Справа № 826/6538/17
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6538/17 Головуючий у 1 інстанції: Добрянська Я.І.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушової О.В. Борейка Д.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправними окремих положень припису та їх скасування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" звернувся до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області в якому, з урахуванням уточнення адміністративного позову, просив: - визнати протиправними та скасувати пункти 1,2,4 постанови Головного управління Держпраці у Київській області від 03.05.2017 № 301; - визнати протиправними та скасувати пункти 1,2,4 припису Головного управління Держпраці у Київській області від 21.04.2017 № 26-186/472-346.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не встановлено, які саме з фахівців підприємства підлягають медичним оглядам.

20 вересня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача - Головного управління Держпраці у Київській області надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням Держпраці у Київській області видано наказ від 30.11.2016 р. № 2580 про проведення планової перевірки ТзОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» з питань дотримання вимог законодавства про працю у період з 11.04 по 21.04.2017 року та Направлення на проведення перевірки від 03.04.2017 р. №758.

За результатами перевірки складено акт перевірки та припис від 21.04.2017 року №26-186/472-346.

У висновках акту перевірки зазначено, що виявлено порушення вимог:

- ч. 5 ст.79 КзпП, за два тижні власник або уповноважений ним орган письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки, про що свідчить відсутність підтверджуючих документів;

- ст.169 КЗпП, попередній (при прийнятті на роботу) та періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди працівників організовані за кошти власника або уповноваженого ним органу не проводяться, про що свідчить відсутність підтверджувальних документів;

- абз. п`ятого пункту 7.1 глави 7 Інструкції № 58, книга обліку руху трудових книжок не пронумерована, не прошнурована та не скріплена підписом керівника підприємства і печаткою;

-п.4 ПКМУ № 442, атестація робочих місць атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначені наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років не проводиться, про що свідчить відсутність підтверджувальних документів.

На підставі акту перевірки, прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 03.05.2017 року №301, якою на філію ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» накладено штраф у розмірі 3200 грн.

Позивач не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну інспекцію України з питань праці, затвердженого Указом Президента України від 06.04.11р. № 386/2011 (надалі - Положення), Державна інспекція України з питань праці (Держпраці України) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Держпраці України здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (п. 7 Положення).

Так, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, встановлених частиною другої статті 265 Кодексу законів про працю України, передбачений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі - Порядок №509).

Відповідно до ч. 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі:

- фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення;

- недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", «Про альтернативну (невійськову) службу", «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;

- порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - п`ятим частини другої цієї статті - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно ч. 4 статті 265 Кодексу законів про працю України, штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В силу п. 2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Однією з підстав для накладення штрафів є акт про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Як вбачається з матеріалів справи, під час перевірки позивача Головним управлінням Держпраці у Київській області виявлено порушення вимог:

- ч. 5 ст.79 КзпП України, за два тижні власник або уповноважений ним орган письмово не повідомляє працівників про дату початку відпустки, про що свідчить відсутність підтверджуючих документів;

- ст.169 КЗпП України, попередній (при прийнятті на роботу) та періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди працівників організовані за кошти власника або уповноваженого ним органу не проводяться, про що свідчить відсутність підтверджувальних документів;

- абз. п`ятого пункту 7.1 глави 7 Інструкції № 58 книга обліку руху трудових книжок не пронумерована, не прошнурована та не скріплена підписом керівника підприємства і печаткою;

-п.4 ПКМУ № 442, атестація робочих місць атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначені наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років не проводиться, про що свідчить відсутність підтверджувальних документів.

У зв`язку із чим, Головним Управлінням Держпраці у Київській області, на підставі акту перевірки №26-186/472-346 від 03.05.2017 року, прийнято постанову про накладення штрафу на філію ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» у розмірі 3200 грн. від 03.05.2017 року №301.

Так, з приводу правомірності постанови Головного управління Держпраці у Київській області від 03.05.2017 р. № 301 щодо накладення штрафу за порушення вимог ч.5.ст.79 КЗпП України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 статті 79 КЗпП України, конкретний період надання щорічних відпусток у межах, установлених графіком, узгоджується між працівником і власником або уповноваженим ним органом, який зобов`язаний письмово повідомити працівника про дату початку відпустки не пізніш як за два тижні до встановленого графіком терміну.

Матеріали справи містять копії наказів «Про надання відпустки», зі змісту яких вбачається надання: - інженеру електрозв`язку технічної служби ОСОБА_1 частину щорічної відпустки за період роботи з 21.03.2014 р. по 20.10.2014 р. тривалістю 14 календарних дні з 28 квітня 2016р. по 14 травня 2016р. включно - наказ № 28-к/тм від 22.04.2016р.; водію Відділу транспорту ОСОБА_2 щорічну відпустку за період роботи з 20.08.2013р. по 19.08.2014р. тривалістю 24 календарних дні з 19 травня 2016р. по 11 червня 2016р. включно. (а.с.47 - 49).

З наведеного вбачається, що накази винесені із пропуском 14 денного терміну до початку відпустки працівника, а тому, правомірними є висновки Головного управління Держпраці у Київській області про порушення позивачем ч.5 ст.79 КЗпП України.

Щодо порушення ст.169 Кодексу законів про працю України, в частині не проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичного медичного огляду працівників, що не організований за кошти власника або уповноваженого ним органу, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.169 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний за свої кошти організувати проведення попереднього (при прийнятті на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, а також щорічного обов`язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Перелік професій, працівники яких підлягають медичному оглядові, термін і порядок його проведення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

В силу п.1.3 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.05.2007 №246 (Порядок № 246), обов`язкові попередній (під час прийняття на роботу) і періодичні (протягом трудової діяльності) медичні огляди проводяться для працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, та щорічно для осіб віком до 21 року.

Обов`язковий попередній медичний огляд передбачений для працівника під час прийняття на роботу в разі переведення на іншу важку роботу, роботу із шкідливими чи небезпечними умовами праці (п.2.4 Порядку № 246).

Матеріали справи містять загальний штатний розклад працівників за січень-квітень 2017 року, із роз`ясненням щодо відсутності шкідливих видів праці.

Разом з тим, відповідно до Статуту підприємства, серед переліку предмету діяльності ТзОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» є провадження будівельної діяльності, вишукувальні та проектні роботи для будівництва, зведення несучих та огороджуючих конструкцій, будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж тощо; надання споживачам побутових послуг з налаштування та підключення телерадіоапаратури; та інші (а.с. 81-90).

Згідно поданого позивачем штатного розпису ТзОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ», на підприємстві працюють фахівці по наданню зазначених послуг (а.с.167-182).

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дані категорії фахівців підпадають під категорію працівників, визначених п.2 та 4.2 Переліку робіт, для виконання яких, є обов`язковим попередній (періодичні) медичний огляд працівників, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.05.2007 №246 (Порядок № 246) та підлягають обов`язковим медичним оглядам.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції апелянтом не надано доказів відсутності на підприємстві категорій працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичному огляду (довідку закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, довідку підприємства щодо відсутності такої категорії осіб тощо.)

Щодо порушення позивачем п.4 ПКМУ № 442 - атестація робочих місць атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначені наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років не проводиться.

Так, постановою Кабінету Міністрів України «Про Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці» затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Постанова №442).

Згідно пункту 2 Постанови № 442, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до п. 4 Постанови № 442, атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Позачергово атестація проводиться у разі докорінної зміни умов і характеру праці з ініціативи роботодавця, профспілкового комітету, трудового колективу або його виборного органу, органів Держпраці.

Аналогічного змісту положення закріплені у підпункті 1.5. пункту 1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, які затверджено постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Згідно вказаних Порядку та Методичних рекомендацій, атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним і санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також, для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З наведеного слідує, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Однак, апелянтом не надано доказів проведення атестації робочих місць атестаційною комісією на його підприємстві.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає вірним висновок відповідача про порушення ТОВ "Воля-кабель" вимог п.4 ПКМУ № 442, оскільки, атестація робочих місць атестаційною комісією не проводиться.

У свою чергу, апелянтом під час апеляційного розгляду справи не спростовано належними доказами висновки відповідача про виявлені порушення законодавства про працю.

А тому, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що постанова №301 від 03.05.2017 року про накладення на ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» штрафу та припис Головного управління Держпраці у Київській області від 21.04.2017 р. №26-186/472-346 за порушення вимог законодавства про працю, винесені Головним управлінням Держпраці у Київській області - відповідають вимогам чинного законодавства, а тому, підстави для їх скасування відсутні.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 250,315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Воля-кабель" залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Епель О.В. Карпушова О.В.
Повний текст постанови виготовлено 04.11.2019 року