Справа № 140/1670/19
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9449/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань - Чопко Ю.Т.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року (головуючий суддя: Сорока Ю.Ю., місце ухвалення - м. Луцьк, дата складення повного тексту рішення - 30.07.2019) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Волинській області до Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» про стягнення заборгованості з частини чистого прибутку (доходу) в дохід державного бюджету, -

встановив:

Головне управління ДФС у Волинській області 21.05.2019 звернулося до суду з позовом, в якому просило стягнути з банківських рахунків Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» заборгованість частини чистого прибутку (доходу) в дохід державного бюджету в сумі 187586,77 грн.

Обґрунтовує позов тим, що позивачем, 08.02.2019 подано відповідачу розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до Державного бюджету України державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями за 2018 рік, в якому самостійно визначено платіж в сумі 199588,00 грн, заборгованість по сплаті якого станом на 08.04.2019 становила 187586,77 грн. З метою погашення вказаної заборгованості Державному підприємству «Нововолинський ремонтно-механічний завод», була сформована та надіслана податкова вимога № 1/2/6132 від 02.08.2011.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтування апеляційних вимог апелянта аргументовані тим, що контролюючим органом не надано доказів наявності заборгованості у відповідача, а також підтвердження вживання заходів щодо її стягнення.

Представником позивача, 01.10.2019 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідачем 10.10.2019, подано пояснення в яких вказує, що до матеріалів справи позивачем не надано доказів того, що станом на 11.03.2019 був узгоджений борг, а тому просить задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1, 21.10.2019 подала заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з не отриманням відповідачем повістки та не можливістю нею прибути на розгляд справи, оскільки задіяна у слідчих діях у кримінальному провадженні. Однак, доказів залучення представника відповідача ОСОБА_1 у слідчих діях у кримінальному провадженні надано не було. Крім цього, повістка про дату, час, місце розгляду справи була направлена 27.09.2019 на електронну адресу підприємства (а. с. 121), яка вказана в апеляційній скарзі, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 124 КАС України.

Суд апеляційної інстанції, відмовив у задоволенні цього клопотання, оскільки участь відповідача та його представника в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, та у відповідності до ч. 3 ст. 313 КАС України, їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 і ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлених про дату, час, місце розгляду справи не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволеною бути не може з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2019 Державним підприємством «Нововолинський ремонтно-механічний завод» подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» за 2018 рік, в якому ним самостійно визначено платіж в сумі 199 588, 00 грн.

Станом на 08.04.2019, згідно довідки про стан розрахунків з бюджетом, заборгованість відповідача становить 187586,77 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки за відповідачем рахується заборгованість частини чистого прибутку та в добровільному порядку відповідачем така не погашена.

З цими висновками суду першої інстанції, погоджується суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. п. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, передбачений обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом, законами з питань митної справи.

Пунктом 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до ст. 111 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» від 21.09.2006 № 185-V, (далі Закон № 185-V), державні унітарні підприємства (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів», державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, державних комерційних підприємств та казенних підприємств, які відповідно до статті 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність" належать до наукових установ, а також науково-технологічних комплексів, заснованих на державній власності, а також державних підприємств «Міжнародний дитячий центр «Артек» і «Український дитячий центр «Молода гвардія») та їх об`єднання зобов`язані спрямувати частину чистого прибутку (доходу) до Державного бюджету України у розмірі не менше 30 відсотків у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2011 року № 138 затверджено Порядок відрахування до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу) державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (далі Порядок № 138, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1 Порядку № 138, частина чистого прибутку (доходу), що відраховується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями (крім державного підприємства обслуговування повітряного руху України «Украерорух» відповідно до Закону України «Про приєднання України до Багатосторонньої угоди про сплату маршрутних зборів», державного підприємства із забезпечення функціонування дипломатичних представництв та консульських установ іноземних держав, представництв міжнародних міжурядових організацій в Україні Державного управління справами, державних комерційних підприємств та казенних підприємств, які відповідно до статті 1 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» належать до наукових установ, науково-технологічних комплексів, заснованих на державній власності, а також державних підприємств «Міжнародний державний центр «Артек» і «Український дитячий центр «Молода гвардія») до державного бюджету за відповідний період, визначається виходячи з обсягу чистого прибутку (доходу), розрахованого згідно з положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку як підсумок суми чистого фінансового результату (прибутку) та суми капіталу в дооцінках, яка підлягає перенесенню до нерозподіленого прибутку, з урахуванням того, що до такого підсумку також може бути включена частка нерозподіленого прибутку або невикористаних фондів, утворених внаслідок розподілу прибутку в обсязі, визначеному рішенням органу управління, за наявності фінансових ресурсів у підприємства, у розмірі 75 відсотків.

