Справа № 826/14699/18
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Горяйнова А.М.,

суддів - Файдюка В.В. та Чаку Є.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» Андронова Олега Борисовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року, яке прийняте в порядку письмового провадження, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» Андронова Олега Борисовича, за участю третіх осіб - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Товариства з обмеженою відповідальністю «Спеціальні реєструючі системи», про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» Андронова Олега Борисовича (далі - Уповноважена особа) щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку № 9332 від 13 липня 2015 року, укладеного між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ОСОБА_1 , операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору (в тому числі в частині визнання нікчемною операції щодо безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 в сумі 195000 грн 00 коп. від ТОВ «Спеціальні реєструючі системи») та застосування наслідків недійсності правочину;

- визнати протиправним та скасувати рішення Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку № 9332 від 13 липня 2015 року, укладеного між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ОСОБА_1 , операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору (в тому числі в частині визнання нікчемною операцію щодо безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 в сумі 195000 грн 00 коп. від ТОВ «Спеціальні реєструючі системи»);

- зобов`язати Уповноважену особу подати до Державної організації (установа, заклад) «Фонду гарантування вкладів фізичних осіб» зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Державної організації (установа, заклад) «Фонду гарантування вкладів фізичних осіб», стосовно рахунків ОСОБА_1 , відкритих в ПАТ «Інтеграл-Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року вказаний адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Уповноваженої особи щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку № 9332 від 13 липня 2015 року, укладеного між ПАТ «Інтеграл-Банк» та ОСОБА_1 , операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору (в тому числі в частині визнання нікчемною операцію щодо безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 в сумі 195000 грн 00 коп. від ТОВ «СРС») та застосування наслідків недійсності правочину;

- зобов`язано Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_1 , відкритих у ПАТ «Інтеграл-Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справ та неправильно застосував норми матеріального права. Скаржник вказує на те, що операція із зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 є нікчемним правочином. Крім того, на кошти ОСОБА_1 на рахунку в ПАТ «Інтеграл-Банк», був накладений арешт, що є прямою підставою для відмови у відшкодуванні коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що суд першої інстанції прийняв обґрунтоване рішення, адже кошти на її рахунок надійшли від ТОВ «Спеціальні реєструючі системи» як поворотна фінансова допомога. Арешт таких коштів був скасований на час ухвалення рішення судом першої інстанції.

Також позивач подала клопотання про закриття апеляційного провадження з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 01 січня 2018 року представником юридичних та фізичних осіб в суді може бути виключно адвокат. Апеляційна скарга від імені Уповноваженої особи підписана адвокатом Задорожньою Л .М. , однак в матеріалах справи відсутні докази надання їй права на здійснення адвокатської діяльності. Також позивач вважає, що скаржник надав неналежним чином засвідчену копію довіреності представника, який підписав апеляційну скаргу.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги.

Згідно з пп. 19 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням пп. 11 п. 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

Положеннями пп. 11 п. 161 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України передбачено, що представництво відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 та ст. 1312 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила, що апеляційна скарга Уповноваженої особи підписана її представником - адвокатом Задорожньою Л.М., яка на підтвердження своїх повноважень надала засвідчену копію довіреності від 18 грудня 2018 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 КАС України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Вимог щодо надання адвокатом доказів на підтвердження права здійснювати адвокатську діяльність Кодекс адміністративного судочинства України не містить.

У свою чергу ч. 1 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Згідно з ч. 4 ст. 17 вказаного Закону інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Відомості Єдиного реєстру адвокатів України підтверджують, що Задорожна Л.М. є адвокатом.

У відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Законом не встановлений інший обов`язковий спосіб посвідчення копій довіреностей, виданих суб`єктом владних повноважень.

Оскільки представник скаржника Задорожна Л.М. веде судову справу від імені Уповноваженої особи, вона як адвокат має право посвідчувати копії документів у справі, у тому числі копію довіреності.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, що викладений у постанові від 17 січня 2019 року у справі № 809/1092/18.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга від імені Уповноваженої особи підписана представником, повноваження якого підтверджені належними документами.

Учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, призначеного на 31 жовтня 2019 року, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи задовольнити часткового, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року - скасувати в частині вимог, пов`язаних із визнання правочинів нікчемними та прийняти нове рішення про закриття провадження у цій частині позовних вимог виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що 13 липня 2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Інтеграл-банк» був укладений договір банківського рахунку (поточний рахунок фізичної особи-резидента) № 9332 (далі - договір від 13 липня 2015 року № 9332). Згідно умов вказаного договору банк відкриває позивачу поточний рахунок у національній валюті № НОМЕР_1 та здійснює його обслуговування.

На зазначений рахунок 16 травня 2016 року надійшли кошти у розмірі 195000 грн 00 коп., що підтверджується довідкою ПАТ «Інтеграл-банк» від 30 липня 2015 року та не заперечується відповідачем.

Відповідно до постанови Національного банку України від 13 серпня 2015 року № 527/БТ ПАТ «Інтеграл-Банк» визнано проблемним та запроваджено обмеження у його діяльності.

Постановою Правління Національного банку України від 19 вересня 2015 року № 606 ПАТ «Інтеграл-Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16 вересня 2015 року № 170 було розпочато процедуру виведення ПАТ «Інтеграл-Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місці з 16 вересня по 15 грудня 2015 року (включно) та призначено Уповноваженою особою Фонду з делегуванням всіх повноважень тимчасового адміністратора ПАТ «Інтеграл-Банк» Андронова О.Б.

Постановою Правління Національного банку України від 25 листопада 2015 року № 816 було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано ПАТ «Інтеграл-Банк».

На підставі вказаної постанови Національного банку України Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 26 листопада 2015 року № 210 про початок процедури ліквідації ПАТ «Інтеграл-Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію цього банку Андронова О.Б. на період з 27 листопада 2015 року по 26 листопада 2017 року включно. У подальшому рішенням від 16 листопада 2017 року № 5073 зазначений строк продовжено на один рік - до 26 листопада 2018 року включно.

ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Уповноваженої особи із заявами щодо включення її до реєстру вкладників для здійснення виплати гарантованої суми відшкодування у розмірі 195000 грн 00 коп.

Листами від 28 грудня 2015 року № 19/03-2450 та від 25 березня 2016 року № 01-1/295 Уповноважена особа повідомила позивача про необхідність додаткового вивчення обставин, які мають бути підставою для виплати, включення її до переліку вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування тимчасово обмежено.

У подальшому листами від 04 квітня 2018 року № 01-1-04/126/4 та від 10 травня 2018 № 01-2-08/157/4 позивача повідомлено про нікчемність безготівкового зарахування коштів на її рахунок № НОМЕР_1 в сумі 195000 грн 00 коп. від клієнта банку, а саме від ТОВ «СРС», згідно договору про надання ЗФД від 02 березня 2015 року.

Не погоджуючись із такими діями Уповноваженої особи, ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач є вкладником ПАТ «Інтеграл-Банк» та має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб згідно із Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Також суд першої інстанції виходив з того, що кожна із заявлених ОСОБА_1 позовних вимог підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені у Законі України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (тут та надалі вказаний Законом зазначається у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно ч. 1 ст. 27 вказаного Закону Уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

ОСОБА_1 не була включена до переліку вкладників ПАТ «Інтеграл-Банк», які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Як раніше зазначалося, операції з виплати позивачу коштів за вкладом на рахунку № НОМЕР_1 були обмежені на підставі п. 3 ч. 2 та п. 2 ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а у подальшому - віднесені до нікчемних.

Надаючи оцінку діям Уповноваженої особи щодо тимчасового обмеження операцій по рахунку № НОМЕР_1 та не включення інформації про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню з посиланням на нікчемність операції із зарахування коштів на вказаний рахунок, колегія суддів враховує, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Судом першої інстанції встановлено, що про наявність передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав для визнання нікчемним правочину, внаслідок якого проведено операцію з переказу 195000 грн 00 коп. на рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Інтеграл-Банк», позивача повідомлено відповідними листами.

Зазначені кошти надійшли на рахунок ОСОБА_1 . 21 липня 2015 року від ТОВ «СРС» з призначенням платежу «Перерахування звор. фінансової допомоги ОСОБА_1 зг. дог. про над. ЗФД від 02 березня 2015».

До матеріалів справи приєднані копії заяви ОСОБА_1 до директора ТОВ «Спеціальні реєструючі системи» про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 06 лютого 2015 року, договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 02 березня 2015 року, договору про внесення змін до договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 02 березня 2015 року, що укладений 01 квітня 2015 року.

Згідно з вказаними договорами ТОВ «Спеціальні реєструючі системи» зобов`язується надати ОСОБА_1 фінансову допомогу в розмірі 195000 грн 00 коп., а позичальник зобов`язується погасити позикодавцеві суму грошей в термін до 31 грудня 2015 року.

Перевіряючи правомірність дій Уповноваженої особи щодо проведення перевірки операції з перерахування коштів з рахунку ТОВ «Спеціальні реєструючі системи» на рахунок ОСОБА_1 , проведеної 21 липня 2015 року на суму 195000 грн 00 коп., колегія суддів дійшла до таких висновків.

Положення ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначають коло правочинів, які Уповноважена особа зобов`язана перевірити на предмет наявності ознак нікчемності. Обов`язковою умовою перевірки правочину (договору) на відповідність ознакам, визначеним у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є їх укладення або вчинення саме банком.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як раніше зазначалося, перерахування коштів у сумі 195000 грн 00 коп. з рахунку ТОВ «Спеціальні реєструючі системи» та рахунок ОСОБА_1 відбулося відповідно до договору про надання зворотної безпроцентної фінансової допомоги від 02 березня 2015 року, укладеного між ТОВ «Спеціальні реєструючі системи» та ОСОБА_1 У свою чергу ПАТ «Інтеграл-Банк» не було стороною вказаного договору.

Укладення зазначеного договору та перерахування коштів у сумі 195000 грн 00 коп. є правочином, який спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків саме ТОВ «Спеціальні реєструючі системи» та позивача. Натомість, ПАТ «Інтеграл-Банк» у цих правовідносинах виконувало виключно технічну функцію з перерахування коштів, не було учасником правочину та не набувало за результатами його вчинення цивільних прав і обов`язків.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що операція з перерахування коштів на рахунок позивача не належить до правочинів, передбачених ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які можуть бути перевірені Уповноваженою особою на предмет нікчемності.

Наведені обставини у своїй сукупності вказують на те, що в Уповноваженої особи були відсутні підстави для перевірки правочину з перерахування коштів у розмірі 195000 грн 00 коп. на рахунок позивача, обмеження операцій з коштами на рахунку № НОМЕР_1 та невключення відомостей про такий рахунок до переліку, що складався відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Зазначений висновок узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 815/1214/18.

Згідно з листами від 04 квітня 2018 року № 01-1-04/126/4 та від 10 травня 2018 № 01-2-08/157/4 єдиною підставою для відмови у відшкодуванні ОСОБА_1 коштів за вкладом за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була виключно нікчемність безготівкового зарахування коштів на її рахунок № НОМЕР_1 в сумі 195000 грн 00 коп. від ТОВ «СРС» згідно договору про надання ЗФД від 02 березня 2015 року.

Разом з тим, Уповноважена особа разом з відзивом на адміністративний позов надала копії ухвал Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року у справі № 757/18843/16-к та від 19 травня 2017 року у справі № 757/27752/17-к, відповідно до яких на кошти ОСОБА_1 , розміщені на рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий 13 липня 2015 року в ПАТ «Інтеграл-Банк», накладений арешт.

У відповідності до п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не відшкодовує кошти, розміщені на рахунках, що перебувають під арештом за рішенням суду.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач надала засвідчені копії ухвал Печерського районного суду м. Києва:

- від 25 березня 2019 року у справі № 757/8980/19-к, якою скасовано арешт коштів ОСОБА_1 , накладений ухвалою від 20 квітня 2016 року у справі № 757/18843/16-к;

- від 11 червня 2019 року у справі № 757/8984/17-к, якою скасовано арешт коштів ОСОБА_1 , накладений ухвалою від 19 травня 2017 року у справі № 757/27752/17-к.

Відтак, на час вирішення справи в суді першої інстанції підстави для не здійснення відшкодування коштів позивач, передбачені п. 11 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», були усунуті.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду від 12 серпня 2019 року про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в частині зобов`язання повноваженої особи подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, стосовно рахунків ОСОБА_1 , відкритих у ПАТ «Інтеграл-Банк», у межах гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами - є законним та обґрунтованим.

Під час апеляційного розгляду справи колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16 у подібних правовідносинах сформувала правовий висновок щодо можливості розгляду в судовому порядку позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення (наказу) про визнання правочину за договором банківського вкладу (депозиту) нікчемним.

У вказаному судовому рішенні зазначено, що правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу Уповноваженої особи Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи проведена передбачена частиною другою ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перевірка правочинів і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку.

Оскільки наказ про нікчемність правочинів є внутрішнім документом банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органу управління банку, він не створює жодних обов`язків для третіх осіб (у тому числі й контрагентів банку), тому не можуть порушуватися будь-які права таких осіб унаслідок прийняття цього наказу. Звідси права позивача в цій справі не можуть бути порушені внаслідок ухвалення внутрішнього документа банку, сфера застосування якого обмежується внутрішніми відносинами відповідного банку як юридичної особи.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що правова природа наказу Уповноваженої особи про визнання правочинів нікчемними унеможливлює здійснення судового розгляду позовних вимог щодо визнання його недійсним.

З таких же підстав Велика Палата Верховного Суду під час розгляду справи № 816/4666/15 прийшла до висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо застосування наслідків нікчемності правочинів не можуть розглядатися в судах (у тому числі адміністративних, цивільних, господарських).

У відповідності до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України передбачено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання протиправним дій та рішень Уповноваженої особи про нікчемність транзакції щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 не підлягають судовому розгляду, рішення суду від 12 серпня 2019 року в частині розгляду таких вимог належить скасувати та закрити провадження у справі в цій частині.

З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Уповноваженої особи задовольнити часткового, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року - скасувати в частині вимог, пов`язаних із визнання правочинів нікчемними та прийняти нове рішення про закриття провадження у цій частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» Андронова Олега Борисовича - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року в частинах:

- задоволення позовної вимоги про визнання протиправними дій Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» Андронова Олега Борисовича щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку № 9332 від 13 липня 2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Інтеграл-Банк» та ОСОБА_1 , операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору (в тому числі в частині визнання нікчемною операцію щодо безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 в сумі 195000 грн 00 коп. (сто дев`яносто п`ять тисяч гривень) від ТОВ «СРС») та застосування наслідків недійсності правочину;

- відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Інтеграл-Банк» Андронова Олега Борисовича щодо визнання нікчемним договору банківського рахунку № 9332 від 13 липня 2015 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Інтеграл-Банк» та ОСОБА_1 , операцій з внесення та перерахування грошових коштів по рахунку, відкритому на виконання вказаного договору (в тому числі в частині визнання нікчемною операцію щодо безготівкового зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 в сумі 195000 грн 00 коп. (сто дев`яносто п`ять тисяч гривень) від ТОВ «СРС») - скасувати та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі в цій частині.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач А.М. Горяйнов

Судді В.В. Файдюк

Є.В. Чаку