Справа № 826/4467/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4467/17 Суддя (судді) першої інстанції: Добрянська Я.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2019 (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Святошинського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними дій, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх сум під час звільнення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся з позовом у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві та Святошинського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві стосовно не виплати заробітної плати та середнього заробітку;

- стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 09.11.2016 в сумі 72 975,95 грн (без урахування обов`язкових податків і зборів, які повинні з неї утримуватись);

- стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь позивача невиплачену заробітну плату за період з 09.11.2016 по 22.02.2017 в розмірі 20 318,78 грн (без урахування обов`язкових податків і зборів, які повинні з неї утримуватись);

- стягнути з Головного управління Національної поліції у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати всіх сум під час звільнення за період з 22.02.2017 по день прийняття рішення судом (без урахування обов`язкових податків та зборів, які повинні з неї утримуватись).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили звільнення позивача з посади визнано незаконним та поновлено його на посаді, однак середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 09.11.2016, заробітну плату за період з 09.11.2016 по 22.02.2017 та середній заробіток за весь час затримки виплати всіх сум під час звільнення за період з 22.02.2017 по день прийняття рішення судом, всупереч вимог законодавства відповідачем не виплачено.

Головним управлінням МВС України в м. Києві та Головним управлінням Національної поліції у м. Києві подано заперечення на адміністративний позов в якому зазначають, що вимоги позивача є необґрунтованими, а відтак такими, що задоволенню не підлягають.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнено частково; визнано протиправними дії Головного управління МВС України в м. Києві стосовно невиплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 21.02.2017 включно у розмірі 93 301,20 грн (без урахування обов`язкових податків та зборів, які повинні з неї утримуватись); в іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач - Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу, зокрема, обґрунтовано тим, що судом першої інстанції не визначено належного відповідача у цій справі через дослідження всіх доказів та з`ясування фактичних обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем наголошено, що саме з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи ОСОБА_1 , проходив службу в органах внутрішніх справ України з 1997 року по 06.11.2015. Остання посада, яку обіймав позивач - начальник відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського районного управління ГУ МВС України у м. Києві, що підтверджується копією трудової книжки. (а.с. 47-48 т.).

Згідно з наказу ГУ МВС у м. Києві № 1016 о/с від 06.11.2015 «Щодо особового складу» підполковника міліції ОСОБА_1 звільнено з посади начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ на підставі пункту 64 «г» (через скорочення штатів) у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік). (а.с. 49 т. 2).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.04.2016 у справі № 826/1584/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Національної поліції у м. Києві про визнанняпротиправним та скасування наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві №1016 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 з посади начальника відділу кримінальної поліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві у запас Збройних сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів); поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кримінальної поліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України в місті Києві з 06.11.2015; зобов`язання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві розглянути рапорт поданий 04.11.2015 підполковником міліції ОСОБА_1 про звільнення за пунктом 64 «г» у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в Національній поліції; зобов`язання Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути кандидатуру ОСОБА_1 для зайняття посади у відповідності до пункту 9 розділу XI Прикінцевих положень Закону України «Про національну поліцію», у Головному управлінні Національної поліції у місті Києві та видати відповідний наказ з цього приводу - відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі № 826/1584/16 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.04.2016 скасовано; позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві № 1016 о/с від 06.11.2015 в частині звільнення підполковника міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 з посади начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів); поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві з 06.11.2015; зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві розглянути рапорт поданий 04.11.2015 підполковником міліції ОСОБА_1 про звільнення за пунктом 64 «з» у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) згідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в Національній поліції; зобов`язано Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути кандидатуру ОСОБА_1 у відповідності до порядку, передбаченого розділом VI та пунктом 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію»; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Згідно з витягу з наказу Головного управління МВС України в м. Києві № 49 о/с від 30.12.2016 поновлено підполковника міліції ОСОБА_1 (М-096444), на посаді начальника відділу кримінальної поліції у справах дітей Святоинського районного управління, із 06.11.2015 (Пістава: постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 у справі № 826/1584/16) (а.с. 50).

