Справа № 815/6090/17
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/6090/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря - Ляшенко Ю.В.,

за участю сторін: представника позивача - не з`явився,

представника відповідача

Мшар Світлани Юріївни - не з`явився,

представника відповідача

Державного підприємства

"Центр обслуговування громадян" - не з`явився,

представника третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду клопотання відповідача про закриття провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" м. Одеси Мшар Світлани Юріївни, Державного підприємства "Центр обслуговування громадян", за участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_2 до державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" м. Одеси Мшар Світлани Юріївни, Державного підприємства "Центр обслуговування громадян", за участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання протиправними дій державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" м. Одеси Мшар Світлани Юріївни по внесенню змін до відомостей про юридичну особу Приватне підприємство "Сансет", :

державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 04.08.2017 року №4063032; зміна складу або інформації про засновників;

внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 04.08.2017 року №5063032; зміна керівника юридичної особи;

державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 23.08.2017 року №6063032; зміна місцезнаходження;

та скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань записи що стосуються Приватного підприємства "Сансет", , а саме:

державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 04.08.2017 року №4063032; зміна складу або інформації про засновників;

внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 04.08.2017 року №5063032; зміна керівника юридичної особи;

державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи; 23.08.2017 року №6063032; зміна місцезнаходження.

Від представника відповідача державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" м. Одеси Мшар Світлани Юріївни до суду надійшло клопотання про закриття провадження по справі, в обґрунтування якого зазначено, що спірні правовідносини пов`язані з необхідністю захисту права на об`єкт нерухомого майна, тобто права цивільного, тому позов у справі не належить до розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В судове засідання 28.11.2019 року сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно.

Від представника відповідача державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" м. Одеси Мшар Світлани Юріївни 28.11.2019 року надійшла заява в якій він підтримав клопотання про закриття провадження та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Від представника третьої особи Кирилова Віктора Дмитровича 28.11.2019 року надійшла заява в якій він просив закрити провадження по справі та розгляд справи проводити за його відсутності.

Від представника позивача 28.10.2019 року надійшло клопотання про перенесення судового засідання, у зв`язку з тим, що він задіяний в іншому судовому засіданні в цей день.

При цьому суд зазначає, що це вже друга підряд неявка представника позивача в судове засідання.

На попереднє судове засідання, яке відбулось 15.10.2019 року, представник позивача також не з`явився, у зв`язку з тим, що він 15.10.2019 року задіяний в іншому судовому засіданні.

Таким чином представник позивача двічі не з`явився в судове засідання

З приводу цього суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАСУ, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАСУ, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 240 КАСУ, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо позивач не прибув (повторно не прибув, якщо він не є суб`єктом владних повноважень) у підготовче засідання чи у судове засідання без поважних причин або не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 5 ст. 205 КАСУ у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо неявка перешкоджає розгляду справи. Якщо відповідач наполягає на розгляді справи по суті, справа розглядається на підставі наявних у ній доказів.

З огляду на зазначені положення КАС України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідно до ч. 4 статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 28.10.2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, не здійснювалося.

Розглянувши клопотання про закриття провадження суд зазначає наступне.

Позовні вимоги мотивовано тим, що, як зазначає позивач, він є засновником та 100% власником майнових прав Приватного підприємства «Сансет», , юридична адреса: 65009, Одеська область , м Одеса Приморський район, вул. Піонерська (Академічна) будинок 22, з 12 квітня 2016 року.

Позивач зазначає, що він звернувся в Державне підприємство « Центр обслуговування громадян» 25 жовтня 2017 року і дізнався , що він не є засновником, керівником та 100% власником майнових права ПП «Сансет» оскільки 01.08.2017 року продав свої права, згідно договору купівлі продажу, запросив на загальні збори ПП «Сансет» невідому позивачу особу ОСОБА_4 , та, провівши загальні збори як Голова зборів, виніс рішення згідно якого вийшов зі складу засновників, включив до складу засновників ОСОБА_4 , звільнив себе з посади директора з 09.04.2016 року та призначив директором ОСОБА_4 з 10.04. 2016 року рішенням загальних зборів від 01 серпня 2017 року.

Позивач зазначає, що дане рішення було скріплено не його печаткою, а рішення загальних зборів скріплено печаткою старого зразка, яка не є дійсною.

27 жовтня 2017 року позивач звернувся з офіційною заявою до Державного підприємства «Центр обслуговування громадян» з приводу вчинення державним реєстратором Мшар С Ю незаконної реєстраційної дії по зміні власника підприємства ,зміну керівника, зміну місцезнаходження підприємства ПП «Сансет» проведеної нею 04.08.2107 року, на підставі підроблених документів.

Позивач зазначає, що незважаючи на надані ним докази незаконних дій державного реєстратора Мшар С Ю Державне підприємство «Центр обслуговування громадян» надало письмову відповідь від 30 жовтня 2017 року якою відмовили в проведенні службової перевірки з приводу законності дій державного реєстратора Мшар С Ю , вказавши, що державний реєстратор Мшар С Ю діяла законно.

Позивач вважає що його права порушено державним реєстратором Мшар С Ю, яка, на думку позивача, діючи протизаконно позбавила його права власності (як засновника) на ПП «Сансет», у зв`язку з чим звернувся за захистом своїх прав до суду.

В судовому засіданні 01.10.2019 року в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору було злучено ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 у своїй заяві про залучення його в якості третьої особи зазначив, що 13.03.2003р. ним, як засновником, було зареєстровано ПП «Сансет».

28 жовтня 2017 р. ОСОБА_3 з`ясував. що невідомі заволоділи корпоративними правами ПП «Сансет».

На підставі документів, які ОСОБА_3 не підписував, 07.04.2016р. була здійснена перереєстрація корпоративних прав засновника в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань на ОСОБА_5 і ОСОБА_3 вивели зі складу засновників ПП «Сансет».

В подальшому 12.04.2016 року на підставі рішення засновників ПП «Сансет» та договору купівлі продажу корпоративних прав було внесено запис про державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «Сансет», що пов`язані зі зміною інформації про засновників, зазначено засновником ОСОБА_2 .

04.08.2017 року на підставі рішення засновників ПП «Сансет» та договору купівлі продажу корпоративних прав було внесено запис про державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «Сансет», що пов`язані зі зміною інформації про засновників, зазначено засновником ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 вважає, що договори купівлі - продажу корпоративних прав ПП «Сансет», укладені між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , мають бути визнані недійсними, як похідні від недійсності договору купівлі-продажу, укладеного від імені ОСОБА_3 невідомою особою та ОСОБА_5 .

Разом з цим судом встановлено, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду постановою від 14.08.2019 року закрив провадження по справі №826/15468/17 за позовом ОСОБА_2 до Міністерства юстиції України, треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Приватне підприємство «Сансет», ОСОБА_4 про визнання протиправним та скасування наказ Мін`юсту від 14.11.2017 №3571/5 «Про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», винесеного на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 13.11.2017 за результатом розгляду скарги від 08.11.2017, поданої ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 та зобов`язання Відповідача поновити в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань реєстраційні дії, які скасовані наказом Мін`юсту від 14.11.2017 №3571/5 щодо Приватного підприємства «САНСЕТ» (ПП «САНСЕТ») (), а саме: №9011765 від 04.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №0023992 від 07.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи»; №1023992 від 07.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дніпровського району Головного територіального управління юстиції в місті Києві Лопохою В.П. ; №2023992 від 12.04.2016 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №3023992 від 12.04.2016 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», проведені державним реєстратором Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Карпенко Г . М . ; №4063032 від 04.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», №5063032 від 04.08.2017 «внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах», №6063032 від 23.08.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведені державним реєстратором державного підприємства «Центр обслуговування громадян» Мшар С.Ю.; №8035212 від 23.10.2017 «державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи», проведена державним реєстратором філії комунального підприємства Новгород-Волинської міської ради «Реєстраційний центр» у місті Києві Лігуном О.І.

