Справа № 0740/981/18
Суддя: Калинич Я.М.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2019 року м. Ужгород№ 0740/981/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Калинич Я. М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач 1, ДАБІ України), управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області (далі - відповідач 2) яким просить визнати протиправними та скасувати: припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області № 136-п/1007 від 22.08.2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області № 126/1007 від 30.08.2018 року про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до оскаржуваного припису під час здійснення позапланової перевірки щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 , замовником якого є позивач, відповідачем було виявлено порушення норми ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію. Позивач стверджує, що будівництво житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 є незавершеним, і він не може бути зданий в експлуатацію, що підтверджується висновком експертного дослідження №359/08-18 від 29.08.2018 року, і це виключає наявність складу правопорушення, передбаченого ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та ч.8 ст.96 КУпАП. Вважає, що у матеріалах перевірки відсутні документи, що підтверджують ознаки експлуатації відповідного об`єкта, а лист ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 17.08.2018 року № 522-18/957, на який міститься посилання у акті перевірки, а також у протоколі про адміністративне правопорушення від 22.08.2018 року не є доказом проживання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Відповідач 1 подав відзив на позовну заяву (вх.№10234, 18.10.2018р.) та в обґрунтування своєї позиції зазначив, що проведеною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог законодавства в сфері містобудування. Зазначив, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідно до ч.8 ст.96 КУпАП не передбачає обов`язку відповідача встановлювати факт завершення будівництва, а наданий позивачем висновок експертного дослідження не ґрунтується на нормах чинних нормативних актів.

Представником позивача 04.12.2018 року було подано відповідь на відзив (вх.№12196) та 11.12.2018 року додаткові пояснення по суті позовних вимог (вх.№12499), відповідно до яких зазначив, що матеріали перевірки не містять даних, які свідчать про дату початку експлуатації будинку, натомість дата виникнення обов`язку із введення будинку в експлуатацію є істотною для встановлення підстав притягнення позивача до відповідальності. При цьому посилання відповідача на договір №253 від 27.11.2009 року, укладений з ПАТ «Закарпаттяобленерго» не підтверджує дату початку експлуатації, оскільки метою укладення договору та отримання технічних умов було виконання будівельних робіт, а не проживання в будинку, і, крім того, чинним на той час законодавством не було передбачено відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, а отже з огляду на дію нормативно-правових актів у часі застосування таких заходів відповідальності до позивача є неправомірним.

Представником відповідачів 10.01.2019 року було подано до суду заперечення (вх.№437), відповідно до якого стверджує, що правопорушення у вигляді експлуатації об`єкта без його введення в експлуатацію є триваючим, тому сам факт притягнення позивача до відповідальності не звільняє позивача від обов`язку щодо припинення порушення та введення об`єкта в експлуатацію.

06 лютого 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представники сторін в судове засідання не з`явились.

В матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі позивача та її представника (вх.№14666, 28.10.2019р.). Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

28 жовтня 2019 року до суду від представника відповідачів надійшло клопотання про розгляд справи без її участі.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч.9 ст.205 КАС України).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду адміністративної справи у письмовому провадженні.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та матеріали перевірки, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

22 серпня 2018 року головним інспектором будівельного нагляду, інспекційного відділу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Желізник Світланою Анатоліївною було проведено позапланову перевірку щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт на об`єкті будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 , замовником якого є ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт № 189/1007 від 22.08.2018 року.

Перевіркою встановлено, що територія дворогосподарства огороджена, будинок поштукатурено фасадною краскою, на мансардному поверсі заднього фасаду не закінчено влаштування балкону (наявні балки) і кімнати, яка виходить на балкон (при візуальному огляді). На момент перевірки в будинку проживають та будинок експлуатується, що є порушенням частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

У зв`язку з виявленим порушенням, відносно позивача 22 серпня 2018 року складено протокол про адміністративне правопорушення, за змістом якого головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Желізник С.А. виявлено порушення, а саме: житловий будинок експлуатується без ведення в експлуатацію, чим порушено ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Підставою зазначено лист ПАТ «Закарпаттяобленерго» про приєднання до електричних мереж. До акту додані: повідомлення про початок будівельних робіт від 03.07.2013 року ЗК 56, лист ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 17.08.2018 року № 522-18/957, договір №253 від 27.11.2009 року.

Позивач із висновками акту не погодилась, про що зроблено відмітку у акті.

22 серпня 2018 року щодо позивача складено припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил № 136-п/1007, відповідно до якого за результатами позапланової перевірки, проведеної на будівництві житлового будинку АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок експлуатується без прийняття в експлуатацію, що є порушенням частини восьмої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». У зв`язку з чим вимагається усунути порушення згідно чинного законодавства протягом одного місяця.

