Справа № 703/3654/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

04 листопада 2019 року справа № 703/3654/19

Черкаський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гаращенка В.В.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дорошенко Л.В.,

представника позивача: Приймака В.А. - за ордером;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: не з`явилась;

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом навчально-виховного комплексу «Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Лідер» Смілянської міської ради до державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Навчально-виховний комплекс «Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Лідер» Смілянської міської ради звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до державного виконавця Смілянського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, в якій, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить:

- скасувати постанову ВП №59692792 від 29.08.2019 державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Мороз Віталія Володимировича про накладення штрафу на НВК «Лідер», в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів за невиконання рішення суду та ігнорування законних вимог державного виконавця, за не поновлення на роботі ОСОБА_1 .

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.09.2019 позовну заяву направлено за підсудністю до Черкаського окружного адміністративного суду.

Справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 09.10.2019 та шляхом автоматичного розподілу передана на розгляд судді Гаращенку В.В., у зв`язку з чим ухвалою судді від 11 жовтня 2019 року прийнято її до свого провадження та залишено без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 04.11.2019 об 11:30 год.

В судовому засіданні поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник позивача при вирішенні питання про закриття провадження у справі поклався на розсуд суду.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце і час судового розгляду повідомлені належним чином. Враховуючи отримання 29.10.2019 ухвали про відкриття провадження у справі та невиконання її вимог, суд клопотання відповідача про відкладення розгляду справи суд вважає необґрунтованим.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву проти позову не подано, тому судом на підставі ч. 5 ст. 77 КАС України справу розглянуто на підставі наявних доказів.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне.

02 серпня 2019 року державним виконавцем Смілянського МВ ДВС ГТЮ в Черкаській області на виконання рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 30.07.2019 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/703/235/19 від 30.07.2019.

Згідно рішення Смілянського міськрайонного суду Стеценко О . Г. поновлено на роботі, стягнуто з НВК «Ліцей - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Лідер» заробітну плату з час вимушеного прогулу та судові витрати. Рішення в частині виплати місячної заробітної плати та в частині поновлення на роботі допущено судом до негайного виконання.

Враховуючи невиконання виконавчого листа №2/703/235/19 від 30.07.2019 постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області Мороз Віталія Володимировича №59692792 від 29.08.2019 накладено штраф на НВК «Ліцей - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Лідер», в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів, що складає 5100 грн.

Вважаючи таку постанову про накладення штрафу незаконною, позивач звернувся до суду.

Дослідивши та надавши оцінку встановленим обставинам справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до п.п. 1, 7 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; суб`єкт владних повноважень -орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Предметом розгляду даної справи є скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу за невиконання рішення місцевого суду цивільної юрисдикції.

За правилами ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

При вирішенні питання про підсудність даної справи Черкаському окружному адміністративному суду, суд враховує вимоги Закону України "Про виконавче провадження" № 1404-VІІІ (далі - Закон №1404), яким встановлені відповідні спеціальні норми з розгляду вказаної категорії справ.

Згідно з ст. 1 Закону №1404 виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону №1404 постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону №1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону №1404 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, ч. 2 ст. 74 Закону № 1404 передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Викладені норми дають підстави для висновку, що аналіз правомірності прийняття державним виконавцем постанов про накладення штрафу під час примусового виконання ним рішення цивільного суду здійснюється за правилами цивільного судочинства.

Будь-яких особливостей чи винятків із наведеного правила щодо оскарження постанов про стягнення виконавчого збору, про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафу норми Закону № 1404-VIII чи будь-якого іншого законодавчого акту не містять.

Верховний Суд України у постановах від 24 лютого 2016 року у справі № 6-3077цс15, від 11 листопада 2015 року у справі № 6-2187цс15 висловив правовий висновок, згідно якого якщо законом установлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Підтримуючи такий висновок, Верховний Суд України у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 216/749/14-ц наголосив на тому, що положення пункту 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" та пункту 3 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби" не є нормами матеріального права, оскільки вони прийняті органами судової влади.

Велика Палата Верховного Суду від наведених правових висновків Верховного Суду України відповідно до підпункту 8 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС не відступила, а тому підстави для їх неврахування при розгляді даної справи відсутні.

З огляду на це, як зазначалося, інший, відмінний від частини першої статті 287 КАС порядок оскарження рішень дій чи бездіяльності виконавця щодо виконання ним рішень судів у цивільних справах, встановлений частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII та відповідними положеннями ЦПК. Винятків із цього правила щодо оскарження постанов виконавця про стягнення основної винагороди, виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів норми чинного законодавства не містять.

При цьому, частина друга статті 74 Закону № 1404-VIII ("рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом") стосується виключно виконавчих проваджень, у яких виконуються не рішення судів, а рішення інших органів. У тому числі зазначена норма стосується виконавчих проваджень, які відкрито з виконання згаданих постанов виконавця, які в силу пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII є виконавчими документами. При цьому, наведені положення частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII жодним чином не поширюють юрисдикцію адміністративних судів на оскарження власне постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Отже, оскарження всіх постанов виконавця, у тому числі про стягнення штрафів, ухвалених у виконавчому провадженні з виконання рішення суду, здійснюється в порядку частини першої статті 74 Закону № 1404-VIII, тобто виключно до суду, який видав виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову прийнято відповідачем у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення з НВК «Ліцей - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Лідер» заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Отже, у справі, що розглядається, оскаржуване рішення прийняте у межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, який у свою чергу виданий на виконання рішення місцевого цивільного суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі слід закрити.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.07.2019 у справі №580/1236/19.

Частиною 2 ст. 132 КАС України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 2 ст. 238 КАС України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно квитанції №0.0..1 від 10.09.2019 позивач сплатив судовий збір у розмірі 1921 гривню, а тому такий судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 241, 256, 289, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом навчально-виховного комплексу «Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Лідер» Смілянської міської ради до державного виконавця Смілянського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання неправомірними дій та скасування постанови, - закрити.

Повернути навчально-виховного комплексу «Ліцей-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів «Лідер» Смілянської міської ради (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Героїв Небесної Сотні, 16, ) сплачений відповідно до квитанції №0.0..1 від 10.09.2019 судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одну) грн.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Гаращенко