Справа № 120/2444/19-а
Суддя: Томчук Андрій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 листопада 2019 р. Справа № 120/2444/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Томчука А.В., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Теплицької районної ради Вінницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Теплицької районної ради Вінницької області (далі - Теплицька РДА, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 18.06.2019, не маючи повноважень голови Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання, депутат районної ради ОСОБА_3 видала розпорядження Теплицької районної ради №26 "Про скликання 49 позачергової сесії Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання", яким скликала позачергову сесію на 25.06.2019 та як голова районної ради внесла на її розгляд питання "Про обрання заступника голови Теплицької районної ради 7 скликання".

26.06.2019 відповідачем на 49 позачерговій сесії 7 скликання прийнято рішення №546 "Про обрання заступника голови Теплицької районної ради 7 скликання".

Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Ухвалою від 06.09.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в порядку визначеному статтею 262 КАС України.

10.09.2019 позивачем подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи постанови Сьомого апеляційного суду адміністративного суду від 07.08.2019 у справі 3120/838/19-а та копії рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 у справі №144/991/17.

19.09.2019 ОСОБА_1 подав клопотання про долучення до справи протоколу №49 сорок дев`ятої позачергової сесії районної ради 7 скликання, витягу з регламенту Теплицької районної ради 7 скликання.

Крім того, 19.09.2019 на адресу суду надійшли письмові міркування позивача.

30.09.2019 позивачем подано письмові пояснення.

Ухвалою від 02.10.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 .

02.10.2019 на адресу суду надійшов відзив Теплицької районної ради Вінницької області, зі змісту якого вказали, що депутати Теплицької районної ради вважають, що питання призначення та звільнення голови районної ради відноситься до виключних повноважень відповідної ради, відповідає правовим позиціях судів, а також підтверджується п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 р. № 8 «Про незалежність судової влади» - не допускається постановлення судових рішень, які зобов`язують до вчинення дій, які не є обов`язковими для відповідача за законом, а також рішень, які передбачають втручання в компетенцію відповідача.

Обов`язок поновлення на посаді покладений саме на орган, що прийняв рішення, тобто на підставі виключно рішення ради.

Таку ж позицію виклав і Сьомий апеляційний адміністративний суд, який 15 листопада 2018 року виніс постанову, по справі №144/307/17 в якій прийшов до висновку, що «обов`язок поновлення на посаді покладений саме на орган, що прийняв рішення про звільнення, а поновлення на посаді можливе лише на підставі відповідного акту органу, що прийняв незаконне рішення.»

Теплицька районна рада рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови районної ради, як і рішення про звільнення з посади голови Теплицької районної ради ОСОБА_3 не приймала.

Безпідставним є твердження позивача, що проект рішення «Про обрання заступника голови Теплицької районної ради 7 скликання» вносився особою, яка не мала повноважень голови районної ради, так як відповідно до Витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб від 08.08.2019, саме ОСОБА_3 є головою районної ради з 28.04.2017 року, і відповідно до вимог п.3 ч.б ст. 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" голова районної ради представляє раді кандидатури на посаду заступника голови районної ради.

Не відповідає дійсності твердження позивача, що проект рішення постійними комісіями не розглядався, в порушення ч. 1 ст. 47 Закону та ч.2 ст. 69 Регламенту, це суперечить протоколу № 39 засідання постійної комісії від 30 травня 2019 року засідання постійної комісії з питань регламенту, депутатської етики, гласності, адміністративно-територіального устрою, взаємодії з органами місцевого самоврядування, зміцнення законності та порядку, де першим питанням було питання обрання заступника, вказана інформація також є на сайті Теплицької районної ради.

Проект рішення № 546 був доведений до відома як депутатів так і громадськості шляхом його оприлюднення на офіційному сайті районної ради 30.03.2019.

Проект рішення про обрання заступника голови Теплицької районної ради також попередньо обговорювався у міжпартійній депутатській групі «За демократію та справедливість» та депутатській фракції ВО «Батьківщина». Самоусунулась від обговорення кандидатури на посаду заступника голови районної ради депутатська група «Тепличчина», яку очолює депутат ОСОБА_1 .

Також рішення районної ради про обрання ОСОБА_2 заступником голови Теплицької районної ради, є актом індивідуальної дії, оскільки стосується конкретної особи, а саме ОСОБА_2 , і може бути оскаржено лише ним, як особою, безпосередні права, свободи чи охоронювані інтереси якого порушуються таким рішенням, а тому права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин не порушені.

На підставі вищевикладеного просили відмовити в задоволенні заявленого позову.

