Справа № 140/1230/19
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9392/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Шавеля Р.М.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

апелянта ОСОБА_1

представника відповідача Ігнатьєва М . М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року (ухвалене головуючим - суддею Сорока Ю.Ю. у м. Луцьку, повний текст судового рішення складено 16 липня 2019 року) у справі № 140/1230/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправними рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними та скасування рішення № UA205110/2019/000307/2 від 21.03.2019 про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00307 від 21.03.2019.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що ним було надано митному органу достатні докази на підтвердження ціни договору, ці документи не містять розбіжностей, узгоджуються між собою та вказують, що їх дані піддаються обчисленню, а тому у відповідача не було правових підстав для витребування додаткових документів. Зазначає, що відповідач безпідставно не взяв до уваги усі надані йому документи та діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством України, в результаті чого прийняв протиправне рішення, яким завищив митну вартість автомобіля, що призвело до збільшення митних платежів, чим порушив права та законні інтереси позивача.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що документи, надані позивачем до митної декларації, не містять достатньої інформації щодо заявленої вартості товару, а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів на пропозицію митного органу, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що відповідачем не було доведено, що заявлені декларантом відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними. Ані під час декларування спірного товару, ані під час судового розгляду справи відповідач не вказав на документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі - МК України), і котрі подані позивачем як декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких з них наявні розбіжності, ознаки підробки або які не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль, всупереч імперативної вимоги закону.

Апелянт в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу та надала пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні представник відповідача, заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та надав пояснення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, апелянта та представника відповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що з метою митного оформлення транспортного засобу декларантом подано для митного оформлення митну декларацію № UA205090/2019/039401 від 20.03.2019 щодо товару - «легковий автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель CADDY, календарний і модельний рік виготовлення - 2014; тип двигуна - дизельний, об`єм - 1968 см.куб., кузов - НОМЕР_4, потужність - 81 KW, категорії ТЗ - М1, кількість місць включаючи водія - 5, тип кузова - універсал, колір - білий, колісна формула - 4x4, виробник «VOLKSWAGEN», DE, торговельна марка - «VOLKSWAGEN»», декларантом в графі 42 якої задекларовано ціну товару в сумі 20000, 00 польських злотих та у графі 45 заявлено митну вартість на рівні 22250, 00 польських злотих за основним методом визначення митної вартості товару.

На підтвердження обґрунтованості заявленої в митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією такі документи: інвойс від 18.03.2019 № FS13/2019 із квитанцією № 12/19 від 18.03.2019 про сплату вартості автомобіля у розмірі 20000, 00 польських злотих, акт про проведення огляду транспортного засобу № UA209020/2019/15142 від 19.03.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 08.06.2017, договір про надання послуг митного брокера № 628 від 18.03.2019, довіреність ННТ № 073085 від 18.03.2019, платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 26 від 20.03.2019, платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН5067 від 18.03.2019, копію митної декларації країни відправлення № 19PL301010E0225660, сертифікат відповідності колісного транспорту, паспортні документи щодо особи, що дає право на перетин кордону і проживання на території України за № FH НОМЕР_3 від 06.03.2017 та АЮ 248045 від 19.09.2014.

21.03.2019 відповідач прийняв рішення № UA205110/2019/000307/2 про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00307.

Згідно з графою 30 оскаржуваного рішення митним органом було визначено митну вартість товару «легковий автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель CADDY, календарний і модельний рік виготовлення - 2014; тип двигуна - дизельний, об`єм - 1968 см.куб., кузов - НОМЕР_4, потужність - 81 KW, категорії ТЗ-М1, кількість місць включаючи водія - 5, тип кузова - універсал, колір - білий, колісна формула - 4x4, виробник «VOLKSWAGEN», DE, торговельна марка - «VOLKSWAGEN»» за ціною 37090, 34 Польських злотих.

У графі 33 вказаного рішення було зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 22250, 00 польських злотих. В технічному паспорті № DR/BAN 2427636 від 08.06.2017 в графі С зазначений власник транспортного засобу KUBIAK TOMASZ MICHAL, місто PABIANICE, PIOTRA SKARGI 9, в рахунку-фактурі № FS 13/2019 від 18.03.2019 продавцем є «LOCCO» Przedsiebiorstwo Prywatne TOMASZ KUBIAK, Zalewowa 49, 93-478 місто Lodz.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_4 , валюта - EUR, вартість - 8 439, 00 Євро» та згідно наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митним оформленням транспортних засобів, бувших у використанні» та згідно ст. 53 та ст. 54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи:

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором поставки; рахунки про здійснення платежів третім особам, зазначеними в гр. С технічного паспорту,

висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

транспортні перевізні документи, що містять відомості про вартість перевезення;

виписку з бухгалтерської документації;

страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування;

інші додаткові наявні документи для підтвердження митної вартості (за бажанням декларанта).