Відповідно до листа Головного управління Національної поліції у м. Києві за № К-68/125/30/03-2017 від 15.07.2017 «Про надання відповіді» позивачу повідомлено, що нарахування грошового забезпечення та заробітної плати проводиться в межах кошторисних призначень; з 07.11.2015 припинено фінансування видатків на оплату праці працівників ГУ МВС України в м. Києві. У зв`язку з чим, відсутні підстави для нарахування грошового забезпечення по посаді начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського районного управління ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 14 т. 1).

В подальшому, згідно з Витягу наказу Головного управління МВС України в м. Києві № 9 о/с від 22.02.2017 згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ уважати звільненим з 06.11.2015 у запас Збройних Сил України (з постановкою на військовий облік) згідно з пп. «г» (через скорочення штатів) п. 64 підполковника міліції ОСОБА_1 (М-096444), начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського районного управління (а.с. 79 т. 1).

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва, залишеного без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2018 у справі № 826/7971/17 за адміністративним адміністративний позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу № 9 о/с від 22.02.2017 в частині звільнення з посади начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві; поновлення на посаді начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України у м. Києві; стягнення з Головного управління МВС у місті Києві на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.02.2017; стягнення з Головного управління МВС у місті Києві на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 22.02.2017 по день фактичного розрахунку - задоволено частково; визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві № 9 о/с від 22.02.2017 про звільнення з посади начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві підполковника міліції ОСОБА_1 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві з 06.11.2015; стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.02.2017 по 26.03.2018 у розмірі 85 628,32 грн за вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску; в решті позовних вимог - відмовлено.

На виконання зазначеного рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2018 у справі № 826/7971/17 ГУ МВС України у м. Києві видано наказ № 19 о/с від 07.05.2018, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Вищенаведені обставини не заперечуються сторонами.

Позивач вважаючи протиправним невиплату відповідачем середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 по 09.11.2016, заробітної плати за період з 09.11.2016 по 22.02.2017 та середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх сум під час звільнення за період з 22.02.2017 по день прийняття рішення судом, звернувся до суду з вимогами про стягнення таких сум.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що право позивача може бути захищене шляхом стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 по 21.02.2017 (включно) в сумі 93 301,20 грн (без урахування обов`язкових податків та зборів, які повинні з неї утримуватись). Вирішуючи питання щодо суб`єкта з якого підлягає стягненню середній заробіток, суд першої інстанції зазначив, що на службу в органи поліції позивач не приймався, та відповідно, не отримував заробітної плати в ГУНП у м. Києві, тому саме з Головного управління МВС України у м. Києві підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до статті 308 КАС України колегія суддів переглядає рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2019 в межах апеляційних доводів Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві.

Так, спірні правовідносини врегульовані також Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29.07.1991 (далі - Положення № 114), Законом України «Про міліцію» № 565-ХІІ від 20.12.1990, який був чинним до 07.11.2015 (далі - Закон № 565-ХІІ), Законом України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ від 02.07.2015 (далі - Закон № 580-VІІІ), постановою Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» (далі - Постанова № 730).

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Дана норма кореспондується з п. 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого КМ України № 114 від 29.07.1991, згідного якого у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік; якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Так, судовими рішенням, що набрали законної сили від 04.04.2016 у справі № 826/1584/16 та від 26.06.2018 № 826/7971/17 звільнення позивача визнано незаконним та поновлено його на посаді начальника відділу кримінальної міліції у справах дітей Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві з 06.11.2015.

Проте, як вірно встановлено судом першої інстанції, в межах розгляду справи № 826/1584/16 питання щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалось Згідно з рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.03.2018 у справі № 826/7971/17 позивачем заявлялась позовна вимога про стягнення з Головного управління МВС у місті Києві на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.02.2017 та рішення суду від 26.03.2018 стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у місті Києві на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22.02.2017 по 26.03.2018 у розмірі 85 628,32 грн за вирахуванням з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та єдиного соціального внеску.

