Справа № 320/4070/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4070/19 Суддя (судді) першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Рітейл Іст» на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Дочірнє підприємство «Рітейл Іст» (далі - позивач) до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення реєстрації податкових накладних: № 537 від 31.12.2018, № 1296 від 31.12.2018, № 696 від 31.12.2018, № 598 від 31.12.2018, № 619 від 31.12.2018, № 1273 від 30.12.2018, № 612 від 31.12.2018, № 684 від 31.12.2018, № 614 від 31.12.2018, № 591 від 31.12.2018, № 633 від 31.12.2018, № 703 від 31.12.2018, № 42 від 18.12.2018, № 1323 від 28.12.2018, № 62 від 21.12.2018, № 1293 від 31.12.2018, № 659 від 31.12.2018, № 571 від 31.12.2018, № 1271 від 31.12.2018, № 1270 від 31.12.2018, № 1269 від 31.12.2018, № 568 від 31.12.2018, № 669 від 31.12.2018, № 595 від 31.12.2018, № 1236 від 31.12.2018, № 978 від 31.12.2018, № 1136 від 31.12.2018, № 942 від 31.12.2018, № 648 від 31.12.2018, № 1262 від 31.12.2018, № 1166 від 31.12.2018, № 1022 від 31.12.2018, № 873 від 31.12.2018, № 1234 від 30.12.2018, № 1019 від 30.12.2018, № 940 від 30.12.2018, № 1210 від 30.12.2018, № 870 від 30.12.2018, № 914 від 30.12.2018, № 1164 від 30.12.2018, № 975 від 30.12.2018, № 1064 від 30.12.2018, № 1062 від 29.12.2018, № 1233 від 29.12.2018, № 1016 від 29.12.2018, № 939 від 29.12.2018, № 1260 від 29.12.2018, № 867 від 29.12.2018, № 1257 від 28.12.2018, № 1232 від 28.12.2018, № 1013 від 28.12.2018, № 937 від 28.12.2018, № 908 від 28.12.2018, № 1204 від 28.12.2018, № 970 від 28.12.2018, № 1131 від 28.12.2018, № 1231 від 27.12.2018, № 1201 від 27.12.2018, № 1010 від 27.12.2018, № 1256 від 27.12.2018, № 1129 від 27.12.2018, № 861 від 27.12.2018, № 1007 від 26.12.2018, № 1198 від 26.12.2018, № 1156 від 26.12.2018, № 966 від 26.12.2018, № 1053 від 26.12.2018, № 904 від 26.12.2018, № 1252 від 25.12.2018, № 1051 від 25.12.2018, № 1227 від 25.12.2018, № 965 від 25.12.2018, № 933 від 25.12.2018, № 1195 від 25.12.2018, № 902 від 25.12.2018, № 855 від 25.12.2018, № 1154 від 25.12.2018, № 1226 від 24.12.2018, № 1122 від 24.12.2018, № 1002 від 24.12.2018, № 852 від 24.12.2018, № 1153 від 24.12.2018, № 1192 від 24.12.2018, № 1048 від 24.12.2018, № 1248 від 23.12.2018, № 1045 від 23.12.2018, № 1225 від 23.12.2018, № 930 від 23.12.2018, № 896 від 23.12.2018, № 1189 від 23.12.2018, № 1152 від 23.12.2018, № 1118 від 22.12.2018, № 1246 від 22.12.2018, № 846 від 22.12.2018, № 1150 від 22.12.2018, № 958 від 22.12.2018, № 1186 від 22.12.2018, № 1040 від 21.12.2018, № 1223 від 21.12.2018, № 955 від 21.12.2018, № 927 від 21.12.2018, № 844 від 21.12.2018, № 1183 від 21.12.2018, № 1149 від 21.12.2018, № 1117 від 21.12.2018, № 1315 від 20.12.2018, № 675 від 31.12.2018, № 1283 від 31.12.2018, № 631 від 31.12.2018, № 1275 від 31.12.2018, № 552 від 31.12.2018, № 705 від 31.12.2018, № 539 від 31.12.2018, № 1328 від 31.12.2018, № 582 від 31.12.2018, № 658 від 31.12.2018, № 653 від 31.12.2018, № 597 від 31.12.2018, № 532 від 31.12.2018, № 1281 від 31.12.2018, № 1280 від 31.12.2018, № 695 від 31.12.2018, № 686 від 31.12.2018, № 1291 від 31.12.2018, № 548 від 31.12.2018, № 688 від 31.12.2018, № 664 від 31.12.2018, № 543 від 31.12.2018, № 1289 від 31.12.2018, № 642 від 31.12.2018, № 1286 від 31.12.2018, № 674 від 31.12.2018, № 600 від 31.12.2018, № 723 від 31.12.2018, № 557 від 31.12.2018, № 500 від 27.12.2018, № 690 від 31.12.2018, № 1319 від 31.12.2018, № 1318 від 31.12.2018, № 641 від 31.12.2018, № 1295 від 31.12.2018, № 1301 від 26.12.2018, № 589 від 31.12.2018, № 710 від 31.12.2018, № 637 від 31.12.2018, № 626 від 31.12.2018, № 538 від 31.12.2018, № 732 від 31.12.2018, № 559 від 31.12.2018, № 736 від 31.12.2018, № 607 від 31.12.2018, № 606 від 31.12.2018, № 550 від 31.12.2018, № 656 від 31.12.2018, № 680 від 31.12.2018, № 584 від 31.12.2018, № 581 від 31.12.2018, № 717 від 31.12.2018, № 698 від 31.12.2018, № 1279 від 31.12.2018, № 474 від 19.12.2018, № 531 від 31.12.2018, № 594 від 31.12.2018, № 530 від 31.12.2018, № 588 від 31.12.2018, № 535 від 31.12.2018, № 678 від 31.12.2018, № 577 від 31.12.2018, № 622 від 31.12.2018, № 702 від 31.12.2018 в день їх фактичного відправлення - 15.01.2019, засобами електронного зв`язку;