07.10.2019 на адресу суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

10.10.2019 до суду надійшло клопотання позивача, в якому останній просив встановити юридичну природу правовідносин, що склались між сторонами на підставі оскаржуваного акту.

21.10.2019 на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, в яких ОСОБА_2 вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, вважає, що вони не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Депутати Теплицької районної ради вважають, що питання призначення та звільнення голови районної ради відноситься до виключних повноважень відповідної ради. Обов`язок поновлення на посаді покладений саме на орган, що прийняв рішення, тобто на підставі виключно рішення ради.

Теплицька районна рада рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді голови районної ради, як і рішення про звільнення з посади голови Теплицької районної ради ОСОБА_3 не приймала.

В Теплицькій районній раді була вакантна посада заступника голови Теплицької районної ради, тому головою районної ради було внесено на розгляд проект рішення про обрання заступника голови районної ради.

Також рішення районної ради про обрання ОСОБА_2 , заступником голови Теплицької районної ради, є актом індивідуальної дії, оскільки стосується конкретної особи, а саме ОСОБА_2 , і може бути оскаржено лише ним, як особою, безпосередні права, свободи чи охоронювані інтереси якого порушуються таким рішенням, а тому права, свободи чи інтереси ОСОБА_1 у сфері публічно-правових відносин не порушені, його кандидатура не була запропонована депутатам районної ради, як особи на посаду заступника голови районної ради. Так як в конкретній справі жодне право, свобода чи інтерес, саме позивача, не було порушено, то правових підстав для задоволення такого позову немає. Правову позицію аналогічного змісту неодноразово висловлював Верховний Суд України, зокрема у постановах від 15 липня 2014 року у справі №21-273а14, від 03 лютого 2015 року у справі №21-617а14, від 12 квітня 2017 року у справі №П/800/589/16. Така ж позиція Касаційного адміністративному суду у складі Верховного суду, викладена в Ухвалі суду № 800/587/17.

Відповідно до частини другої статті 159 КАС України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Згідно частини п`ятої статті 159 КАС України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

В силу частини 4 статті 161 КАС України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи, положення частини 2, 5 статті 159, частини 4 статті 161 КАС України, суд при вирішенні даної справи бере до уваги наявні в матеріалах справи позовну заяву; відзив на позовну заяву (відзив), пояснення третьої особи щодо позову.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (частина перша статті 258 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

24.11.2015 Рішенням Теплицької районної ради №1 ОСОБА_1 обрано головою Теплицької районної ради.

14.03.2017 на другому пленарному засіданні 17 позачергової сесії, Теплицькою районною радою прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18.05.2018 у справі №144/1447/17 (залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 та набрало законної сили) визнано протиправним та скасовано рішення Теплицької районної ради 7 скликання від 28.04.2017 № 277, про обрання ОСОБА_3 головою Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.06.2018 у справі №144/307/17 (залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018 та набрало законної сили) скасовано рішення про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади від 14.03.2017 та поновлено ОСОБА_1 на посаді голови Теплицької районної ради.

Рішенням 49 позачергової сесії 7 скликання Теплицької районної ради від 25.06.2019 №546 "Про обрання заступника голови Теплицької районної ради 7 скликання" обрано заступником голови Теплицької районної ради 7 скликання Барановського Віталія Володимировича. Рішення підписане головою районної ради Т. Сокотнюк.

Позивач, вважаючи протиправним рішення Теплицької районної ради від 25.06.2019 №546 "Про обрання заступника голови Теплицької районної ради 7 скликання", звернувся до суду із позовом про його скасування, вказавши, що ОСОБА_3 не мала повноважень видавати розпорядження, як депутат районної ради, скликати сесію Теплицької районної ради та вносити на її розгляд питання кандидатури на посаду заступника голови ради, відкривати та вести сесію, підписувати розпорядження про обрання заступника голови ради.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті даної спірної ситуації, суд виходив з наступного.

Аргументуючи свою позицію, позивач вказує на те, що прийнявши оскаржуване рішення, ОСОБА_3 порушила його права як чинного голови Теплицької районної ради і таким рішенням фактично перебрала на себе повноваження голови ради.

Суд бере до уваги, статус позивача як суб`єкта звернення до суду, та зазначає, що ОСОБА_1 посилаючись на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 21.06.2018 у справі № 144/307/17 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018, будучи депутатом Теплицької районної ради, вважає себе чинним головою ради, та звернувся до суду з метою захисту своїх прав саме як голови ради від рішень іншої особи, яка, на його думку, неправомірно обіймає цю посаду.

Згідно ч. 4 ст. 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 КАС України передбачено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Частиною 4 статті 141 Конституції України передбачено, що статус голів, депутатів і виконавчих органів ради та їхні повноваження, порядок утворення, реорганізації, ліквідації визначаються законом. Голова районної та голова обласної ради обираються відповідною радою і очолюють виконавчий апарат ради.

Статтею 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон № 208/97-ВР) передбачено, що правовий статус місцевого самоврядування в Україні визначається Конституцією України, цим та іншими законами, які не повинні суперечити положенням цього Закону. Органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 208/97-ВР, обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Статтею 18-1 Закону № 208/97-ВР передбачено, що орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, можуть звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

В контексті викладеного та за змістом Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання звернення до суду може бути вирішено на пленарних засіданнях відповідної ради. При цьому, як вказаний Закон так і Закон України «Про статус депутатів місцевих рад» від 11 липня 2002 року № 93-IV, не наділяє депутата повноваженнями на звернення до суду з метою оскарження актів ради та її посадових осіб, які стосуються процедури проведення сесій ради.

Крім цього суд звертає увагу, що право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) в суді може бути реалізоване шляхом представництва. Така правова позиція міститься, зокрема, в постанові Верховного Суду від 01.03.2018 року у справі № 911/2173/17, де зазначено, що відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" не вбачається, що депутат місцевої ради уповноважений представляти у судах інтереси такої ради, або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

У рішенні № 19-рп/2011 від 14.12.2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

В даному ж випадку, звертаючись до суду з адміністративним позовом та обґрунтовуючи свої вимоги, позивач не розмежовує порушені права територіальної громади, ради чи іншого суб`єкта місцевого самоврядування та його права, як депутата Теплицької районної ради.

За змістом ч. 1 - 3 ст. 15 Закону від 11 липня 2002 року № 93-IV, депутат має право вимагати усунення порушення законності, тобто у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

Депутат має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів, а місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

Відповідно до п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV, депутат місцевої ради зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її органів; брати участь у роботі ради, постійних комісій та інших її органів, до складу яких він входить, всебічно сприяти виконанню їх рішень;

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV, депутат місцевої ради має право: 2) офіційно представляти виборців у відповідній раді та її органах; 3) пропонувати питання для розгляду їх радою та її органами; 4) вносити пропозиції і зауваження до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті; 12) виступати з обґрунтуванням своїх пропозицій та з мотивів голосування, давати довідки;

Частиною 1 ст. 23 Закону України від 11 липня 2002 року № 93-IV передбачено, що пропозиції і зауваження, висловлені депутатами місцевої ради на сесіях ради або передані в письмовій формі головуючому на її пленарних засіданнях, розглядаються радою або за її дорученням постійними комісіями ради

Окрім цього, згідно чинного регламенту Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання, затвердженого рішенням четвертого пленарного засідання 1 сесії районної ради 7 скликання від 08.12.2015 №5, депутат вправі брати участь у голосуванні, обговоренні певних питань у процедурі прийняття рішень, прийнятті рішень радою, тощо.

Проаналізувавши вказані норми, суд доходить висновку, що у випадку незгоди позивача із окремими рішеннями чи діями ради, він маючи статус депутата, вправі із використанням передбачених Законом від 11 липня 2002 року № 93-IV методів та способів висловлювати свій протест, пропозиції чи зауваження.

Окрім зазначеного, зважаючи на аргументацію заявленого позову, суд наголошує, що позивачем на надано доказів на підтвердження факту оскарження та скасування розпорядження ОСОБА_3 про скликання 49 позачергової сесії Теплицької районної ради 7 скликання.

Суд наголошує, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Предметом судового захисту можуть бути реально порушені права та інтереси суб`єкта публічно правових відносин, а не ілюзорні права, факт порушення яких не встановлено при розгляді справи.

Висновок суду у цій справі узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України викладеною у рішенні від 10.04.2012 року по справі № 21-1115во10 де зазначено наступне: "суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням".

Відповідно до частини 1 статті 40 чинного регламенту Теплицької районної ради Вінницької області 7 скликання районна рада приймає рішення виключно на її пленарних засіданнях після обговорення питань більшістю голосів депутатів від загального складу районної ради, крім випадків передбачених нормативно-правовими актами України та цим Регламентом. Процедурні рішення районної ради приймаються більшістю голосів депутатів, присутніх на пленарному засіданні, але не менше 1/3 депутатів від загального складу.

В силу частини 4 статті 40 чинного регламенту рішення про персональні обрання, призначення, надання згоди на призначення на посаду приймаються районною радою шляхом відкритого голосування, крім випадків, коли рішення приймаються таємним голосуванням шляхом подачі бюлетенів.

Статтею 60 чинного регламенту визначено порядок обрання та відкликання з посади заступника голови районної ради. Так, згідно до частини третьої вказаної статті обрання заступника голови районної ради проводиться в порядку передбаченому для обрання голови районної ради, його обрання оформляється відповідним рішенням.

Варто зауважити, що позивач який є депутатом районної ради та вважає себе посадовою особою органу місцевого самоврядування (головою районної ради) при зверненні до суду повинен зважати на недопустимість більш пріоритетного ставлення до бажання захистити свої власні права та інтереси у публічно правових відносинах над інтересами місцевого самоврядування та дотримуватися принципу пропорційності. В іншому випадку, може скластися ситуація, за якої захист індивідуального права чи інтересу призведе до істотної шкоди місцевому самоврядуванню, що не узгоджується із тими завданнями, що поставлені законом перед депутатами місцевих рад та посадовими особами місцевого самоврядування.

Судом досліджено протокол №49 сорок дев`ятої позачергової сесії районної ради 7 скликання від 25.06.2019, з якого вбачається, що з 34 депутатів ради на пленарному засіданні були присутні 19 депутатів, сесія відбувалась під головуванням ОСОБА_3 , секретарем вказано ОСОБА_4 .

Так, на засіданні головуюча повідомила, що відповідно до розпорядження голови Теплицької районної ради №26 від 18.06.2019 на порядок денний зокрема винесено питання про обрання заступника голови ради.

Під час обговорення питання "Про обрання заступника голови Теплицької районної ради 7 скликання", ОСОБА_3 у відповідності до п.п.3 п.6 ст.55 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" представила кандидатуру депутата ОСОБА_2 . для обрання на посаду заступника голови районної ради".

За наслідком проведеного таємного голосування, за результатами встановленими Лічильною комісією, які внесено до протоколу №2, заступником голови Теплицької районної ради 7 скликання обрано ОСОБА_2 з кількістю голосів поданих за кандидата ОСОБА_2 "19 голосів" з 19 присутніх депутатів.

Зважаючи на норми регламенту Теплицької районної ради 7 скликання, суд наголошує, що процедура обрання заступника голови ради реалізується шляхом таємного голосування (волевиявлення) депутатів районної ради, а рішення про обрання заступника підписується головою ради, проте не є одноособовим, а фактично підписант даного рішення лише фіксує процедуру обрання, проведену за наслідками таємного голосування депутатів відповідної ради.

Щодо посилання позивача на рішення судів, якими він поновлений на посаді голови Теплицької районної ради, суд вказує, що матеріали справи не містять, а позивачем не надано доказів фактичного виконання вказаних судових рішень відповідачем як боржником в розумінні Закону України "Про виконавче провадження".

Як вказано вище оскаржуване рішення підписано ОСОБА_3, яка лише зафіксувала процедуру обрання, проведену за наслідками таємного голосування депутатів відповідної ради. Підтвердженням права підпису рішень Теплицької районної ради саме ОСОБА_3 , є витяг з ЄДР від 08.08.2019, згідно якого остання є підписантом з 28.04.2017.

Щодо позиції позивача про те, що проект рішення не доповідався на засіданнях постійних комісій, суд враховує наявну в матеріалах справи копію протоколу №39 засідання постійної комісії з питань регламенту, депутатської етики, гласності, адміністративно-територіального устрою, взаємодії з органами місцевого самоврядування, зміцнення законності та правопорядку від 30.05.2019, де першим питанням було обрання заступника голови районної ради.

Щодо аргументів позивача про те, що саме він, а не ОСОБА_3 є чинним головою Теплицької районної ради Вінницької області, то при їх оцінці суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Тому, враховуючи, що суд за результатами розгляду справи дійшов висновку про відсутність факту порушення прав та інтересів позивача оскаржуваним рішенням, у зв`язку із чим немає підстав для його скасування, оцінка іншим процедурним питанням судом не надається, оскільки ці аргументи не можуть вважатися вважливими.

З урахуванням усього вищевикладеного, на думку суду, позивачем не доведено існування обставин, які б свідчили про протиправність рішення відповідача , а тому підстави для задоволення позову та його скасування відсутні.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, відповідно до ст. 139 КАС України, підстави для стягнення в користь позивача сплаченого при зверненні до суду судового збору відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

Відповідач: Теплицька районна рада (вул. Незалежності,25, смт. Теплик, Вінницька область, )

Третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 )

Повний текст рішення складено 06.11.2019

Суддя Томчук Андрій Валерійович