30 серпня 2018 року позивачем надано письмові пояснення та зауваження на протокол про адміністративне правопорушення від 22.08.2018 року, згідно з якими заперечує факт експлуатації житлового будинку та вважає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.8 ст.96 КУпАП.

30 серпня 2018 року головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Желізник С.А. прийнято постанову № 126/1007, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 8 статті 96 КУпАП України та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 4250,00 грн.

Повноваження УДАБІ у Закарпатській області у спірних правовідносинах регламентується, зокрема, законами України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок №553) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про адміністративні правопорушення та справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Посадові особи інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки зокрема, мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону.

Згідно з п. п. 16, 18 Порядку № 553 за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком. Акт перевірки підписується посадовою особою інспекції, яка провела перевірку та суб`єктом містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль. Крім того, відповідно до п. 17 Порядку №533, у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Згідно з п. 12 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року № 461, експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Відповідно до ч.8 ст. 96 КУпАП, експлуатація об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об`єкта до експлуатації, вчинені щодо об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховний суд України в постанові від 04 березня 2014 року по справі № 21-433а13 зауважив, що при розгляді спорів цієї категорії суди мають з`ясовувати питання щодо наявності в діях суб`єкта містобудування складу правопорушення, зокрема, факту закінчення будівництвом відповідного об`єкта, наявності на цей момент встановленого законодавством обов`язку вводити об`єкт в експлуатацію, не введення в експлуатацію та використання об`єкта, закону, який би встановлював відповідальність за невиконання обов`язку із введення в експлуатацію, а також дотримання строків притягнення до публічної відповідальності.

В контексті хронології правового регулювання спірних відносин поняття «експлуатація не прийнятого в експлуатацію об`єкта» не може тлумачитись як триваюче правопорушення. Змістом цього правопорушення є невиконання обов`язку із введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта містобудування до початку його експлуатації. Суспільна небезпека такого правопорушення, насамперед, полягає не в недотриманні встановленого правопорядку, а в небезпеці, яка може мати місце в результаті відсутності контролю за безпечністю побудованого об`єкта містобудування з початку його використання.

Таким чином, логічним висновком має бути судження про те, що обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена визначена відповідальність.

Відповідно до висновку експертного дослідження №359/08-18, складеного судовим експертом Колчаром В`ячеславом Дмитровичем 29.08.2018 року за зверненням позивача, введення в експлуатацію будівництва житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи його фактичний стан готовності станом на час проведення огляду в рамках експертного дослідження (26.08.2018 року) - є неможливим. Висновок складений судовим експертом, що має відповідну кваліфікацію, не містить суперечностей, а відтак є належним і допустимим доказом в розумінні КАС України. Інших експертних досліджень, що містять протилежні висновки, матеріали справи не містять та відповідачем не надано.Посилання на те, що будівельні роботи ще не закінчено, містяться і в самому акті перевірки (с. 8 акту) і цей факт відповідачем не заперечується.

За таких обставин суд вважає встановленим той факт, що на момент проведення перевірки об`єкт не було закінчено будівництвом, що виключає обов`язок позивача щодо введення його в експлуатацію згідно з вимогами чинного законодавства і унеможливлює до завершення всіх будівельних робіт виконання оскаржуваного припису.

Судом також встановлено, що висновки відповідача, викладені в акті, щодо наявності ознак експлуатації житлового будинку, ґрунтуються на листі ПАТ «Закарпаттяобленерго» від 17.08.2018 року № 522-18/957, за змістом якого житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 було приєднано до електричних мереж товариства на підставі Договору про приєднання до електричних мереж напругою до 0,4 кВ індивідуальної забудови житла з приєднаною потужністю до 10 кВт включно за №536 від 27.11.2009 року. Як вбачається з вказаного договору, а також заяви про приєднання електроустановки від 16.11.2008 року та технічних умов на приєднання до електричних мереж електроустановок №536 від 27.11.2009 року, метою приєднання електроустановки є будівництво житлового будинку.

Факт проживання позивача у будинку такими документами не підтверджується, натомість підтверджується використання електроенергії для здійснення будівельних робіт.

Посилання на інші докази (в т.ч. фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото, аудіо- та відеотехніки згідно з підпункту 11 пункту 11 Порядку № 553), матеріали перевірки не містять.

