Справа № 560/2827/19
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2827/19
РІШЕННЯ

іменем України

06 листопада 2019 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій, які полягають у не виплаті йому пенсії неправомірними, та зобов`язання нарахувати та виплатити пенсію починаючи з 22.10.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22.10.2018 року він звернувся до органу Пенсійного фонду для оформлення пенсії, на що йому було відмовлено у зв`язку з недостатністю страхового стажу. Фактичною підставою стало те, що у трудовій книжці допущено помилку в графі "дата народження", помилково вказано дату, яка не співпадає з датою, вказаною у паспорті та свідоцтві про народження ( було виправлення дати), зважаючи на що частково неможливо підтвердити страховий стаж.

Після цього позивач звернувся до Красилівського районного суду про встановлення факту, що має юридичне значення та рішенням суду від 09.07.2019 було встановлено факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої 29.11.1980 року.

У серпні 2019 року позивач повторно звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії.

Пенсію було призначено, однак позивач не погоджується з тим, що пенсія була призначена з дня повторного звернення до пенсійного органу, тобто з 12.08.2019, а не з моменту виникнення у нього права на пенсію у 2018 році, відтак звернувся до суду з цим позовом.

ХІД СПРАВИ.

20 вересня 2019 року відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

01 жовтня 2019 року відповідач надав завірену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

08 жовтня 2019 року надійшов відзив, де відповідач вказує на незгоду з позовними вимогами, посилаючись на те, що підставою для не призначення пенсії позивачу з 2018 року стала відсутність у нього 25 років страхового стажу. Незарахування страхового стажу мало місце у зв`язку з виявленими розбіжностями у документах позивача, зокрема даних трудової книжки та паспорту в частині дати його народження.

Пізніше, після одержання судового рішення щодо встановлення юридичного факту відповідач призначив позивачу пенсію з дати його повторного звернення до органу Пенсійного фонду 12.08.2019. Отже, оскільки станом на 22.10.2018 ОСОБА_1 не набув права на призначення пенсії через відсутність страхового стажу 25 років, відповідач вважає його вимогу про виплату пенсії з більш ранньої дати необґрунтованою, а у позові просить відмовити.

Суд відмовив у клопотанні про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін.

Дослідивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд виходить з наступного.

ЗАКОНОДАВСТВО.

Відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 цього ж закону право на отримання пенсії мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Стаття 26 закону визначає умови призначення пенсії за віком, зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993, передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відтак, працівник не може відповідати за неправильність і неналежний порядок ведення (заповнення) трудової книжки та іншої документації, якщо це сталось не з його вини, а тому це не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань призначення пенсії за віком.

ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ, ОЦІНКА.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і ІНФОРМАЦІЯ_3 йому виповнилось 60 років, у зв`язку з чим 22 жовтня 2018 року він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, подавши трудову книжку та інші необхідні документи.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 21.02.2019 року № 6 позивачу було відмовлено у призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю 25 років необхідного страхового стажу.

Відповідно до розрахунків пенсійного органу страховий стаж позивача становив 23 роки і 9 місяців.

Окремі періоди стажу не були враховані через те, що відповідачем встановлені розбіжності у документах, зокрема, титульна сторінка трудової книжки позивача була заповнена з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, так як містила виправлення в даті народження з 18.09.1958 на 19.09.1958 року.

Зокрема, не були зараховані до страхового стажу період навчання ОСОБА_1 з 27.11.1980 року по 20.02.1981 року у Вінницькому ПТУ № 4 та період роботи з 02.02.1981 року по 10.06.1982 року в будівельно-монтажному поїзді № 859. Загалом цей неврахований стаж становить більше 1 року 3 місяців, які були недостатніми для призначення пенсії ( до 25 років)

У той же час, як видно з матеріалів пенсійної справи, відповідач зарахував позивачу вищевказаний страховий стаж 23 роки 9 місяців на підставі даних трудової книжки, індивідуальних відомостей про застраховану особу, довідок, у тому числі архівних довідок про роботу на відповідних підприємствах, довідок про виплачену заробітну плату.

Позивач звертався до суду з позовом про встановлення юридичного факту, який був задоволений рішенням Красилівського районного суду від 09.07.2019 року.

Судовим рішенням встановлено факт належності ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 трудової книжки серії НОМЕР_1 виданої 29.11.1980 року на його ім`я.

Таким чином, висновок відповідача про неможливість зарахування позивачу частини стажу ґрунтується лише на наявності у трудовій книжці виправлення у зазначенні дати його народження.

Після набрання законної сили цим рішенням суду позивач повторно звернувся до відповідача про призначення пенсії і з 12.08.2019 року пенсію було призначено.

Отже, спір у цій справі виник тому, що орган Пенсійного фонду України вважає днем звернення позивача за призначенням пенсії дату повторного звернення 12.08.2019 року, тобто після одержання рішення суду, яким було встановлено юридичний факт належності трудової книжки, а тому вважає, що пенсія підлягала призначенню саме з цієї дати.

Судом встановлено, що на момент звернення до відповідача 20.10.2018 року позивач досяг пенсійного віку та звернувся в межах 3 - місячного строку після досягнення пенсійного віку, що передбачено ст. 45 закону, що відповідачем не спростовано.

Що стосується часткового незарахування страхового стажу, обумовленого розбіжністю у зазначенні дати народження позивача у трудовій книжці, суд вважає, що відповідач мав можливість встановити дійсну дату народження позивача з інших джерел, зокрема з паспорту, військового квитка, що були подані ОСОБА_1 при зверненні з заявою про призначення пенсії вперше у жовтні 2018 року.

Крім того, відповідач не ставив під сумнів інші записи тієї ж трудової книжки позивача, якими підтверджуються інші періоди його роботи, а у рішенні № 6 від 21.02.2019 року не зазначаються будь-які обґрунтовані мотиви неврахування відповідного стажу.

Слід звернути увагу на те, що у рішенні Красилівського районного суду не було встановлено, і іншими доказами не було підтверджено, що безпосередньо наявні у трудовій книжці записи про періоди роботи позивача є неправильними або неточними, чи викликають будь-які інші сумніви у їх достовірності.

Відтак, суд оцінює критично посилання відповідача на те, що частину страхового стажу позивача можливо було зарахувати лише після отримання рішення суду про встановлення юридичного факту належності правовстановлюючого документу, оскільки останнє не мало фактично ніякого відношення до подальшого підтвердження позивачеві частини стажу, який раніше не був зарахований.

Суд вважає, що право особи на призначення пенсії та отримання належних пенсійних виплат в цьому випадку не може ставитись в залежність від підтвердження в судовому порядку тих обставин, які вже існували на час звернення із первинною заявою, та які хоч і викликали певний сумнів у пенсійного органу, могли бути ним перевірені та підтверджені іншими документами.

Частиною 3 ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачає, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Натомість, як встановлено з матеріалів пенсійної справи позивача і не спростовано відповідачем, відповідач не звертався до будь - яких органів, організацій та установ з метою підтвердження спірних періодів роботи ( навчання) позивача, оскільки наявні у пенсійній справі довідки надав сам позивач.

Суд також враховує те, що рішення № 6 за результатами розгляду первинної заяви позивача про призначення пенсії, поданої ним у жовтні 2018 року, було прийняте лише 21.02.2019 року, тобто фактично через 4 місяці з дати звернення заявника, через що позивач протягом цього часу був позбавлений пенсійного забезпечення.

Відтак, суд приходить до висновку, що станом на дату первинного звернення позивача 20.10.2018 року для призначення пенсії у нього виникло право на призначення пенсії, оскільки він мав необхідний страховий стаж 25 років, який був підтверджений в першу чергу відомостями трудової книжки, а також і іншими наданими документами.

Крім того, позивач звернувся про призначення пенсії у встановлений законом 3-місячний строк з дати досягнення пенсійного віку, а тому пенсія за віком повинна була бути призначена йому з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку.

Відповідно до вимог КАС України з метою ефективного та всебічного захисту прав та інтересів особи суд має право вийти за межі позовних вимог.

У даному випадку, оскільки судом встановлено відсутність підстав для непризначення пенсії позивачу з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, а також необґрунтовану бездіяльність відповідача, яка полягала у неприйнятті своєчасно рішення за заявою особи ( рішення прийняте майже через 4 місяці з дати звернення, відсутні відомості про причини зволікання), зважаючи на те, що саме рішення № 6 від 21.02.2019 року є необґрунтованим і виходить за межі розумних строків, суд вважає необхідним його скасувати та зобов`язати орган Пенсійного фонду повторно розглянути заяву позивача від 22.10.2018 року, вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, провівши відповідний перерахунок та виплату пенсії.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, яка полягала у неприйнятті своєчасно рішення про призначення пенсії за заявою ОСОБА_1 від 22.10.2018 року.

Визнати необґрунтованим та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 6 від 21.02.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.10.2018 року, вирішити питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з дня, що настає за днем досягнення ним пенсійного віку, провівши відповідний перерахунок та виплату пенсії.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області судовий збір в сумі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 листопада 2019 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя І.С. Козачок