Отже, період вимушеного прогулу позивача за який підлягає стягненню середня заробітна плата за час вимушеного прогулу обраховується з 06.11.2015 по 21.02.2017 (включно), оскільки судовими рішеннями, які набрали законної сили звільнення позивача було визнано незаконним, однак у вищевказаний період середній заробіток з відповідача не стягувався, незважаючи на поновлення його на посаді з 06.11.2015.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 06.11.2015 по 21.02.2017.

Верховний Суд України, зокрема, у постанові від 14.01.2014 по справі № 21-395а13, сформулював правову позицію, згідно якої суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за втановленими законодавством правилами.

Верховний Суд підтримує цю позицію, зокрема, у постановах від 14.03.2018 у справі № 822/1832/16, від 24.10.2018 у справі № 820/5932/16, від 19.06.2019 у справі № 2-а-1648/00(2-а/215/15/16), від 01.08.2019 у справі № 820/1446/17, та звертає увагу, що при визначенні розміру такого заробітку суд повинен навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню з відповідача.

В свою чергу, Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджено Постановою КМ України № 100 від 08.02.1995 (далі Порядок - № 100).

При цьому, згідно з п.п. «з» п. 1 Порядку № 100 цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадках вимушеного прогулу.

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з довідкою Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві від 27.03.2017р. № 4/125/54/02-2017 вбачається, що за останні 2 календарні місяці роботи (вересень 2015 року - жовтень 2015 року), середня заробітна плата позивача складає: 12592,52 грн. (5516,55 грн. + 7075,97 грн.). (а.с. 84 т. 1).

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015 рік» та додатку до нього кількість робочих днів у вересні 2015 року складала 22 робочих дні, а в жовтні 2015 року також 22 робочих дні.

Тобто, середньоденний розмір заробітної плати позивача складає: 286,20 грн (12 592,52 грн / 44 робочих дні).

Період вимушеного прогулу складає: з 06.11.2015 по 21.02.2017 тривалістю 326 днів, а саме: листопад (17), грудень (23) - за 2015 року (всього 40 днів за 2015 рік); січень (19), лютий (21), березень (22), квітень (21), травень (19), червень (20), липень (21), серпень (22), вересень (22), жовтень (20), листопад (22), грудень (22) - за 2016 рік (всього 251 дні за 2016р.); січень (20), лютий (15) - за 2017 рік (всього 35 днів за 2017 рік).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що кількість робочих днів у період вимушеного прогулу позивача складає 326 днів. Відповідно, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 21.02.2017 (без врахування 22.02.2017, з огляду на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.03.2018 у справі № 826/7971/17 відповідно до якого стягнуто середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 22.02.2017 включно) складає: 93 301,2 грн (286,20 грн * 326 днів).

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне погодитись з висновками суду першої інстанції про необхідність застосування саме Порядку № 100 для здійснення розрахунку середнього заробітку позивача, як загального нормативно-правового акту, чинного на момент звільнення позивача зі служби, а не наказ Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання» № 260 від 06.04.2016, оскільки на момент звільнення позивача зі служби в органах внутрішніх справ (06.11.2015) діяв Порядок. № 100

Також є безпідставними доводи апелянта про необхідність стягнення середнього заробітку з Святошинського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, а не з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, з огляду на наступне.

В даному випадку, посада позивача входила до штату ГУ МВС України в м. Києві. Наказ № 1016 о/с від 06.11.2015 щодо звільнення позивача видано ГУ МВС України в м. Києві.

При цьому, Святошинське районне управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві є структурним підрозділом ГУ МВС України в м. Києві, який фінансується за рахунок його бюджетних асигнувань.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що саме Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві є розпорядником відповідних бюджетних коштів, а як наслідок є належним відповідачем у даній справі, в частині вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 06.11.2015 по 21.02.2017.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 09.04.2019, та не можуть бути підставою для його скасування.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.04.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 04.11.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький