Справа № 2а-840/2007
Суддя: Пушкарчук В. П.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-840/2007
Провадження № 2-ар/161/3/19

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.,

при секретарі судових засідань Загоровській І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького зонального відділення військової служби правопорядку у Збройних силах України про встановлення наявності компетенції та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про роз`яснення рішення суду від 20.12.2007 року.

Заяву мотивує тим, що постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2007 року встановлено наявність компетенції начальника Луцького зонального відділення Військової служби правопорядку у Збройних Силах України та зобов`язано його встановити початком перебування на військовій службі ОСОБА_1 день прибуття (зарахування) на навчання до Київського військового ліцею (15 серпня 1991 року). Зобов`язано начальника Луцького зонального відділення Військової служби правопорядку у Збройних Силах України зарахувати своїм рішенням строк навчання ОСОБА_1 в Київському військовому ліцеї у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби, провести перерахунок вислуги років, вважаючи початком військової служби 15 серпня 1991 року, внести зміни у всі відповідні документи.

Вказує, що після набрання рішенням законної сили він подав його на виконання начальнику Луцького зонального відділу Військової служби правопорядку у ЗС України, який вніс відповідні зміни до послужного списку, і помилково вважав, що рішення суду виконане.Луцьке зональне відділення ВСП у ЗС України підпорядковувалось Західному територіальному управлінню ВСП у ЗС України, Головному управління Військової служби правопорядку ЗС України, Генеральному штабу, які входять у структуру Міністерства оборони України.

Проте, 7 червня 2019 року його, полковника запасу ОСОБА_1 , наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача ЗС України .N2257 (пункт 18) звільнено з військової служби в запас.

22 червня 2019 року виключено зі списків особового складу Військової служби правопорядку у Збройних силах України (наказ №142 начальника Військової служби правопорядку у Збройних силах України - начальника Головного управління Військової служби правопорядку ЗС України).

Як вбачається із цих наказів вислуга років у нього становить 25 років 10 місяців, пільгова 27 років. Проте цей підрахунок є помилковим, оскільки відповідно до рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2007 року вислуга років у мала б становити 27 календарних років та пільгова 29 .

Зазначає, що йому було вручено Розрахунок №2616 вислуги років військовослужбовця на пенсію від 26 березня 2019 року, з якого вбачається, що календарна вислуга років становить 25 повних років, і початком військової служби вказано 1 серпня 1993 року.

Викладене вказує на те, що незважаючи на наявність рішення суду про встановлення початку військової служби у мене 15 серпня 1991 року воно до даного часу належним чином та встановленим порядком не виконано, оскільки Міністерство оборони України, Генеральний штаб та Військова служба правопорядку у Збройних Силах України вважають, що рішення суду стосується лише Луцького зонального відділу Військової служби правопорядку у ЗС України, що на думку заявника є невірним.

На підставі викладеного просить суд роз`яснити резолютивну частину постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 грудня 2007 року у справі № 2а-840/2007, а саме: чи встановлено рішенням суду початок військової служби ОСОБА_1 датою вступу до Київського військового ліцею - 15 серпня 1991 року? чи враховується період навчання ОСОБА_1 у Київському військовому ліцеї у загальний строк військової служби та у строк безперервної служби? чи повинні були бути внесені у зв`язку із встановленням початком військової служби ОСОБА_1 день його вступу на навчання до Київського військового ліцею, а саме 15 серпня 1991 року, відомості про це у всі кадрові, фінансові та облікові документи відповідачем та у подальшому його правонаступниками і вищестоящими органами управління? чи є підстави не враховувати початок військової служби у ОСОБА_1 день вступу його на навчання до Київського військового ліцею - 15 серпня 1991 року, що встановлено згаданим рішенням суду, на даний час будь - якими державними органами, в даному випадку Міністерством оборони України, Генеральним штабом або Військовою службою правопорядку у ЗС України, порушуючи при цьому положення ст. 129-1 Конституції України , якою визначено що судове рішення є обов`язковим до виконання і Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку? чи повинні враховувати дане рішення суду від 20 грудня 2007 року у справі № 2а-840/2007 щодо дати початку військової служби під час підрахунку або розрахунку вислуги років ОСОБА_1 під час звільнення у 2019 році?

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив розгляд заяви проводити у його відсутності.

В судове засідання представник РЗВ Військової служби правопорядку подала заяву про розгляд справи у її відсутності та просила відмовити у задоволенні заяви про роз`яснення судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини 3 статті 254 КАС України суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.

Вирішуючи заяву ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення, суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 1 статті 254 КАС України якщо судове рішення є незрозумілим, за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.

У пункті 12 частини 1 статті 4 КАС України визначено, що судовим рішенням є рішення, постанова, ухвала суду будь-якої інстанції.

Згідно з пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 року №7 роз`яснення судового рішення можливо тоді, коли воно є незрозумілим. Поставлені у заяві питання розглядаються тільки судом, який ухвалив судове рішення. За правовою природою роз`яснення судового рішення є продовженням його ухвалення, а ухвала про роз`яснення є його складовою, тому заява про роз`яснення судового рішення розглядається у тому ж провадженні, в якому було ухвалене судове рішення, про роз`яснення якого ставиться питання. В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Ясність судового рішення полягає у логічному, чіткому, переконливому і зрозумілому викладенні змісту рішення, оскільки недотримання цих вимог може ускладнити або взагалі унеможливити виконання постанови чи ухвали суду. Чіткість викладу передбачає, зокрема, що терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змістові, що вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться із поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому ясно, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.

Вищенаведений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в ухвалах від 18.02.2019 у справі №826/26757/15 та від 02.05.2019 у справі №9901/162/19.

Тобто, роз`яснення судового рішення є за своєю суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.

Підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Конкретного і вичерпного переліку критеріїв для визначення рішення незрозумілим правова норма не містить, а із змісту закону вбачається, що їх має навести особа, яка звертається із заявою про роз`яснення судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.06.2018 у справі №806/5194/15.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.12.2007 року по справі № 2а-840/2007 за позовом ОСОБА_1 до Луцького зонального відділення військової служби правопорядку у Збройних силах України про встановлення наявності компетенції та зобов`язання вчинити певні дії, оскільки судове рішення є зрозумілим, не містить положень, стосовно яких можуть виникнути суперечності щодо його розуміння.

Наведені заявником у заяві про роз`яснення судового рішення доводи не свідчать про незрозумілість судового рішення та не обґрунтовують необхідність роз`яснення резолютивної частини судового рішення.

З огляду на вищевикладене у суду відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення.

Керуючись статтями 4, 44, 45, 151, 156, 248, 254, 256 КАС України, суд,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Луцького зонального відділення військової служби правопорядку у Збройних силах України про встановлення наявності компетенції та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.П. Пушкарчук