Справа № 817/641/17
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9073/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Романа Васильовича на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року про накладення штрафу у справі № 817/641/17 за клопотанням ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинення певних дій, -

суддя в 1-й інстанції - Недашківська К. М.,

час ухвалення рішення - 25.06.2019 року, 14:43 год,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 26.06.2019 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з клопотанням про накладення штрафу на начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області в порядку ч.7 ст.382 КАС України у зв`язку за невиконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі №817/641/17.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в порядку виконання судового рішення задоволено. Накладено на начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Р. В. штраф у розмірі 73640,00 грн. за невиконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі №817/641/17. Стягнено з начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Р. В . на користь ОСОБА_1 штраф у розмірі 36820,00 грн. та на користь Державного бюджету України штраф у розмірі 36820,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, начальник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаль Р. В. оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що накладення на керівника суб`єкта владних повноважень штрафу є заходом відповідальності, а така може мати місце лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання судового рішення. Апелянт звертає увагу на те, що причиною невиконання судового рішення стало те, що після набрання чинності рішення суду, спірна земельна ділянка вже не відносилась до земель державної власності, а тому Головне управління не мало повноважень щодо розпорядження цією земельною ділянкою шляхом затвердження проекту землеустрою та передачі її у власність ОСОБА_1 . Також судом не взято до уваги ту обставину, що Головне управління розглянуло клопотання та прийняло рішення в межах компетенції. Враховуючи вищевикладене, враховуючи відсутність імперативної норми щодо накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання судового рішення та у зв`язку з відсутністю повноважень Головного управління щодо розрядження землями приватної власності, вважає, що правові підстави для накладення на начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Р. В. відповідного штрафу відсутні. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в порядку виконання судового рішення.

Представник апелянта - начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Р. В. - Дяденчук А. І. у судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважає висновки суду першої інстанції неправильними та необґрунтованими. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в порядку виконання судового рішення.

Позивач - ОСОБА_1 у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Представник відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року (яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року) визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у задоволенні клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га громадянину ОСОБА_1 безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, викладені в листах від 29 березня 2017 року №Г-1106/0-2736/0/6-17 та від 14 квітня 2017 року №К-1486/0-3193/0/0-17; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області розглянути подане ОСОБА_1 клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, у порядку і у спосіб, передбачені ст.118 ЗК України; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Крім того, постановою Верховного Суду від 28 серпня 2018 року касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року - без змін .

24 липня 2017 року відповідач подав до суду звіт про виконання судового рішення, у якому зазначив, що 18 липня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області на виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі №817/641/17 прийняло рішення №Г-3216/0-5976/0/17, яким відмовило у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , оскільки при розгляді документації із землеустрою встановлено, що не враховано зауваження, вказані у листах від 29 березня 2017 року №Г-1106/0-2736/0/6-17 та від 14 квітня 2017 року №К-1486/0-3193/0/0-17.

22 серпня 2017 року позивач звернувся з заявою в порядку ст.267 КАС України (в редакції до 15 грудня 2017 року) про зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області подати звіт про виконання судового рішення.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 01 вересня 2017 року визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо невиконання рішення суду та зобов`язано подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця.

10 жовтня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області подало до суду звіт про виконання судового рішення, вказавши, що 29 вересня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області прийняло рішення №Г-5284/0-6962/0/6-17, яким повторно розглянуто клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою та відмовлено у його задоволенні у зв`язку з тим, що земельна ділянки кадастровий номер :03:004:0270 перебуває у приватній власності.

13 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з клопотанням про накладення на керівника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області штрафу в порядку ст.382 КАС України.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в порядку виконання судового рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 оскаржив вказану ухвалу в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2019 року скасовано ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2018 року про відмову в задоволенні клопотання у справі №817/641/17; заяву ОСОБА_1 задоволено, накладено на керівника - начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Р. В. штраф в сумі 36820 грн. за неналежне виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі №817/641/17; постановлено половину штрафу у розмірі 18410 грн. стягнути на користь ОСОБА_1 , іншу половину штрафу в сумі 18410 грн. - на користь Державного бюджету України.

При цьому, ухвалюючи вказану постанову суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що при повторному розгляді клопотання відповідач повинен був прийняти рішення про затвердження вже погодженого проекту з урахуванням обставин, що мали місце на час виникнення спірних правовідносин у чіткій відповідності до вимог ст.118 ЗК України, тому, посилання відповідача у звіті про виконання судового рішення на відмову у задоволенні клопотання позивача у зв`язку з існуючою інформацією, що станом на 29 вересня 2017 року спірна земельна ділянка відноситься до земель приватної власності, і, як наслідок, відсутність повноважень щодо розпорядження нею, суперечать вимогам ст.118 ЗК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2019 року на керівника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Р. В. накладено штраф в порядку ч.2 ст.382 КАС України, разом з тим, позивачу після цього повторно відмовлено у задоволенні клопотання про затвердження проекту землеустрою, що свідчить про подальше невиконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року, яка набрала законної сили, що є підставою для застосування штрафу за таке невиконання у розмірі, визначеному ч.7 ст.382 КАС України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року по справі №817/641/17 - без змін.

Разом з тим, начальник Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаль Р. В. подав апеляційну скаргу на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року про накладення на нього штрафу у справі № 817/641/17.

Висновки суду першої інстанції про задоволення заяви ОСОБА_1 , викладені в ухвалі Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 22 квітня 2019 року позивач вкотре звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства (на виконання судового рішення від 18 травня 2017 року у справі №817/641/17).

Листом від 03 травня 2019 року №Г-1533/0-1834/0/94-19 позивачу відмовлено у задоволенні вказаного клопотання, мотивуючи це тим, що спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності та постановою державного виконавця від 04 грудня 2017 року закінчено виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа Рівненського окружного адміністративного суду в порядку п.11 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження".

Судом першої інстанції встановлено, що спірна земельна ділянка кадастровий номер :03:004:0270 була спочатку передана Головним управлінням Держгеокадастру у Рівненській області у приватну власність громадянину ОСОБА_6 на підставі наказу від 15 вересня 2017 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_6 та на підставі наказу від 22 вересня 2017 року про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_6 земельної ділянки.

Таким чином, спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_6 після постановлення Житомирським апеляційним адміністративним судом ухвали від 21 червня 2017 року, якою постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року залишено без змін, де встановлено судовий контроль за виконанням судового рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 оскаржив у судовому порядку накази про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та затвердження проекту землеустрою ОСОБА_6 та реєстрацію речових прав на нерухоме майно на спірну земельну ділянку.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 20 червня 2018 року (яке залишено без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 21 листопада 2018 року) у справі №570/4494/17 визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_6 ; скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 15 вересня 2017 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою ОСОБА_6 ; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 22 вересня 2017 року про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність земельної ділянки площею 2,0 га на території Обарівської сільської ради Рівненської області ОСОБА_6 .; скасовано державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно ОСОБА_6 на земельну ділянку кадастровий номер :03:004:0270.

З матеріалів справи також вбачається, що, відмовляючи позивачу у задоволенні чергового клопотання про затвердження проекту землеустрою, відповідач вказав, що спірна земельна ділянка перебуває у приватній власності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на земельну ділянку кадастровий номер :03:004:0270 було зареєстровано право власності за новим власником - ОСОБА_9 на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 23 серпня 2018 року №17-2102/16-18-СГ.

Тобто, право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за новим власником після постановлення Рівненським районним судом Рівненської області рішення від 20 червня 2018 року у справі №570/4494/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказані вище обставини свідчить про ухилення відповідача від виконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року.

Ч.2 ст.19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ст.5 КАС України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду. У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст.6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст.129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Згідно із ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає декілька видів судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, а саме: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (ст.382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст.383 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Ч.2 цієї статті передбачає, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України (ч.3 ст. 382 КАС України).

Таким чином, КАС України чітко визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах покладено на суд, який може накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф.

Відповідно до ч.7 ст.382 КАС України сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року (яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2017 року) суб`єкт владних повноважень зобов`язаний був повторно розглянути подане ОСОБА_1 клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності на території Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, у порядку і у спосіб, передбачені ст.118 ЗК України

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази фактичного виконання судового рішення.

На виконання вказаного судового рішення Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області прийняло рішення №Г-3216/0-5976/0/17, яким відмовило у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , оскільки при розгляді документації із землеустрою встановлено, що не враховано зауваження, вказані у листах від 29 березня 2017 року №Г-1106/0-2736/0/6-17 та від 14 квітня 2017 року №К-1486/0-3193/0/0-17 та рішення №Г-5284/0-6962/0/6-17, яким повторно розглянуто клопотання позивача про затвердження проекту землеустрою та відмовлено у його задоволенні у зв`язку з тим, що земельна ділянки кадастровий номер :03:004:0270 перебуває у приватній власності.

Таким чином, на виконання судового рішення Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області прийняло два рішення, які, за своїм змістом є новими рішеннями (з інших правових підстав) і не є виконанням рішення суду від 18 травня 2017 року у розумінні КАС України.

Враховуючи встановлені вище обставини справи, колегія суддів вважає безпідставними покликання апелянта на неможливість виконання судового рішення у зв`язку з перебуванням земельної ділянки у приватній власності, оскільки матеріалами справи стверджується факт можливості виконання судового рішення.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області в порядку ч.7 ст.382 КАС України у зв`язку за невиконання постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 18 травня 2017 року у справі №817/641/17.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08 серпня 2019 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року у справі №817/641/17 - без змін.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень в порядку виконання судового рішення, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу начальника Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Мигаля Романа Васильовича залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 25 червня 2019 року про накладення штрафу у справі № 817/641/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 05 листопада 2019 року.