У вказаній постанові суд зазначив, що виникнення спірних правовідносин зумовлено незгодою з наказом Мін`юсту від 15 березня 2017 року № 1543/5 «Про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень». Тобто позовні вимоги у справі заявлено на поновлення порушеного цивільного (майнового) права позивача. Ураховуючи те, що позовні вимоги в цій справі є похідними при вирішенні судом питання щодо правомірності набуття позивачем та третьою особою - ОСОБА_3 права власності на корпоративні права ПП «САНСЕТ» і впливають на майнові права та інтереси цих осіб, колегія суддів Верховного Суду, не зважаючи на участь у спорі суб`єкта владних повноважень, дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. Тобто предметом спору у цій справі є вирішення питання щодо права власності на корпоративні права ПП «САНСЕТ», тобто права цивільного, правовідносини, що склалися між сторонами, є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі. У справі, що розглядається, позовні вимоги спрямовані на захист порушеного, на думку позивача, права власності на корпоративні права ПП «САНСЕТ» внаслідок скасування раніше вчинених реєстраційних дій, відповідно до яких саме він вважався власником ПП «САНСЕТ». Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів особи, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту її цивільних прав та інтересів. Таким чином, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речового права на об`єкт нерухомого майна, то спір стосується цивільного права і за суб`єктним складом сторін має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

З огляду на викладені обставини суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами" від 09.09.2010 року № 19-рп/2010, головними критеріями судової спеціалізації визнається предмет спірних правовідносин і властива для його розгляду процедура.

Згідно з п.3.2 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями 54 народних депутатів України та Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (щодо принципу інстанційності в системі судів загальної юрисдикції) від 12.07.2011 року № 9-рп/2011 принцип спеціалізації полягає у створенні відповідних спеціалізованих судів для здійснення цивільного, кримінального, адміністративного, господарського судочинства.

Основними ознаками публічно-правових відносин називають: обов`язкову участь у цих відносинах суб`єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб`єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб`єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов`язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Адміністративно-правовий спір має певні ознаки. Такі спори виникають у сфері державного управління, в процесі здійснення органами виконавчої влади своїх управлінських функцій. Для цих спорів характерно особливе становище його суб`єктів (учасників спірного правовідношення). Обов`язковим учасником адміністративно-правового спору є наділений владними повноваженнями орган виконавчої влади, місцевого самоврядування, посадові особи, наділені державно-владними повноваженнями. Адміністративно-правовий спір має особливий предмет, що пов`язано з широтою і різноплановістю діяльності управлінського характеру.

Обов`язковою ознакою позовної форми захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про право публічне, тобто спору про права і обов`язки в публічних правовідносинах.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Разом з цим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин.

В даному випадку спірні правовідносини виникли щодо реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про право цивільне, в межах якого можуть бути розв`язані питання пов`язані з реєстрацією права користування нерухомим майном, а тому цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, вказаний спір за своєю суттю, характером правовідносин, суб`єктним складом сторін, підставами та предметом позову є приватно-правовим і не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки спрямований на захист майнових прав позивача.

Тобто, суд вважає, що даний спір належить до розгляду в порядку Господарського судочинства.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Згідно з ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У пункті 150 рішення Європейського суду з прав людини від 21.06.2011 року у справі Фруні проти Словаччини, яке набрало статусу остаточного 27.05.2013 року (Заява № 21722/11), Суд зазначив, що згідно з практикою Суду, метою терміну "встановлений законом" у статті 6 Конвенції є гарантування того, що функціонування судової системи у демократичному суспільстві не залежить від виконавчої влади, а регулюється законом, прийнятим парламентом. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути залишена на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не матимуть певної свободи тлумачення відповідного національного законодавства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 183 КАС України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

За таких обставин, з урахуванням ст.238 КАС України, суд дійшов висновку, що проводження у справі необхідно закрити.

Відповідно до ч.2 ст.239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Керуючись ст.ст. 10, 183, 229, 238, 239, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання відповідача про закриття провадження по справі - задовольнити.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Державного підприємства "Центр обслуговування громадян" м. Одеси Мшар Світлани Юріївни, Державного підприємства "Центр обслуговування громадян", за участю третьої особи ОСОБА_3 , про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Ухвала набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст.256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст.ст. 293-295 КАС України.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.11.2019 року.

Суддя А.А. Радчук

.