Справа № 360/2638/19
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року справа №360/2638/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Геращенка І.В., Міронової Г.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі 360/2638/19 (головуючий І інстанції Петросян К.Є.) за позовом Головного управління ДФС у Луганській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути кошти з відповідача в рахунок погашення податкової заборгованості у сумі 3311,00 грн по орендній платі з фізичних осіб за період з 29.08.2016 по 26.08.2018.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідач орендує земельну ділянку площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , як фізична особа згідно договору оренди від 23.04.2012. Додаткову угоду про зміну орендної плати та встановлення її на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки укладено 05.06.2014.

Станом на 01.06.2019 відповідач має податкову заборгованість у сумі 3311,00 грн по орендній платі з фізичних осіб за період з 29.08.2016 по 26.08.2018, яка виникла внаслідок несплати грошових зобов`язань, визначених податковим органом в податкових повідомленнях - рішеннях:

- № 9216574-12 від 30.06.2016 на суму 1061,22 грн по строку сплати 29.08.2016;

- № 6582-00 від 30.06.2017 на суму 1124,89 грн по строку сплати 29.08.2017;

- №7-1229 від 04.06.2018 на суму 1124,89 грн по строку сплати 26.08.2018.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені відповідачу поштою рекомендованими листами з повідомленнями та вручені їй особисто під розпис.

27.11.2018 року Станично-Луганським управлінням ГУ ДФС у Луганській області сформовано податкову вимогу, яку направлено відповідачу поштою та було вручено особисто під розпис.

Проте до теперішнього часу податковий борг не погашено.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто кошти з фізичної особи ОСОБА_1 в рахунок погашення податкової заборгованості у сумі 3311,00 грн. по орендній платі з фізичних осіб за період з 29.08.2016 по 26.08.2018.

Не погодившись з судовим рішенням позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати рішення, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги.

До суду було подано клопотання про зупинення розгляду справи до вирішення справи №408/2523/17-ц про визнання права власності позивача на земельну ділянку, в якій позивач просив визнати недійсними договір оренди з додатковою угодою з моменту реєстрації ОСОБА_1 права власності на гараж, що розміщений на земельній ділянці з 10.09.2014 року; визнати право власності на земельну ділянку за позивачем; зобов`язати раду повернути на користь ОСОБА_1 надміру сплачену орендну плату, починаючи з 10.09.2014 року.

Проте суд першої інстанції не прийняв до уваги вищезазначене при прийнятті судового рішення.

Крім того судом першої інстанції не було прийнято ухвалу на клопотання про зупинення провадження по справі.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Фізична особа ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач орендує земельну ділянку площею 0,04 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 , як фізична особа згідно договору оренди від 23.04.2012 року, укладеному з Біловодською селищною радою. Додаткову угоду про зміну орендної плати та встановлення її на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки укладено 05.06.2014 року (а.с.14, 16).

Станом на 01.06.2019 року ОСОБА_1 має податкову заборгованість в сумі 3311,00 грн по орендній платі з фізичних осіб за період з 29.08.2016 по 26.08.2018, що підтверджено довідкою про заборгованість, довідкою про розрахунок заборгованості та обліковою карткою платника (а.с.8-13).

Заборгованість виникла у зв`язку з несплатою грошових зобов`язань, визначених Біловодським відділенням Станично-Луганського управління ГУ ДФС у Луганській області в податкових повідомленнях - рішеннях:

№ 9216574-12 від 30.06.2016 на суму 1061,22 грн по строку сплати 29.08.2016, яке отримано відповідачем 30.11.2016, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.17);

№ 6582-00 від 30.06.2017 на суму 1124,89 грн по строку сплати 29.08.2017, отримано відповідачем 21.07.2017 (а.с.18);

№7-1229 від 04.06.2018 на суму 1124,89 грн по строку сплати 26.08.2018, отримано відповідачем 26.06.2018 (а.с.19).

Станично-Луганським управлінням ГУ ДФС у Луганській області було сформовано податкову вимогу від 27.11.2018 №4854-17, яку направлено відповідачу поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення та вручено особисто під розпис 30.11.2018 (а.с.20).

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що заборгованість ОСОБА_1 виникла внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань, визначених податковим органом в податкових повідомленнях-рішеннях, які відповідачем не оскаржені та є чинними. Чинною є також і податкова вимога контролюючого органу. З огляду на зазначене за відповідачем рахується податкова заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача.

Оцінка суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно з п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

На підставі п.п. 20.1.18 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

Згідно з п. 36.1, п. 36.2 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

На підставі п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному ст. 58 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. Облік фізичних осіб - платників податку і нарахування відповідних сум проводяться щороку до 1 травня.

Згідно зі ст. 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

На підставі п. 287.5 ст. 287 Податкового кодексу України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого її місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.(…)

Як свідчать матеріали справи, податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник податковий борг, відповідачем не сплачено та не оскаржено в установленому законом порядку до податкового оргау або до суду.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з п. 59.5 ст. 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України визначено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 95.1, 95.2 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючим органом здійснено заходи по стягненню податкового боргу з платника податків, передбачені діючим законодавством, але вони не призвели до погашення податкового боргу, податковий борг у добровільному порядку відповідачем не сплачено, що підтверджується зворотнім боком облікової картки платника податків (а.с.10-12).

Таким чином, заборгованість відповідача виникла внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань, визначених податковим органом в податкових повідомленнях-рішеннях № 9216574-12 від 30.06.2016, № 6582-00 від 30.06.2017, №7-1229 від 04.06.2018, які відповідачем не оскаржені та є узгодженими.

Несплата заборгованості за зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями є підставою для прийняття контролюючим органом податкової вимоги від 27.11.2018 №4854-17, яка також є чинною на час розгляду справи.

Підсумовуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_1 коштів в розмірі 3311 грн в рахунок погашення податкової заборгованості.

Суд не приймає доводи апелянта, що наявність справи в загальному суді про визнання права власності, визнання недійсними договорів оренди, стягнення надміру сплачених коштів тощо, є обставинами, які зумовлюють зупинення розгляду цієї справи, - оскільки зазначені питання не стосуються предмету спору у цій справі з огляду на наявність узгоджених податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, які відповідачем не оскаржувались та є чинними на час розгляду справи та які стали підставою для звернення податкового органу до суду про стягнення податкового боргу з відповідача.

Є незмістовними доводи апелянта, що суд першої інстанції не прийняв ухвали за клопотанням про зупинення справи, оскільки в матеріалах справи наявна ухвала від 14.08.2019 року про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення розгляду цієї справи (а.с.61)

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а ухвалою суду від 08.10.2019 року відповідачу відстрочено сплату судового збору до постановлення рішення судом апеляційної інстанції, тому підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2881,50 грн.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі 360/2638/19 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року у справі 360/2638/19 - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2881 (дві тисячі вісімсот вісімдесят одна) гривня 50 копійок на користь спеціального фонду Державного бюджету України, здійснивши зарахування за реквізитами: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA 6026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 05 листопада 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2019 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Г.М. Міронова

І.В. Геращенко