Справа № 826/670/17
Суддя: Лічевецький Ігор Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/670/17 Суддя (судді) першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Кобаля М.І., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, податкової вимоги, рішення про опис майна у податкову заставу,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 №, №, податкову вимогу від 02.12.2016 №12449-17, рішення від 02.12.2016 №2626/26-59-17-0-14.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки позивача не було повідомлено про анулювання суми кредитної заборгованості, то згідно з приписами статті 164 Податкового кодексу України, саме публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було зобов`язано виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів позивача в розмірі 267 184, 62 грн., але не виконало.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення і прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку дотримання вимог податкового законодавства з питань повноти та своєчасності сплати до бюджету податку з доходів фізичних осіб від доходів, отриманих у вигляді додаткового блага ОСОБА_1 .

За результатами проведеної перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві складено акт перевірки від 21.09.2016 №1300/13-06/ (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем статті 36, абзацу «д» статті 176, підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 167.1 статті 167, статті 179 Податкового кодексу України, а саме: не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за податковий (звітній) 2015 рік, не задекларовано дохід, отриманий в 2015 році, як додаткове благо в сумі 267 184,62 грн., не нараховано та не сплачено до бюджету податок на доходи фізичних осіб Також, порушено пункт 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, не задекларовано дохід, який підлягає оподаткуванню військовим збором.

На підставі акту перевірки Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 03.10.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб у розмірі 66 204, 92 грн., у тому числі: за основним платежем 52 827,93 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 13 376,99 грн.;

- від 03.10.2016 №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання із військового збору у розмірі 5 009,72 грн., у тому числі: за основним платежем 4 007,77 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями - 1 001,95 грн.

За результатами адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 03.10.2016 №, №, останні рішенням Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 09.12.2016 №8113/К/26-15-10-02-16 залишені без змін.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України, платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно з пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно з абзацом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді, зокрема, основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як вбачається з акта перевірки, ОСОБА_1 не було задекларовано дохід, отриманий платником податків, як додаткове благо від публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в сумі 267 184, 62 грн.

Натомість позивач наголошує на тому, що публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» здійснило списання боргу на підставі лише заяви позивача без будь-якого укладання додаткових угод до Кредитного договору. При цьому зазначає, що він не отримував від банку рекомендованого листа про прощення боргу, додатковий договір до Кредитного договору не укладався, а тому на переконання позивача, публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» було зобов`язано виконати всі обов`язки податкового агентам щодо доходів позивача в сумі 267 184, 62 грн.

Разом з тим колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача, як такі що не відповідають дійсності.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням датованої 17.09.2015, позивач просив здійснити погашення кредитної заборгованості (в тому числі достроково) в порядку черговості, яка передбачена Договором Кредиту №030.29-50/212-К від 24.05.2007 в пункті 3.4 Договору про внесення змін №1 від 17.09.2015 до Договору Кредиту в загальній сумі 12 273 доларів США шляхом договірного списання коштів з рахунку № НОМЕР_1 .

Також, в тексті заяви від 17.09.2015 позивачем зазначено, що він належним чином повідомлений Банком про суму анулювання (прощення) заборгованості на вищезазначених умовах та про свій обов`язок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної основної заборгованості за Кредитом і відобразити такий дохід у річній податковій декларації відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (а.с. 36).

Суд наголошує, що вказана заява містить підпис позивача Ковінько Артура Євгенійовича, що ним під час судового розгляду справи не заперечувалось, більш того, позивачем в тексті позовної заяви підтверджено факт списання боргу на підставі вказаної заяви від 17.09.2015 на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50. Позивачем не оспорюється сума прощеного боргу в розмірі 267 184, 62 грн., її складові, однак єдиною підставою для визнання протиправними та скасування оспорюваних рішень контролюючого органу позивач зазначає те, що його було неналежним чином повідомлено про анулювання заборгованості.

Таким чином, позивач був повідомлений про анулювання заборгованості та усвідомлював свій обов`язок щодо необхідності відображення відповідного доходу в річній декларації та сплати податку на доходи фізичних осіб.

Отже, анульована (прощена) банком сума боргу у розмірі 267 184,62 грн. у відповідності до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2015 рік.

Таким чином, винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 03.10.2016 №, № є обґрунтованими та не підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини чи порушено норми процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена в повному обсязі 05 листопада 2019 р.

Головуючий суддя І.О.Лічевецький

суддя М.І. Кобаль

суддя В.П.Мельничук