Судом досліджено наявні у матеріалах справи докази, що свідчать про експлуатацію позивачем квартири за іншою адресою - адресою реєстрації її місця проживання АДРЕСА_2 і які спростовують доводи відповідача про наявність підтвердженого факту проживання позивача у той самий період саме за адресою об`єкта перевірки Закарпатська АДРЕСА_1 . При цьому суд відхиляє посилання відповідача на ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2018 року у справі № 757/47779/18-к та від 21.09.2018 року у справі № 757/45585/18-к, оскільки такі не стосуються ані предмету спору, ані самого позивача як суб`єкта, щодо якого було проведено перевірку. Крім того, такі ухвали постановлені після проведення перевірки і відсутні серед матеріалів перевірки, а отже не підтверджують фактів, що стали підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що матеріалами справи не підтверджується факт та дата початку експлуатації об`єкту, а посилання відповідача на початок такої експлуатації у 2009 році не дає підстав для застосування до позивача відповідальності за порушення, передбачене частиною восьмою статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI, який набрав чинності 12 березня 2011 року, визначає порядок прийняття в експлуатацію, після набрання ним чинності, закінчених будівництвом об`єктів та містить заборону на експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, за час його дії. Цей Закон не містить темпоральних застережень, зокрема про поширення його дії на відносини, які виникли до набрання ним чинності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. У своєму Рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за закріпленим у наведеній статті Конституції України принципом дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Конституційний принцип незворотності дії законів, які погіршують становище особи, дає суду підстави для висновку про неможливість застосування санкцій за дії (бездіяльність), які на момент, коли вони мали місце, за попереднього правового регулювання не вважались правопорушенням.

Відповідно до ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 20 листопада 2012 року № 5496-VI) - експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Отже, обов`язок введення об`єктів будівництва в експлуатацію, відповідальність за експлуатацію об`єктів, не введених в експлуатацію, можуть стосуватися лише тих суб`єктів, які після закінчення будівництва та початку використання, маючи відповідний обов`язок, не ввели об`єкти містобудування в експлуатацію, за що встановлена відповідна відповідальність.

Між тим, як слідує з матеріалів справи, відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилається на договір №253 від 27.11.2009 року та Договір про користування електричною енергією №036-226 від 04.02.2010 року, які укладені з ПАТ «Закарпаттяобленерго» до набрання чинності законами, за порушення яких притягнуто до відповідальності позивача.

Отже, посилаючись на вказані докази як на підставу для притягнення позивача до відповідальності, відповідач не мав права керуватись нормами Законів, які були відсутні в законодавстві станом на вищевказаний період, в тому числі з мотивів, що ними значно посилюється відповідальність за порушення у сфері містобудівної діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 04 березня 2014 року у справі № 21-433а13, постанові Верховного Суду України від 02 червня 2015 року у справі № 21-369а15 та постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 804/1845/16.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Крім того суд зазначає, що у відповідності до п.7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року №553 позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є: подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням; необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта; перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно- будівельного контролю; вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки; звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства; вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

У тексті направлення на проведення позапланового заходу №189/1007 від 15.08.2018 року зазначено, що така перевірка проводиться на підставі, зокрема звернення т.в.о. начальника Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки від 14.08.2018р. №4055/39/106/03-2018 (а.с.177, Т.І).

Поряд з цим, звернення т.в.о. начальника Управління захисту економіки в Закарпатській області Департаменту захисту економіки від 14.08.2018р. №4055/39/106/03-2018 не може бути підставою для проведення позапланової перевірки, оскільки з його змісту вбачається, що органом поліції здійснюється оперативний супровід кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України про те, що ОСОБА_3 разом з свєю дружиною ОСОБА_1 та трьома малолітніми дітьми проживають в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , хоча згідно отриманої відповіді від Управління ДАБІ у Закарпатській області, інформація про реєстрацію декларації про готовність до експлуатації вказаного об`єкту відсутня.

Тому, зазначене звернення не може вважатися вимогою правоохоронних органів про проведення перевірки у розумінні п.7 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Таким чином, враховуючи, що у межах спірних правовідносин матеріалами проведеної перевірки та наявними у справі доказами не підтверджено порушення позивачем ч.8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», суд приходить до висновку про неправомірність застосованих відповідачем до позивача заходів відповідальності, а відтак вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати припис Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області № 136-п/1007 від 22.08.2018 року та постанову Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області № 126/1007 від 30.08.2018 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування припису та постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати припис управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області №136-п/1007 від 22.08.2018 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області №126/1007 від 30.08.2018 року про адміністративне правопорушення.

4. Стягнути з Державної архітектурно-будівельної інспекції України (м. Київ, бульвар Л.Українки, 26, ) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 1409,60 (одна тисяча чотириста дев`ять гривень шістдесят копійок) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 листопада 2019 року.

СуддяЯ.М. Калинич