У відповідь на вказану вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості товару декларантом не надано витребуваних документів.

У зв`язку з викладеним вище та у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно переліком та неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст. 60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МК України) та методу 2г (ст. 63 МК України) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість також визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку», та спрацюванням системи ризиків АСАУР: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_4 , валюта - EUR, вартість - 8439, 00 Євро». Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості відповідачем встановлено в розмірі 8650, 00 Євро.

Зазначене рішення слугувало підставою для видання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00307.

Позивач вважаючи такі рішення відповідача протиправними звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 54 МК України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч.1).

Відповідно до ст. 49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з ч. 1 ст. 51, ч. 1 ст. 52 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено ч. 2 ст. 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

За змістом ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (частина друга статті 57 МК України).

Відповідно до ч. 3, 4 статті 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Положеннями ч. 5, 6 ст. 57 МК України закріплено, що у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст.62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Як згадувалось вище та підтверджується матеріалами справи, що з метою митного оформлення транспортного засобу декларантом подано для митного оформлення митну декларацію № UA205090/2019/039401 від 20.03.2019 щодо товару - «легковий автомобіль марки - VOLKSWAGEN, модель CADDY, календарний і модельний рік виготовлення - 2014; тип двигуна - дизельний, об`єм - 1968 см. куб., кузов - НОМЕР_4, потужність - 81 KW, категорії ТЗ - М1, кількість місць включаючи водія - 5, тип кузова - універсал, колір - білий, колісна формула - 4x4, виробник «VOLKSWAGEN», DE, торговельна марка - «VOLKSWAGEN»», декларантом в графі 42 якої задекларовано ціну товару в сумі 20000, 00 польських злотих та у графі 45 заявлено митну вартість на рівні 22250, 00 польських злотих за основним методом визначення митної вартості товару.

Для підтвердження митної вартості декларантом до митної декларації додано такі документи:

інвойс від 18.03.2019 № FS13/2019 із квитанцією № 12/19 від 18.03.2019 про сплату вартості автомобіля у розмірі 20000, 00 польських злотих;

акт про проведення огляду транспортного засобу № UA209020/2019/15142 від 19.03.2019;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 08.06.2017;

договір про надання послуг митного брокера № 628 від 18.03.2019;

довіреність ННТ № 073085 від 18.03.2019;

платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № 26 від 20.03.2019;

платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів № ПН5067 від 18.03.2019;

копію митної декларації країни відправлення № 19PL301010E0225660;

сертифікат відповідності колісного транспорту;

паспортні документи щодо особи, що дає право на перетин кордону і проживання на території України за № FH 776689 від 06.03.2017 та АЮ 248045 від 19.09.2014.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовуванням додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадках:

якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності;

не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів;

не містять відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Такі сумніви щодо митної вартості товару можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для витребування додаткових документів слугували обставини, що декларантом заявлено митну вартість на рівні 22250, 00 польських злотих, в технічному паспорті № DR/BAN 2427636 від 08.06.2017 в графі С зазначений власник транспортного засобу KUBIAK TOMASZ MICHAL, місто PABIANICE , PIOTRA SKARGI 9, а в рахунку-фактурі № FS 13/2019 від 18.03.2019 продавцем є «LOCCO» Przedsiebiorstwo Prywatne TOMASZ KUBIAK, Zalewowa 49, 93-478 місто Lodz, а також у зв`язку з спрацюванням ризиків Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (далі - АСАУР) «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_4 , валюта - EUR, вартість - 8 439, 00 Євро» та згідно наказу ДФС України №780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митним оформленням транспортних засобів, бувших у використанні» та згідно ст.53 та ст.54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін додаткові документи.

Однак на думку суду зазначені обставини не можуть свідчити на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості у зв`язку з чим пов`язується можливість витребування митним органом додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з цим колегія суддів встановила, що додаткові документи декларантом не надані.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частина 1 ст.55 МК України передбачає, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 6 ст. 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунок митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відтак, правовою підставою, визначеною ст. 55 МК України, для винесення рішення про коригування митної вартості є:

1) невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості;

5) виявлення, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Натомість, як слідує із змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, в якості підстави для коригування митної вартості товару відповідач навів підставу яка не передбачена ст. 55 МК України, а зокрема не підтвердження документально митної вартості та наявності у митного органу інформації щодо вартості транспортного засобу, яка згенеровано АСАУР.

Окрім цього, в оскаржуваному рішенні зазначається про те, що відповідачем проведено консультації з декларантом відповідно до ст. 57 МК України. Також, вказано про неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, митну вартість також визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС № 780 від 28.11.2018 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку», та спрацюванням системи ризиків АСАУР: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_4 , валюта - EUR, вартість - 8439,00 Євро». Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості відповідачем встановлено в розмірі 8650, 00 євро.

При цьому, колегією суддів встановлено, що митним органом не конкретизовано ні у вимозі про витребування додаткових доказів, ні в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, яких саме відомостей не міститься у поданих до митного оформлення документах, які, на думку митного органу, підтвердили б задекларовану митну вартість імпортованого товару або які з поданих документів на підтвердження числового значення задекларованої митної вартості містять розбіжності, або не містять всіх відомостей, що підтверджують їх числові значення митної вартості.

Водночас колегією суддів встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно доьглави 4 цього Кодексу або до суду.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості не міститься відомостей щодо обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано на підставі поданих позивачем документів, а також не зазначено вичерпного переліку вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів. З тих підстав колегія суддів вважає його необґрунтованим. Приймаючи рішення про коригування митної вартості, відповідач повинен зазначити про наявність підстав, перелічених у ч. 1 ст.55 МК України та обґрунтувати причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано за документами, наданими позивачем до митного оформлення.

Посилання відповідача на обставини щодо спрацювання даних автоматизованої системи аналізу та управління ризиками не є правовою підставою, визначеною ч. 1 ст.55 МК України, для коригування митної вартості.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі № 805/2713/16-а.

Крім цього, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також необхідно врахувати, що в такій відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.

Також суд звертає увагу на те, що, в оскаржуваному рішенні відповідач поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів щодо заявленої митної вартості товарів оскільки, в технічному паспорті № DR/BAN 2427636 від 08.06.2017 в графі С зазначений власник транспортного засобу KUBIAK TOMASZ MICHAL, місто PABIANICE , PIOTRA SKARGI 9, а в рахунку-фактурі № FS 13/2019 від 18.03.2019 продавцем є «LOCCO» Przedsiebiorstwo Prywatne TOMASZ KUBIAK, Zalewowa 49, 93-478 місто Lodz. Вказані обставини відповідач трактує як розбіжності у поданих документах, хоча на переконання суду жодних розбіжностей в документах допущено не було, оскільки KUBIAK TOMASZ MICHAL є власником придбаного позивачем транспортного засобу та одночасно фірми «LOCCO» Przedsiebiorstwo Prywatne TOMASZ KUBIAK від якого виписана фактура про продаж автомобіля. Дана обставина підтверджується долученою апелянтом копією витягом з Центрального інформаційного реєстру господарської діяльності, котрий нотаріально завірений з польської мови. Також колегія суддів вважає за потрібне зазначити, що формування ціни та зазначення її в митній декларації не залежить від попереднього власника транспортного засобу.

З огляду на встановлене та практику Верховного Суду, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи, та митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації чи містять розбіжності, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за методом обраним позивачем.

Відтак наявні підстави для задоволення позовних вимоги шляхом визнання протиправними та скасування рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000307/2 від 21.03.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00307 від 21.03.2019.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1536 грн 80 коп. (квитанція № 0.0..1 від 10.04.2019 на суму 768 грн 40 коп. та квитанція № 0.0..1 від 23.04.2019) та за подання апеляційної скарги 2305 грн 20 коп. (квитанція № 123 від 12.08 .2019).

З урахуванням тієї обставини, що судом апеляційної інстанції скасовано рішення суду першої інстанції та прийнято постанову про задоволення адміністративного позову, колегія суддів дійшла висновку, що судові витрати необхідно присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, сплаченого за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 3842 грн.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі № 140/1230/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA205110/2019/000307/2 від 21 березня 2019 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2019/00307 від 21 березня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС (, вул. Призалізнична, 13, с. Римачі, Любомльський район, Волинська область, 44350) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді В. З. Улицький
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 05 листопада 2019 року