписані від ТОВ "Синтез-Профіт" підписаний директором ОСОБА_2 . При цьому, відповідачем не доведено, що у періоді, що перевірявся, директором ТОВ "Синтез-Профіт" був ОСОБА_1 .

Відповідно до приписів частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, в контексті спірних правовідносин належить відмітити рішення Європейського суду з прав людини у справах "Інтерсплав" проти України (2007 рік, заява №803/02),"Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява №3991/03) і "Бізнес Супорт Центр" проти Болгарії (2010 рік, заява №6689/03), у яких, перевіряючи відповідність позбавлення права на податковий кредит/бюджетне відшкодування вимогам статті 1 Протоколу №1, Європейський суд з прав людини застосовував принцип пропорційності. Цей принцип є складовою частиною принципу верховенства права і вимагає додержання "справедливого балансу" між вимогами публічного інтересу та захистом прав приватних осіб, у реалізацію яких здійснюється втручання держави.

Провівши відповідну оцінку, Європейський Суд з прав людини визнав, що "справедливий баланс" не додержується, коли платника податку на додану вартість позбавляють права на податковий кредит/бюджетне відшкодування за відсутності доказів його залучення до протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним отриманням бюджетного відшкодування, чи доказів того, що йому було відомо/повинно було відомо про таку діяльність його постачальників.

Таким чином, за змістом норм Податкового кодексу України право покупця на податковий кредит з податку на додану вартість не ставиться в залежність від дотримання контрагентами контрагентів вимог законодавства та вчинення ймовірних зловживань за ланцюгом постачання товару.

Враховуючи викладене, на думку суду, позивач правомірно відносив до складу податкового кредиту відповідні суми податку на додану вартість по відносинам із ТОВ "Синтез-Профіт", тому, висновки акта перевірки заниження податку на додану вартість на суму 363 242,00 грн. та завищення показника рядка 21 "Сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду" у січні 2016 року на 3 289,00 грн. є помилковими, а збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість та зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість - протиправним.

Таким чином, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 16 квітня 2018 року №2 та №2 є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Гранат" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача належить присудити сплачену ним суму судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 16 квітня 2018 року №2 та №2.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранат" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 860,12 грн. (шість тисяч вісімсот шістдесят гривень дванадцять копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м. Києві.

Згідно з частиною першою статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини другої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Частина перша статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранат" (02094, м. Київ, вул. Краківська, 18-А; ідентифікаційний код 21620913);

Головне управління ДФС у м. Києві (04655, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ідентифікаційний код 39439980).

Дата складення повного рішення суду - 04 листопада 2019 року

Суддя В.А. Кузьменко