Справа № 1.380.2019.001036
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9760/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Носа С.П., Шевчук С.М.

з участю секретаря судового засідання: Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство «Всесмак», Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Гавдик З.В., час ухвалення судового рішення 18 год 01 хв у м. Львові, час складання повного тексту судового рішення 05 серпня 2019 року) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство «Всесмак» до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство «Всесмак» (далі - ТзОВ ВТП «Всесмак», товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області, контролюючий орган, відповідач), в якому просило скасувати рішення контролюючого органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасного перерахування) єдиного внеску (далі - ЄСВ) № від 17.01.2018, яким нараховано штрафну санкцію в сумі 17475,51 грн та пеню в розмірі 344,04 грн.

Позов мотивований тим, що недоплата Єдиного соціального внеску (далі - ЄСВ) виникла в наслідок помилки саме контролюючого органу при перенесенні сальдо на 2017 рік, занизивши тим самим сплату ЄСВ на 8556,89 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 позов було задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 17.01.2018, в частині штрафу в розмірі 16848,38 грн за період з 21.01.2017 до 22.12.2017 та пені в розмірі 336,04 грн. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 1852,54 грн сплаченого судового збору. У задоволенні клопотання про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 13500,00 грн відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги.

Апеляційна скарга ТзОВ ВТП «Всесмак» мотивована тим, що суд першої інстанції, вирішуючи питання відшкодування судових витрат на оплату правничої допомоги неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права. В обґрунтування доводів скарги представник позивача зазначає, що договором про надання правничої допомоги були передбачені усі його істотні умови. Суд першої інстанції не взяв до уваги, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах, зокрема, фіксований розмір та погодинна оплата. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат. Просить скасувати постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 в частині відмови у задоволенні вимоги про відшкодування судових витрат на оплату професійної правничої допомоги та прийняти в цій частині постанову, якою задовольнити позовні вимоги в цій частині.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що штрафні санкції були нараховані позивачу згідно даних його інтегрованої картки по ЄСВ. Вказує на порушення підприємством вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI) в частині своєчасної сплати (перерахування) ЄСВ. Тому просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.07.2019 та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, подану ТзОВ ВТП «Всесмак», представник відповідача зазначає, що оскільки в договорі про надання правничої допомоги від 25.02.2019 зазначена лише фіксована сума гонорару у розмірі 13500 грн, не надано жодних документів, які підтверджують відображення доходів та витрат від цієї операції по вказаному договору, ГУ ДФС у Львівській області просить відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування витрат на правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, недоплата ЄСВ виникла в наслідок помилки саме контролюючого органу при перенесенні сальдо на 2017 рік, занизивши тим самим сплату товариством ЄСВ на 8556,89 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, зазначили, що відповідно до ч.7 ст. 139 КАС України, докази на підтвердження надання правничої допомоги будуть подані протягом 5 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача Чабана О.С., який підтримав апеляційну скаргу ГУ ДФС у Львівській області та заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що згідно даних інтегрованої картки ТзОВ ВТП «Всесмак» по ЄСВ товариству були нараховані штрафні санкції у розмірі 17475,51 грн та пеня у розмірі 344,04 грн (0,1% суми недоїмки) за період з 21.01.2017 до 22.12.2017.

17.01.2018 ГУ ДФС у Львівській області, на підставі ч.10 та п.2 ч.11 ст.25 Закону №2464-VI було прийнято рішення №, яким позивачу нараховано штрафну санкцію в сумі 17475,51 грн та пеню в розмірі 344,04 грн за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) товариством ЄСВ.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції погодившись з доводами позивача зазначив, що 27.12.2016 позивачем сплачено ЄСВ в розмірі 10494,00 грн авансом за грудень 2016 року. В матеріалах справи є відомості електронного кабінету Інтегрованої картки платника (далі - ІКП) позивача (виписка з ІКП за 2016 рік), в яких сальдо розрахунків в карточці ДФС зі сплати ЄСВ станом на 31.12.2016 становило 10571,74 грн, а перенесене сальдо станом на 12.01.2017 становить 2014,85 грн. Вказану обставину відповідач не спростував, відповідно при перенесенні сальдо розрахунків на 2017 рік, позивачу занижено сплату ЄСВ на 8556,89 грн. Водночас, 28.08.2018 відповідачем повернуто позивачу кошти ЄСВ в сумі 8556,89 грн (виписка з ІКП за 2018 рік). Відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про стягнення з ГУ ДФС у Львівській області витрат на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 13500 грн, суд першої інстанції вказав, що при укладенні договору про надання правничої допомоги від 25.02.2019 сторони погодили, що вартість такої допомоги складає 13500,00 грн, при тому, що акт про надану правничу допомогу складений 07.06.2019. Тобто на момент формування та сплати витрат не існувало істотних умов встановлених законом для надання таким витратам правової оцінки, як витрати на професійну правничу допомогу. Крім цього, такі витрати не є співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), оскільки їх на той час ще не існувало, а також ціною позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон №2464-VI.