- зобов`язати відповідача зареєструвати податкові накладні, а саме: № 537 від 31.12.2018, № 1296 від 31.12.2018, № 696 від 31.12.2018, № 598 від 31.12.2018, № 619 від 31.12.2018, № 1273 від 30.12.2018, № 612 від 31.12.2018, № 684 від 31.12.2018, № 614 від 31.12.2018, № 591 від 31.12.2018, № 633 від 31.12.2018, № 703 від 31.12.2018, № 42 від 18.12.2018, № 1323 від 28.12.2018, № 62 від 21.12.2018, № 1293 від 31.12.2018, № 659 від 31.12.2018, № 571 від 31.12.2018, № 1271 від 31.12.2018, № 1270 від 31.12.2018, № 1269 від 31.12.2018, № 568 від 31.12.2018, № 669 від 31.12.2018, № 595 від 31.12.2018, № 1236 від 31.12.2018, № 978 від 31.12.2018, № 1136 від 31.12.2018, № 942 від 31.12.2018, № 648 від 31.12.2018, № 1262 від 31.12.2018, № 1166 від 31.12.2018, № 1022 від 31.12.2018, № 873 від 31.12.2018, № 1234 від 30.12.2018, № 1019 від 30.12.2018, № 940 від 30.12.2018, № 1210 від 30.12.2018, № 870 від 30.12.2018, № 914 від 30.12.2018, № 1164 від 30.12.2018, № 975 від 30.12.2018, № 1064 від 30.12.2018, № 1062 від 29.12.2018, № 1233 від 29.12.2018, № 1016 від 29.12.2018, № 939 від 29.12.2018, № 1260 від 29.12.2018, № 867 від 29.12.2018, № 1257 від 28.12.2018, № 1232 від 28.12.2018, № 1013 від 28.12.2018, № 937 від 28.12.2018, № 908 від 28.12.2018, № 1204 від 28.12.2018, № 970 від 28.12.2018, № 1131 від 28.12.2018, № 1231 від 27.12.2018, № 1201 від 27.12.2018, № 1010 від 27.12.2018, № 1256 від 27.12.2018, № 1129 від 27.12.2018, № 861 від 27.12.2018, № 1007 від 26.12.2018, № 1198 від 26.12.2018, № 1156 від 26.12.2018, № 966 від 26.12.2018, № 1053 від 26.12.2018, № 904 від 26.12.2018, № 1252 від 25.12.2018, № 1051 від 25.12.2018, № 1227 від 25.12.2018, № 965 від 25.12.2018, № 933 від 25.12.2018, № 1195 від 25.12.2018, № 902 від 25.12.2018, № 855 від 25.12.2018, № 1154 від 25.12.2018, № 1226 від 24.12.2018, № 1122 від 24.12.2018, № 1002 від 24.12.2018, № 852 від 24.12.2018, № 1153 від 24.12.2018, № 1192 від 24.12.2018, № 1048 від 24.12.2018, № 1248 від 23.12.2018, № 1045 від 23.12.2018, № 1225 від 23.12.2018, № 930 від 23.12.2018, № 896 від 23.12.2018, № 1189 від 23.12.2018, № 1152 від 23.12.2018, № 1118 від 22.12.2018, № 1246 від 22.12.2018, № 846 від 22.12.2018, № 1150 від 22.12.2018, № 958 від 22.12.2018, № 1186 від 22.12.2018, № 1040 від 21.12.2018, № 1223 від 21.12.2018, № 955 від 21.12.2018, № 927 від 21.12.2018, № 844 від 21.12.2018, № 1183 від 21.12.2018, № 1149 від 21.12.2018, № 1117 від 21.12.2018, № 1315 від 20.12.2018, № 675 від 31.12.2018, № 1283 від 31.12.2018, № 631 від 31.12.2018, № 1275 від 31.12.2018, № 552 від 31.12.2018, № 705 від 31.12.2018, № 539 від 31.12.2018, № 1328 від 31.12.2018, № 582 від 31.12.2018, № 658 від 31.12.2018, № 653 від 31.12.2018, № 597 від 31.12.2018, № 532 від 31.12.2018, № 1281 від 31.12.2018, № 1280 від 31.12.2018, № 695 від 31.12.2018, № 686 від 31.12.2018, № 1291 від 31.12.2018, № 548 від 31.12.2018, № 688 від 31.12.2018, № 664 від 31.12.2018, № 543 від 31.12.2018, № 1289 від 31.12.2018, № 642 від 31.12.2018, № 1286 від 31.12.2018, № 674 від 31.12.2018, № 600 від 31.12.2018, № 723 від 31.12.2018, № 557 від 31.12.2018, № 500 від 27.12.2018, № 690 від 31.12.2018, № 1319 від 31.12.2018, № 1318 від 31.12.2018, № 641 від 31.12.2018, № 1295 від 31.12.2018, № 1301 від 26.12.2018, № 589 від 31.12.2018, № 710 від 31.12.2018, № 637 від 31.12.2018, № 626 від 31.12.2018, № 538 від 31.12.2018, № 732 від 31.12.2018, № 559 від 31.12.2018, № 736 від 31.12.2018, № 607 від 31.12.2018, № 606 від 31.12.2018, № 550 від 31.12.2018, № 656 від 31.12.2018, № 680 від 31.12.2018, № 584 від 31.12.2018, № 581 від 31.12.2018, № 717 від 31.12.2018, № 698 від 31.12.2018, № 1279 від 31.12.2018, № 474 від 19.12.2018, № 531 від 31.12.2018, № 594 від 31.12.2018, № 530 від 31.12.2018, № 588 від 31.12.2018, № 535 від 31.12.2018, № 678 від 31.12.2018, № 577 від 31.12.2018, № 622 від 31.12.2018, № 702 від 31.12.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних в день їх фактичного відправлення - 15.01.2019.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 позовну заяву повернуто позивачеві.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції і направити справу для продовження розгляду. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що, на думку апелянта, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі від 27.08.2019 під час обрахунку належного до сплати судового збору необґрунтовано та безпідставно виходив з кількості податкових накладних, що підлягатимуть реєстрації. Судом першої інстанції не враховано, що відповідачем не виносилися будь-які рішення про зупинення та/або відмову у реєстрації 170 податкових накладних, як наслідок, такі рішення не є предметом даного спору. За таких обставин, невірно визначивши кількість позовних вимог суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Жодні його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п. 3, 5-7, 11, 14, 26 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи, що ухвала про повернення заяви позивачеві (заявникові) зазначена у п. 3 ч. 1 ст. 294 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється судом в порядку письмового провадження в силу положень ч. 2 ст. 312 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.08.2019 (а.с.1) позовну заяву позивача залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю приписам ст.ст. 160, 161 КАС України, а саме:

- у позовній заяві не зазначено засоби зв`язку, адреси електронної пошти відповідача та його ідентифікаційного коду ЄДРПОУ;

- до позовної заяви не додано документа про сплату судового збору у передбаченому Законом розмірі, а саме: сплачено 1 921 грн 00 коп., замість 326 570 грн 00 коп. (недоплачена сума судового збору у розмірі 324 649 грн 00 коп.).

22.08.2019 позивачем подано до Київського окружного адміністративного суду заяву, в якій зазначено ідентифікаційний код ЄДРПОУ, адресу електронної пошти та наведено обґрунтування щодо правомірності та правильності визначення попередньої сплати судового збору в сумі 1921 грн 00 коп. (а.с. 18).

27.08.2019 Київським окружним адміністративним судом прийнято ухвалу про повернення позовної заяви позивачу у зв`язку з не усуненням встановлених ухвалою від 05.08.2019 недоліків, а саме: не додано документ про сплату судового збору в сумі 324 644 грн 00 коп. за кількістю заявлених позовних вимог. (а.с. 49)

Повертаючи позову заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем позовні вимоги про бездіяльність відповідача щодо не реєстрації 170 податкових накладних в ЄРПН не можуть вважатися однією позовною вимогою, з огляду на те, що при вирішенні спору по суті, правова оцінка законності кожної з не вчинених дій відповідача в зазначені періоди буде надаватися судом окремо.

Не погоджуючись з цим, апелянт звернувся до суду з даною апеляційною скаргою.

За наслідком перегляду ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених ст.ст. 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Положеннями п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України встановлено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною 3 ст. 160 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з приписами ч. 1 ст. 4 Закону № 3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону № 3674-VI, за подання юридичною особою або фізичною особою-підприємцем адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 6 Закону № 3674-VI зазначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру

Пунктом 4 ч. 1 ст. 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Як свідчать обставини справи, позивач звернувся до суду із позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення реєстрації податкових накладних, надісланих засобами електронного зв`язку та зобов`язання зареєструвати зазначені податкові накладні в ЄРПН в день їх фактичного відправлення 15.01.2019.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позову, позивачем заявлені пов`язані між собою вимоги немайнового характеру, одна з яких є основною, а інша - похідною. Оскільки вимога про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо нездійснення реєстрації податкових накладних є передумовою для застосування інших способів захисту порушеного права (скасувати або визнати нечинним рішення чи окремі його положення, зобов`язати прийняти рішення, вчинити дії або утриматися від їх вчинення тощо) відповідно позивач правильно сплатив судовий збір, вважаючи заявленою одну позовну вимогу немайнового характеру, а не 170, як помилково вважає суд першої інстанції

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі № 826/5666/16 від 07.02.2019.

Натомість, в постанові Верховного Суду у справі 160/7601/18 від 28.03.2019, яку взяв до уваги суд першої інстанції, досліджувались обставини, коли позивач звернувся з позовом до ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати 40 рішень ГУ ДФС у Дніпропетровській області про відмову в реєстрації 40 податкових накладних. Суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що позовні вимоги про скасування 40 рішень суб`єкта владних повноважень не можуть вважатися однією позовною вимогою, з огляду на те, що при вирішенні спору по суті, правова оцінка законності кожного з оскаржуваних рішень буде надаватися судами окремо.

З наведеного вбачається, що звернення до суду про визнання протиправними та скасування вже прийнятих рішень суб`єкта владних повноважень про зупинення та/або відмову у реєстрації податкових накладних з похідними вимогами зобов`язати зареєструвати такі податкові накладні є підставою для обрахування зазначених немайнових вимог в залежності від їх кількості, а тому, судовий збір в такому випадку має бути сплачений за кожну немайнову вимогу окремо.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта стосовно того, що оскільки відповідачем не виносилися будь-які рішення про зупинення та/або відмову у реєстрації 170 податкових накладних стосовно позивача, вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо не реєстрації вказаних податкових накладних в ЄРПН є однією вимогою немайнового характеру, а зобов`язання відповідача зареєструвати зазначені податкові в ЄРПН в день їх фактичного відправлення є похідною позовною вимогою.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом з тим, враховуючи положення п. 1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду та відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Таким чином, враховуючи подання до суду документа про сплату судового збору у визначеному законодавством розмірі та застосування судом першої інстанції формального підходу при вирішенні даного питання, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви дочірнього підприємства «Рітейл Іст» до Державної фіскальної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, отже оскаржувану ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 про повернення позовної заяви не можна визнати законною і обґрунтованою.

В той же час, якщо в процесі розгляду справи по суті, досліджуючи обставини справи та надані сторонами докази судом буде виявлено, що відповідачем вирішувалось питання щодо наявності підстав для реєстрації в ЄРПН поданих скаржником податкових накладних окремо за кожною податковою накладною, за наслідком чого приймались відповідні рішення, що були підставою для не реєстрації 170 податкових накладних, суд першої інстанції не позбавлений можливості достягнути судовий збір у відповідності до кількості фактично заявлених позовних вимог немайнового характеру.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта стосовно того, що оскільки відповідачем не виносилися будь-які рішення про зупинення та/або відмову у реєстрації 170 податкових накладних стосовно позивача, вимога про визнання протиправною бездіяльності щодо не реєстрації вказаних податкових накладних в ЄРПН є однією вимогою немайнового характеру, а зобов`язання відповідача зареєструвати зазначені податкові в ЄРПН в день їх фактичного відправлення є похідною позовною вимогою.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що застосування формального підходу та не врахування висновків Європейського Суду з прав людини призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали Київського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу дочірнього підприємства «Рітейл Іст» - задовольнити.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року про повернення позовної заяви скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 01 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма