Справа № 120/9/19-а
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Дончик В.В.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Матохнюка Д.Б. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до суду у якому просив:

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити компенсацію за 106 днів невикористаної щорічної відпустки;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України провести індексацію несвоєчасно виплачених сум.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково.

Зобов`язано Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 106 днів невикористаної щорічної відпустки.

Зобов`язано Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 13.04.2015 року, згідно Розпорядження № 4340 від 14.04.2015 року, зарахований на посаду помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 на час його депутатських повноважень, без поширення дії Закону України "Про державну службу".

15.05.2015 року позивач, згідно Розпорядження № 5375 від 19.05.2015 року, переведений за його згодою на посаду помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 на час його депутатських повноважень, з поширенням дії Закону України "Про державну службу".

01.06.2016 року позивач, згідно Розпорядження № 1871-к від 06.06.2016 року, переведений за його згодою на посаду помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 на час його депутатських повноважень, без поширення дії Закону України "Про державну службу" (патронатна служба).

25.10.2018 року позивач, згідно Розпорядження № 1522-к від 22.10.2018 року, звільнений з посади помічника-консультанта народного депутата України ОСОБА_2 , за угодою сторін (п.1 ст.36 КЗпП України).

Згідно Розпорядження першого заступника Керівника Апарату Верховної Ради України №1522-к від 22.10.2018 року передбачено звільнити помічників-консультантів народних депутатів України, в тому числі ОСОБА_1 , із займаної посади та провести виплату компенсації за невикористану основну відпустку в межах наявної економії фонду оплати праці помічників-консультантів народного депутата України згідно з додатком.

Згідно додатку да цього Розпорядження слідує, що помічнику-консультанту ОСОБА_1 належить компенсація за невикористану відпустку в кількості 106 календарних днів.

Відповідно до Довідки, виданої Управлінням справами Верховної Ради України, № 9-1-15/804 від 7.12.2018 року, ОСОБА_1 компенсація за невикористану відпустку не нараховувалась в зв`язку з відсутністю економії фонду оплати праці помічників-консультантів народного депутата України (а.с.6).

Не погоджуючись такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам що виникли між сторонами колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанцій встановив, що ОСОБА_1 має право на отримання компенсації за невикористану основну відпустку при звільненні з посади помічника-консультанта народного депутата України.

Апелянт же вважає, що обов`язок з виплати позивачу цієї компенсації не може бути покладений на відповідача, оскільки всі виплати здійснюються особисто народним депутатом України в межах місячного фонду заробітної плати його помічників-консультантів.

Колегія суддів вважає, що зазначена позиція апелянта не відповідає закону, оскільки частина шоста статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» не покладає на народного депутата України такого обов`язку.

Відповідно до абзаців першого, другого та четвертого частини третьої статті 34 Закону України «Про статус народного депутата України» помічники-консультанти народного депутата працюють за строковим трудовим договором на постійній основі чи за сумісництвом або на громадських засадах.

Помічники-консультанти народного депутата перебувають у штаті державних підприємств, установ, організацій або за заявою народного депутата прикріплюються для кадрового та фінансового обслуговування до виконавчих комітетів відповідного органу місцевого самоврядування, а у містах Києві та Севастополі до секретаріатів міських рад.

Помічники-консультанти народного депутата, які працюють у місті Києві за строковим трудовим договором на постійній основі, але не є державними службовцями, також можуть прикріплюватися для кадрового та фінансового обслуговування до Апарату Верховної Ради України.

Згідно з підпунктами 1 та 2 пункту 10 Положення про Апарат Верховної Ради України, затвердженого розпорядженням Голови Верховної Ради України від 25 серпня 2011 року № 769, Апарат Верховної Ради України забезпечує фінансування діяльності Верховної Ради України та її Апарату відповідно до видатків, передбачених кошторисом витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України; здійснює в межах наявних коштів матеріально-технічне забезпечення діяльності Верховної Ради України.

Отже, зазначене дає підстави вважати, що видатки з виплати компенсації за невикористану основну відпустку при звільненні з посади помічника-консультанта народного депутата України, має нести Апарат Верховної Ради України у межах кошторису витрат на реалізацію повноважень Верховної Ради України.

При цьому відсутність бюджетних призначень на оплату праці не може бути правою підставою для невиконання вимог закону.

Аналіз положень Закону України «Про статус народного депутата України» дає підстави вважати, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах саме з Апаратом Верховної Ради України, а не з народним депутатом України VIIІ скликання Споришем І. Д.

Зазначена правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 757/57336/16-ц.

У відповідності до розпорядження про звільнення позивача, з додатком та довідки Управління справами Верховної Ради України, ОСОБА_1 на день звільнення підлягала компенсація за невикористану відпустку за 106 робочих днів, яка не була виплачена в зв`язку із відсутністю економії фонду оплати праці помічників-консультантів.

З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідач безпідставно не виплатив позивачу при звільненні компенсацію за невикористану основну відпустку.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог не оскаржується, а тому колегія суддів правову оцінку рішенню в цій частині не надає.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 05 листопада 2019 року.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Матохнюк Д.Б. Боровицький О. А.