Згідно дефініції, наведеної у п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 цього Закону, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною другою статті 8 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок не входить до системи оподаткування.

Відповідно до частини третьої статті 8 Закону №2464-VI, кошти, що надходять від сплати єдиного внеску та застосування фінансових санкцій відповідно до цього Закону, не можуть зараховуватися до Державного бюджету України, бюджетів інших рівнів та використовуватися на цілі, не передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.4 ст.8 Закону №2464-VI).

Частиною п`ятою статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно ч.8 ст.9 цього Закону, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі).

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом (ч.11 ст.9 Закону №2464-VI).

Статтею 25 Закону №2464-VI визначено заходи впливу та стягнення, які застосовуються контролюючим органом у разі невиконання платником єдиного внеску обов`язку щодо його нарахування, обчислення та сплати.

Частиною десятою вказаної статті передбачено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування страхувальниками, визначеними Законом №2464-VI, нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015 (у редакції наказу Міністерства фінансів України №393 від 28.03.2016), зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція №449).

Згідно пункту 5 розділу VII Інструкції №449, на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені : документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк її сплати, - звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду; документи, що підтверджують суму та дату погашення недоїмки за єдиним внеском, - виписки з рахунків у вигляді електронного реєстру розрахункових документів; корінець прибуткового документа про приймання установою банку платежів готівкою; звіт платника щодо нарахування єдиного внеску з від`ємним значенням; відомості або довідка (витяг) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; свідоцтво про смерть фізичної особи.

Організацію діяльності з ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України №422 від 07.04.2016, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 за № 751/28881 (далі - Порядок №422).

Пунктом першим розділу ІІ Порядку №422 визначено, що з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов`язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників.

При цьому, абзацом четвертим пункту першого розділу ІІ Порядку №422 передбачено, що спеціальне кодування всіх операцій, що використовуються для відображення в ІКП облікових показників, забезпечує автоматизоване ведення ІКП.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, за даними електронного кабінету ІКП позивача сальдо розрахунків в картці ДФС зі сплати ЄСВ станом на 31.12.2016 становило 10571,74 грн, а перенесене сальдо станом на 12.01.2017 становить 2014,85 грн, отже ДФС невірно перенесло сальдо розрахунків на 2017 рік, а саме занизило сплату ЄСВ на 8556,89 грн.

Жодних належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів у спростування вищевказаної обставини, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, суду першої інстанції не надав, як не надав і суду апеляційної інстанції.

Крім того, судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.08.2018 контролюючим органом було повернуто ТзОВ ВТП «Всесмак» кошти ЄСВ в сумі 8556,89 грн (10571,74 - 2014,85 = 8556,89).

Судом першої інстанції також вірно взято до уваги поданий представником позивача Семенюк С.Я. акт звірки взаємних розрахунків з ГУ ДФС у Львівській області (сальдо згідно ІКП станом на 31.12.2016 - 10571,74 грн, перенесене ДФС згідно ІКП сальдо станом на 12.01.2017 - 2014,85 грн, загублене сальдо станом на 12.01.2017 - 8559,89 грн), відповідно до якого недоплата ЄСВ в 2017 році мала місце : 20.02.2017 в розмірі 240,75 грн на 4 дні (сума пені (0,1% за 1 день) = 240,75*0,1%*4=0,96 грн, сума штрафу (20%) = 240,75*20% = 48,15 грн); 20.03.2017 в розмірі 240,40 грн на 2 дні (сума пені (0,1% за 1 день) = 240,40*0,1%*2= 0,48 грн, сума штрафу (20%) = 240,40*20% = 48,08 грн); 20.07.2017 в розмірі 276,04 грн на 1 день (сума пені (0,1% за 1 день) = 276,04*0,1%*1= 0,28 грн, сума штрафу (20%) = 276,04*20% = 55,21 грн); 20.08.2017 в розмірі 274,69 грн на 1 день (сума пені (0,1% за 1 день) = 276,69*0,1%*1= 0,27 грн, сума штрафу (20%) = 276,69*20% = 54,94 грн); 20.11.2017 в розмірі 1811,46 грн на 3 дні (сума пені (0,1% за 1 день) = 1811,46*0,1%*3 = 5,43 грн, сума штрафу (20%) = 1811,46*20% = 362,29 грн); 20.12.2017 в розмірі 292,33 грн на 2 дні (сума пені (0,1% за 1 день) = 292,33*0,1%*2= 0,58 грн, сума штрафу (20%) = 292,33*20% = 58,47 грн).

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги їх зміст та юридичну природу, а також наведені вище положення чинного законодавства, яким врегульовані правовідносини в частині забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку всім обставинам справи та прийшов до обґрунтованого висновку про протиправність оспорюваного рішення та наявність підстав для його скасування в частині штрафу в розмірі 16848,38 грн за період з 21.01.2017 до 22.12.2017 та пені в розмірі 336,04 грн.

Стосовно вирішення питання стягнення судових витрат, понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 13500 грн, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 цього Кодексу, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України, частиною другою якої передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

На підтвердження понесених позивачем вказаних витрат, його представником були надані суду першої інстанції Договір про надання правничої допомоги від 25.02.2019 (далі - Договір), за умовами якого Адвокат взяв на себе зобов`язання надавати Клієнту правничу допомогу, тобто здійснювати захист, представництво або надавати інші види правничої допомоги, погоджені Сторонами, а Клієнт зобов`язується приймати та оплачувати надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Відповідно до п.2.3 Договору, вартість правничої допомоги сторони погодили у розмірі 13500 грн, яку Клієнт зобов`язується сплатити протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту підписання цього Договору.

Згідно платіжного доручення №3233 від 26.02.2019 ТзОВ ВТП «Всесмак» було сплачено на рахунок Адвоката Мацюк Г.Р. 13500 грн. Призначенням платежу була оплата послуг згідно договору б/н від 25.02.2019.

07.06.2019 представником позивача Мацюк Г.Р. було надано суду першої інстанції Акт про надану правничу допомогу від 07.06.2019, відповідно до якого сторони Договору погодили, що станом на дату його складання Клієнт прийняв правничу допомогу, а саме : консультування Клієнта з питань оскарження рішення ГУ ДФС у Львівській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 17.01.2018 (2 години роботи), аналіз документації, наданої Клієнтом з питань оскарження спірного рішення (4 години роботи), підготовка та подання позовної заяви про скасування спірного рішення (4 години роботи), підготовка та подання до Львівського окружного адміністративного суду заяви про долучення доказів (акту звірки) від 07.06.2019 (2 години роботи), визначення перспективи та вироблення тактики ведення справи, правовий висновок по справі (2 години роботи) та консультування Клієнта з приводу тактики ведення справи та перспективи виграшу справи (2 години роботи).

Крім того, представник позивача вказала, що за попереднім розрахунком 13500 грн, за ведення справи в суді першої інстанції, включає надання юридичних послуг, що входять до складу правничої допомоги, зокрема, але не виключено, ознайомлення з матеріалами, наданими Клієнтом, визначення перспективи та вироблення тактики ведення справи, консультування Клієнта, представництво його інтересів в суді першої інстанції, написання та подання до суду позову, формування необхідних додатків до нього, участь в судових засіданнях для представництва інтересів останнього, інші необхідні дії, ознайомлення з матеріалами справи, отримання додаткових матеріалів (доказів) для справи, витребовування необхідних документів шляхом подання заяв, запитів тощо для підтвердження вимог та заперечень Клієнта, написання пояснень, уточнень, доповнень та клопотань у ході судового розгляду, написання заяв, клопотань тощо.

На підтвердження повноважень діяти від імені позивача Мацюк Г.Р. було подано копію ордера на надання правничої допомоги серії ЛВ №052936.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що представництво позивача здійснювала на підставі довіреності, виданої 08.04.2019 директором ТзОВ ВПТ «Всесмак», також адвокат Семенюк Соломія Ярославівна, яка подавала клопотання про ознайомлення справи та ознайомлювалася з нею, подавала клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також приймала участь в судових засіданнях по даній справі в якості представника позивача 29.05.2019, 26.06.2019 та 24.07.2019.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З урахуванням обставин справи, описаних вище, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що представником позивача Мацюк Г.Р . не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що саме нею вчинялись дії по виконанню умов Договору про надання правничої допомоги, оскільки представництво позивача здійснювала також адвокат Семенюк С.Я., зокрема, вчиняла дії, описані вище.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлені до відшкодування позивачем витрати не є співмірними із часом, який витратила адвокат Мацюк Г.Р. на виконання відповідних робіт (надання послуг) згідно умов Договору про надання правничої допомоги від 25.02.2019.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення за результатами його перегляду судом апеляційної інстанції, в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 12, 132, 134, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-торгове підприємство «Всесмак» та Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року по справі №1.380.2019.001036 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 07.11.2019.