Згідно п. 2 Порядку № 138, частина чистого прибутку (доходу) сплачується державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету наростаючим підсумком щоквартальної фінансово-господарської діяльності за відповідний період у строк, встановлений для сплати податку на прибуток підприємств.

Частина чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету, визначається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями відповідно до форми розрахунку, встановленої Державною податковою службою, та зазначається у декларації з податку на прибуток підприємства.

Розрахунок частини чистого прибутку (доходу) разом з фінансовою звітністю, складеною відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку, подається державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до органів державної податкової служби у строк, передбачений для подання декларації з податку на прибуток підприємств (п. 3 Порядку № 138).

З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до Державного бюджету України, є обов`язковим документом, на підставі якого здійснюється нарахування та сплата вказаного платежу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що 08.02.2019 Державним підприємством «Нововолинський ремонтно-механічний завод» подано «Розрахунок частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями» за звітний період 2018 рік, в якому підприємством самостійно визначено платіж в сумі 199588,00 грн (а. с. 14).

Згідно Розрахунку заборгованості частини чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств та їх об`єднаннями) (а. с. 10), який складений на підставі карток особових рахунків платника податків, станом на 08.04.2019, нараховано за основним платежем 199558,00 грн, сплачено всього 12001,03 грн, загальна сума заборгованості - 187586,77 грн.

Відповідно до довідки Головного управління ДФС у Волинській області про наявність заборгованості по платежах до бюджету від 08.04.2019 № 226/10, станом на 08.04.2019 у Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» наявна заборгованість по коду класифікації доходів бюджету 21010100, частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій (державних унітарних підприємств) становить 187586,77 грн.

Таким чином, оскільки в Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» є обов`язок, який передбачений Законом № 185-V, щодо сплати частини чистого прибутку та заборгованість щодо такої сплати, відповідачем в добровільному порядку не погашена, а тому така підлягає стягненню.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що пунктом 3 постанови Порядку № 138 прямо передбачено, що до повноважень Державної податкової служби (правонаступником якої є Державна фіскальна служба) належить здійснення контролю за повнотою і своєчасністю сплати державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями до державного бюджету частини чистого прибутку (доходу).

Положеннями п. 40.1 статті 40 Податкового кодексу України передбачається, що Розділ II Податкового кодексу України «Адміністрування податків, зборів, платежів» визначає порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі І цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи (до яких, згідно статті 41 ПК України віднесено й органи доходів і зборів).

Згідно пп. 191.1.45 п. 191.1 статті 191 Податкового кодексу України, до функцій контролюючих органів віднесено звернення до суду у випадках, передбачених законодавством.

Отже, саме відповідач є уповноваженим контролюючим органом, якому надано право на звернення до суду з позовами про стягнення у бюджет частини чистого прибутку (доходу) господарських операцій (державних унітарних підприємств та їх об`єднань), у разі не перерахування їх підприємством самостійно.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки за відповідачем рахується заборгованість по сплаті частини чистого прибутку до бюджету в сумі 187586,77 грн, яка ним всупереч Закону № 185-V та Порядку № 138, не погашена.

Отже, апеляційна скарга Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 313, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд -

постановив:

апеляційну скаргу Державного підприємства «Нововолинський ремонтно-механічний завод» залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у справі № 140/1670/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 04.11.2019.