Справа № П/811/1380/16
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 листопада 2019 року

Київ

справа № П/811/1380/16

адміністративне провадження № К/9901/29632/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Усенко Є.А., Шипуліної Т.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №П/811/1380/16 за позовом Олександрійської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Кіровоградській області до Приватного підприємства «Олександрія Квартал» про стягнення коштів ,

ВСТАНОВИВ:

28.10.2019 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову суду апеляційної інстанції у справі, предметом спору у якій було стягнення податковий борг з податку на додану вартість в сумі 20299,97 грн з рахунків у банках, що обслуговують такого платника та з рахунків відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

За наслідками нового апеляційного розгляду, Третій апеляційний адміністративний суд постановою від 07.08.2019 скасусав постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.11.2016 (про задоволення позову) та ухвалив нову, якою в позові відмовив.

Ухвалюючи таке рішення, апеляційний суд виходив з того, що постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі №П/811/675/14 від 25.04.2014, яка набрала законної сили 16.05.2014 року встановлено, що податковий борг частково погашений у березні 2014 року шляхом здійснення податковим органом взаємозаліку за рахунок коштів переплати підприємством податку на прибуток в розмірі 73576 грн, за позивачем рахувався залишок боргу в сумі 4002,56 грн., який був погашений у добровільному порядку 28.04.2014.

Проте відповідачем не внесені відповідні зміни до облікової картки відповідача, у зв`язку з чим після сплати визначеної судом податкової заборгованості за ПП «Олександрія Квартал» обліковується податковий борг.

В подальшому Олександрійська ОДПІ ГУ ДФС у Кіровоградській області всі наступні поточні платежі, які сплачувало ПП «Олександрія-Квартал», зараховувало в рахунок погашення неіснуючого податкового боргу, що стало підставою для висновків контролюючого органу про несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 20299,97 грн.

Не погодившись з постановою апеляційного суду, ГУ ДФС подало касаційну скаргу.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 КАС України передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності. Такий перелік не є вичерпним.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 КАС України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 КАС України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави вважати, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Оцінивши характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників, встановивши, що предмет спору не віднесений до переліку справ, які підлягають розгляду виключно за правилами загального позовного провадження, колегія суддів вважає, що ця справа є справою незначної складності.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вищезгадану касаційну скаргу подано на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

У касаційній скарзі міститься посилання, що ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики щодо обов`язку платника податків виконувати статтю 67 Конституції України. Також зазначає, що між сторонами існує чимала кількість судових рішень, ухвалених як на користь позивача, так і на користь відповідача, що свідчить про неоднакове застосування судами одних і тих самих норм права. Крім того, ця справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для позивача.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпункту "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України є необґрунтованими, а ухвалені у цій справі судові рішення на поточний день не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її. При цьому, з огляду на зміст касаційної скарги, вона не містить посилань на конкретні судові рішення, у яких, по іншому ніж у цій справі застосовано норми права, які регулюють спірні правовідносини.

При цьому посилання на необхідність формування єдиної практики з питання застосування норми статті 67 Конституції України є недоречними, оскільки Основний Закон не регулює питання адміністрування податків, а стаття 67 встановлює обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Питання застосування норм Конституції України не ставилось під сумнів жодними із судів.

Наявність чималої кількості судових справ між позивачем і відповідачем також не може сприйматись як наявність у цій справі виключень, передбачених підпунктом "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Посилання на наявність обставин, передбачених підпунктом "в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України мають загальний характер та зводяться до наявності судових рішень у інших справах, а отже, не містять достатніх обґрунтувань. Тому ці посилання також не можуть сприйматись судом, як виключний випадок.

Інші обґрунтовані посилання на існування обставин передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України у касаційній скарзі відсутні та такі обставини не вбачаються з поданих матеріалів касаційної скарги.

Колегія суддів враховує, що судові рішення у цій справі ухвалені з урахуванням обставин, які стали підставою для направлення її на новий розгляд Верховним Судом, проте доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки встановлених судом обставин та досліджених ним доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Кіровоградській області на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №П/811/1380/16 .

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Є.А. Усенко

Т.М. Шипуліна ,

Судді Верховного Суду