Справа № 280/1703/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1703/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року (головуючий суддя Кисіль Р.В.)

у справі № 280/1703/19

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі, в якому просив визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Запоріжжі щодо відмови в розрахунку ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України призначити ОСОБА_1 , пенсію за віком відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016-2018 роки (6188,89 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% починаючи з 26.02.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2006 році позивачу призначено пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Після призначення пенсії позивач продовжував працювати. Досягнувши пенсійного віку, позивач набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до цього Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, відповідачем відмовлено позивачу у призначені пенсії за віком з тих підстав, що в 2006 році позивачу вже було призначено пенсію за віком, яку призначено на пільгових умовах за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таку відмову відповідача позивач вважає протиправною та такою, що порушує гарантовані Конституцією та Законами України права, оскільки, за позицією позивача, пенсія за віком на пільгових умовах та пенсія за віком є два різних видів пенсійного забезпечення, у зв`язку з чим право вибору пенсії належить позивачу.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26.06.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку. Втім вид пенсії та порядок її призначення відповідає умовам, що визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV. Оскільки заява позивача до відповідача фактично стосувалась призначення йому того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена у 2006 році, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень ст. 40 Закону №1058-IV.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційна скарга фактично мотивована доводами викладеними в позовній заяві.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінню Пенсійного фонду м.Запоріжжя та з 28.07.2006 отримує пенсію за віком, призначену на пільгових умовах відповідно до п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2 розділу Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку, що, зокрема, підтверджується заявою про призначення пенсії та протоколом №706717 від 14.10.2006.

26.02.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016-2018 роки (6188,89 грн.) та з застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% (а.с. 8).

Листом від 13.03.2019 за №179/В-9 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що позивачу вже призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідач зазначив, що пенсію за віком призначено із зниженням пенсійного віку у зв`язку з наявністю стажу роботи на посаді, передбаченої п. «з» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Положення ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовується виключно для призначення нових пенсій, тобто пенсій, на які особи набувають право у 2019 році. Звернення із заявою про призначення пенсії за віком у 2019 році не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки вказану пенсію позивач вже отримував з 2006 року по 2019 рік. Посилаючись на вказані обставини, відповідач повідомив про відсутність підстав для обчислення розміру пенсії з застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2016 - 2018 роки. (а.с. 9).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду за захистом своїх прав.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за цим законом призначаються такі види державних пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Відповідно до ст.8 вказаного Закону виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено право на пенсію за віком на пільгових умовах та підстави набуття такого права.

Так, згідно з п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ( в редакції станом на час призначення пенсії) на пенсію зі зниженням пенсійного віку мають право водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004, визначає, як в ньому зазначено, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до ст.5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, а також порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм в їх сукупності, ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено виключно умови (пільги) дострокового виходу пенсії за віком, проте порядок і розмір пенсії визначаються за правилами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Як вбачається з матеріалів справи, не спростовано позивачем, на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах від 26.02.2019, призначена позивачеві пенсія за віком на пільгових умовах вже була обчислена (нарахована) за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у липні 2006 року.

За правилами ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч.3 ст.45 цього Закону № 1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Отже наведена правова норма передбачає можливість переведення з одного виду пенсії на інший та встановлює порядок, за яким при переведенні з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший, показник середньої заробітної плати при переведенні має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

В спірному випадку зміни виду пенсії не відбулось, оскільки призначення пенсії на пільгових умовах (зі зменшенням пенсійного віку) та призначення пенсії за віком на загальних підставах не є переведенням на інший вид пенсії.

При цьому і пенсія за віком на загальних підставах, і пенсія за віком на пільгових умовах за зниженням пенсійного віку розраховується відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки, положення ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на які посилається позивач, стосуються осіб, які вперше звернулися за призначенням пенсії за цим Законом, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування вказаної норми з огляду на те, що позивачу раніш вже була нарахована пенсія за віком на підставі цього Закону.

Суд вважає помилковим твердження позивача, що в спірному випадку при зверненні із заявою до Управління після досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, він набув право не на переведення з одного виду пенсії на інший на підставі статті 45 Закону № 1058-IV, а на нове призначення пенсії за віком на загальних підставах із її новим обчисленням у відповідності до приписів статті 40 Закону № 1058-IV, оскільки за таким призначенням він звернувся вперше.

Як вже зазначено вище, статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій, які полягають у зменшенні пенсійного віку у разі наявності певного трудового стажу. Втім вид пенсії та порядок її призначення відповідає умовам, що визначені Законом №1058-IV.

Апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, який погодився з відповідачем, що оскільки позивачу у 2006 році вже було призначено пенсію за віком (на пільгових умовах), пенсія за віком, хоч і на загальних підставах, з 26.02.2019, не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону № 1058-IV.

Доводи позивача з приводу того, що з 2006 року йому призначена пенсії не за віком, а за вислугою років, про що свідчать розпорядження та листи відповідача, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки п. «з» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно якому позивачу призначена пенсія, передбачає право на призначення саме пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку особи, а не пенсію за вислугу років.

Стосовно вимоги позивача про призначення пенсії з застосуванням показників середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016-2018 роки (6188,89 грн.), із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, апеляційний суд також погоджується з сулам першої інстанції.

Пунктом 4-3 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1058-IV передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Судом встановлено, що позивачу з 01.10.2017 перерахована пенсія із застосуванням показників середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України з три попередніх роки 2014-2016 роки в розмірі 3764,40 грн. та застосовано величину оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% (розпорядження на перерахунок пенсії з 01.10.2017).

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги що позивачу з 28.07.2006 вже було призначено первинно пенсію за віком довічно відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснювався перерахунок згідно положень цього ж Закону, а повторне призначення пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» законодавцем не передбачено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 червня 2019 року у справі № 280/1703/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили згідно ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та в строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко