Справа № 460/1017/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9688/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року, прийняте суддею Друзенко Н.В. у місті Рівне, повний текст складений 03.07.2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області) про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Дубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (надалі - відповідач) про визнання відмови неправомірною та зобов`язання призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до поданих документів з дня подачі заяви, тобто, з 12.02.2019 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд встановив факт роботи позивача на посаді електромонтера лінійника по монтажу повітряних ліній високої напруги в період з 22.10.1985 року по 25.07.1989 року, з 22.01.1990 року по 02.01.1995 року, з 17.07.1995 року по 10.01.2001 року та з 04.11.2002 року по 25.09.2006 року, яка включена до Списку №2, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак у матеріалах справи відсутня уточнююча довідка, яка б підтверджувала зайнятість позивача на такій роботі повний робочий день, та свідчила б про достатність підстав для зарахування вказаного періоду позивачу як пільгового. Крім того, у матеріалах справи відсутні відомості про атестацію робочого місця.

Маються також покликання на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.02.2019 року у справі №337/1297/17 (2-а/337/118/2017), від 18.01.2019 року у справі №150/340/17 та від 17.04.2018 року у справі № 668/3386/15-а.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що стаж роботи, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах підтверджується належними та допустимими доказами, зокрема, записами трудової книжки.

Крім того, зазначає, що п.2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.03.1993 року №58 передбачає виключний перелік відомостей, які заносяться до трудової книжки.

Вважає, що суд першої інстанції вийшов за межі вимог закону щодо підтвердження трудового стажу, крім записів у трудовій книжці додатковими та уточнюючими довідками, так як сам факт того, що посада, яку позивач займав (електромонтер лінійник по монтажу повітряних ліній високої напруги), внесена до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пільгової пенсії, підтверджує наявність підстав для призначення пенсії на пільгових умовах.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, серед іншого, просить замінити Дубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області. Зазначає, що судом вірно встановлено, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, зокрема про зайнятість протягом повного робочого дня у шкідливих умовах праці, проведення атестації робочого місця, тощо. Звертає також увагу на те, що основними підставами для призначення такої пенсії є, зокрема, наявність професії та виробництва у списках; надання уточнюючої довідки, яка б підтверджувала, що особа була зайнята у шкідливих умовах праці протягом повного робочого дня; атестацією робочих місць; робота у шкідливих умовах праці не менше 80% трудового часу.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно по п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно із записами трудової книжки (а.с.38-46) ОСОБА_1 з 22.10.1985 року працював електромонтером лінійником по монтажу повітряних ліній високої напруги Рівненської механізованої колони №22 тресту «Львівсільелектросіткобуд».

01.10.1987 року відповідно до наказу №92к від 28.10.1987 року у зв`язку із перетарифікацією і переходом на нові умови оплати праці позивач атестований на електромонтера лінійника по монтажу повітряних ліній високої напруги четвертого розряду.

Згідно з наказом №47к від 24.07.1989 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади по ст.38 КЗпП України (за власним бажанням) з 25.07.1989 року.

З 22.01.1990 року ОСОБА_1 прийнято електромонтером лінійником по монтажу повітряних ліній високої напруги 4 розряду Рівненської механізованої колони №22 тресту «Львівсільелектросіткобуд».

30.12.1991 року відповідно до наказу Міненерго України №103 від 30.12.1991 року Рівненська механізована колона №22 тресту «Львівсільелектросіткобуд» перейменована в Рівненське управління №22 Львівської орендної будівельно-монтажної фірми «Електро». Наказом №56 від 28.07.1994 року Рівненське управління №22 Львівської орендної будівельно-монтажної фірми «Електро» перейменовано в Рівненське управління Закритого акціонерного товариства «Електро».

З 02.01.1995 року наказом №76к від 26.12.1994 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади по ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

17.07.1995 року позивача прийнято електромонтером лінійником по монтажу повітряних ліній високої напруги 4 розряду Рівненського управління Закритого акціонерного товариства «Електро».

З 10.01.2001 року згідно з наказом №02 від 09.01.2001 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади по ст.38 КЗпП України (за власним бажанням).

04.11.2002 року позивача прийнято на посаду електромонтера лінійника по монтажу повітряних ліній високої напруги 5 розряду ПрАТ «Київобленерго» відповідно до наказу №53-к від 04.11.2002 року.

З 25.09.2006 року наказом №35к від 25.09.2006 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади за ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін).

В подальшому електромонтером лінійником по монтажу повітряних ліній високої напруги не працював, але трудову діяльність продовжував.

12.02.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, як електромонтеру лінійнику по монтажу повітряних ліній високої напруги, який працював за даною професією в період з 22.10.1985 року по 25.07.1989 року, з 22.01.1990 року по 02.01.1995 року, з 17.07.1995 року по 10.01.2001 року та з 04.11.2002 року по 25.09.2006 року. Як вбачається з її змісту, позивачем до заяви долучено світлокопії паспорта, ідентифікаційного коду, трудової книжки, військового квитка та диплому (а.с.34).

Листом №04/02-20-К від 25.02.2019 року Дубенське об`єднане управління ПФУ Рівненської області відмовило позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю уточнюючої довідки на підтвердження того, що особа була зайнята в шкідливих умовах праці повний робочий день (а.с.35-36).

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно зі ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За п. 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Разом з цим, відповідно до п. 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок № 442) атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Згідно з п. 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992 року, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 року у справі № 599/547/17 та від 22.08.2019 року у справі № 607/2864/15-а.

Покликання апелянта на те, що суд першої інстанції вийшов за межі вимог закону щодо підтвердження трудового стажу, крім записів у трудовій книжці додатковими та уточнюючими довідками, не заслуговує на увагу суду, оскільки, як вбачається із матеріалів справи трудова книжка, яка була надана позивачем для призначення спірної пенсії, не містить відомостей про проведення атестації його посади та не відображає характеру умов праці, а також зайнятості у шкідливих умовах праці повний робочий день.

При цьому, позивачем не було надано й будь-яких інших підтверджуючих документів, які б надавали йому право на призначення такої пенсії, а саме: уточнюючих довідок та матеріалів атестації робочого місця.

За таких обставин, колегія суддів звертає увагу, що відсутність відомостей про проведення атестації посади позивача, про характер умов праці та про зайнятість у шкідливих умовах праці повний робочий день унеможливлює підтвердження права позивача на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі № 159/5032/16-а.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі № 460/1017/19- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 07.11.2019 року.