Справа № 620/1984/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1984/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року, суддя Скалозуб Ю.О., у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, треті особи: Деснянський відділ державної виконачої служби міста Чернігова, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимоги та податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, треті особи: Деснянський відділ державної виконачої служби міста Чернігова, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 року № Ф-949-17 у розмірі 23220,46 грн та податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 року № про стягнення штрафу в розмірі 340 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з моменту призову його на військову службу він як фізична особа-підприємець набув статусу спеціального суб`єкта оподаткування. У зв`язку з чим, враховуючи норми чинного законодавства, на весь період військової служби позивач звільняється від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб та єдиного податку.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду міста Києва від 06 вересня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 як платник податку зареєстрований у Єдиному державну реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 05.01.2012 року. З 01.02.2012 року позивач перебуває на спрощеній системі оподаткування.

Згідно з Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303 ОСОБА_1 31.03.2014 року був призваний на військову службу під час мобілізації.

Указом Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 позивач 18.03.2015 року звільнений у запас (демобілізований).

Відповідно до Указу Президента України від 14.01.2015 року № 15/2015 26.03.2015 року ОСОБА_1 був призваний на військову службу під час мобілізації.

25.07.2015 року позивачем було укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію (а.с. 29-30).

ГУ ДФС у Чернігівській області ОСОБА_1 була пред`явлена податкова вимога від 12.01.2018 року № 15-17 про сплату податкового боргу в розмірі 8950,60 грн (а.с. 42).

26.01.2018 року ГУ ДФС у Чернігівській області було прийнято рішення № 86/25-01-13-03-42 про анулювання реєстрації платником єдиного податку ОСОБА_1 (а.с. 41).

Не погоджуючись із вищезазначеними рішеннями відповідача, позивачем 12.02.2018 року було подано до ГУ ДФС У Чернігівській області заяву про скасування податкової вимоги від 12.01.2018 року № 15-17 та рішення від 26.01.2018 року № 86/25-01-13-03-42.

Разом з тим, позивач у своїй заяві просив відповідача звільнити його від сплати єдиного податку у зв`язку з призовом під час мобілізації (а.с. 43-45).

ГУ ДФС у Чернігівській області ОСОБА_1 була пред`явлена вимога від 06.11.2018 року № Ф-949-17 про сплату податкового боргу в розмірі 23220,46 грн (а.с. 18).

ГУ ДФС у Чернігівській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 18.03.2019 року № про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 340 грн (а.с. 20).

01.04.2019 року позивачем було подано до ГУ ДФС У Чернігівській області заяву про скасування податкового повідомлення-рішення від 18.03.2019 року № та звільнення його від сплати єдиного податку у зв`язку з призовом під час мобілізації (а.с.21-22).

Деснянським відділом державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову від 23.04.2019 року ВП № 58979815 про відкриття виконавчого провадження на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернігівській області від 06.11.2018 року № Ф-949-17 про сплату ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 23220,46 грн (а.с. 37-38).

Деснянським відділом державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області винесено постанову від 02.05.2019 року ВП № 58979815 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника на підставі вимоги ГУ ДФС у Чернігівській області від 06.11.2018 року № Ф-949-17 про сплату позивачем податкового боргу в розмірі 23220,46 грн (а.с. 39-40).

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями відповідача та вважаючи їх такими, що прийняті з порушенням норм податкового законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія судді зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Приписи п. 163.1 ст. 163 Податкового кодексу України визначають, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За правилами п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

У пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу закріплено, що загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII за громадянами України, які призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом, у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану на строк до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію, не припиняється державна реєстрація підприємницької діяльності фізичних осіб - підприємців. У разі непровадження ними підприємницької діяльності у період проведення мобілізації нарахування податків і зборів таким фізичним особам - підприємцям не здійснюється.

Згідно пункту 25 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 20.05.2014 року № 1275-VІІ, який набрав чинності 08.06.2014 року) самозайняті особи (фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність), які мали або не мали найманих працівників, призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", на весь період їх військової служби звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб відповідно до розділу IV цього Кодексу, а також звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з єдиного податку відповідно до глави 1 розділу XIV цього Кодексу.

Підставою для такого звільнення є заява самозайнятої особи та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів за місцем податкової реєстрації самозайнятої особи протягом 10 днів після її демобілізації.

У відповідності до пункту 9-2 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року № 2464-VI під час особливого періоду, визначеного Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", призвані на військову службу під час мобілізації або залучені до виконання обов`язків щодо мобілізації за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на весь строк їх військової служби звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених пунктом 2 статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", якщо вони не є роботодавцями.

Згідно з пунктом 15 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі також - Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування") військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Відповідно до пунктів 56.8, 56.9 ст. 56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків. Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 31.03.2014 року був призваний на військову службу під час мобілізації, а 18.03.2015 року був звільнений у запас (демобілізований).

Разом з тим, 26.03.2015 позивач знову був призваний на військову службу під час мобілізації.

25.07.2015 року позивачем укладено контракт про проходження військової служби в Державній прикордонній службі України до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію.

Таким чином, ГУ ДФС у Чернігівській області протиправно пред`явило ОСОБА_1 як фізичній особі-підприємцю вимогу про сплату боргу (недоїмки) платником єдиного внеску за період з другого кварталу 2015 року по третій квартал 2018 року (а.с.74) та прийняло податкове повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за несвоєчасне подання податкової звітності.

Відсутність в особовій справі ОСОБА_1 як платника податків відомостей про мобілізацію останнього та проходження ним військової служби, не є підствою для застосування податкови органом до позивача штрафних санкцій, оскільки відповідно до Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" підставою для звільнення від сплати податку є заява фізичної особи - підприємця та копія військового квитка або копія іншого документа, виданого відповідним державним органом, із зазначенням даних про призов такої особи на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, які подаються до органу доходів і зборів фізичною особою - підприємцем протягом 10 днів після її демобілізації.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем 12.02.2018 року було подано до ГУ ДФС У Чернігівській області заяву про скасування податкової вимоги від 12.01.2018 року № 15-17 та рішення від 26.01.2018 року № 86/25-01-13-03-42.

Крім того, ОСОБА_1 у своїй заяві просив відповідача звільнити його від сплати єдиного податку у зв`язку з призовом під час мобілізації (а.с. 43-45).

Колегія суддів звертає увагу, що податковим органом не було прийняло жодного рішення за заявою позивача від 12.02.2018 року про звільнення його від сплати єдиного податку у зв`язку з призовом під час мобілізації, що є порушенням пунктів 56.8, 56.9 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання протиправними та скасування вимоги Головного управління ДФС у Чернігівській області від 06.11.2018 року № Ф-949-17 про сплату ОСОБА_1 боргу (недоїмки) у розмірі 23220, 46 грн та податкове повідомлення-рішення від 18.03.2019 року № про стягнення з позивача штрафу в розмірі 340 грн.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.