Справа № 161/10034/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/10999/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Шевчук С. М.,

за участю секретаря судового засідання - Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2019 року в справі № 161/10034/19 (головуючий суддя - Пахолюк А.М., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови № 1641/20500/19 від 22.05.2019 в справі про порушення митних правил.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що оскаржувана постанова є безпідставною та необґрунтованою, винесеною без належного з`ясування усіх обставин справи щодо його вини та складу адміністративного правопорушення. Вказує, що жодних дій по заниженню митної вартості товару не вчиняв, оскільки, митне оформлення транспортного засобу вчинялося на основі первинних реєстраційних документів та по договірній ціні зазначеній в інвойсі. Також, оскільки, він не був присутнім в день складання постанови, йому не були роз`ясненні права та обов`язки у відповідності до закону, тому не мав можливості саме в цей день отримати її, ознайомитись з її змістом та бути обізнаним з тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2019 року, позов задоволено.

Скасовано постанову Волинської митниці Державної фіскальної служби України у справі про порушення митних правил № 1641/20500/19 року від 22 травня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що дії позивача мають ознаки порушення митних правил, передбачені ст.485 МК України, оскільки під час митного оформлення транспортного засобу марки «RENAULT», модель «MASTER», ідентифікаційний номер (номер кузова) НОМЕР_1 , через декларанта (митного брокера) ОСОБА_2 подано пакет документів на вказаний транспортний засіб, де містилась недостовірна інформація про вартість вказаного автомобіля, що в свою чергу вказує на уникнення від сплати митних платежів у повному обсязі.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Встановлено, що на підставі протоколу №1724/20500/19, заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В.М. складено постанову в справі по порушення митних правил №1641/20500/19 від 22.05.2019 року, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 100821,27 грн. Постанова винесена у відсутності ОСОБА_1 (директора ТзОВ «А-Стандарт») (а.с. 10-13).

Відповідно до вказаної постанови 01.11.2018 року посадовою особою м/п «Луцьк» Волинської області ДФС за митною декларацією типу ІМ40ДЕ № UA205090/2018/092492, де декларантом (митним брокером) ТзОВ «Глорія Імпекс Плюс» являвся ОСОБА_2 , проведено митне оформлення товару «автомобіль вантажний, призначений для перевезення вантажів дорогами загального користування, марка «RENAULT», модель «MASTER», календарний рік виготовлення: 2014, модельний рік виготовлення: 2014, номер кузова НОМЕР_1 , тип кузова вантажний фургон. Даний автомобіль був у використанні, який відповідно до контракту від 01.07.2018 року та рахунку-фактури був проданий компанією «UAB RUBA» в адресу ТзОВ «А-Стандарт» за ціною 2400 Євро. За митне оформлення даного транспортного засобу при його митній вартості у 85027,21 грн. було сплачено митних платежів в загальній сумі 29252,68 грн.

22.02.2019 року до Волинської митниці ДФС з Державної фіскальної служби України листом від 15.02.2019 року надійшло звернення митних органів Литовської Республіки щодо підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення автомобіля марки марка «RENAULT», модель «MASTER», за експортною митною декларацією MRN № 18LTKC0100EK12B951 та рахунком-фактурою серії EDT6 № 246 щодо купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу, а також копія митної декларації щодо митного оформлення даного автомобіля.

Згідно поданих документів було встановлено, що автомобіль марка «RENAULT», модель «MASTER», номер кузова НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення: 2014 був проданий компанією «EDT BALTIC» громадянину ОСОБА_5 за ціною 6000 Євро, що на момент митного оформлення за курсом НБУ складало 190949 грн.

Таким чином, за розмитнення вище зазначено автомобіля необхідно було сплатити митні платежі на суму 62859,77 грн., тобто, різниця між платежами, що були сплачені та платежами, які необхідно було сплатити становить 33607,09 грн.

Внаслідок чого відповідачем зроблено висновок, що ОСОБА_1 , директор ТзОВ «А-Стандарт» через декларанта (митного брокера) ТзОВ «Глорія Імпекс Плюс» громадянина ОСОБА_2 під час митного оформлення вчинив дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів, а саме заявив в митній декларації неправдиві відомості щодо відправника та одержувача товару, неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару та надав з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

Не погоджуючись з прийнятою постановою в справі про порушення митних правил №1641/20500/19 від 22.05.2019, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що Волинською митницею ДФС, належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами не доведено правомірність свого рішення щодо притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Відповідно до частини першої статті 508 Митного кодексу України у справі про порушення митних правил процесуальні дії проводяться з метою отримання доказів, необхідних для правильного вирішення цієї справи.

Згідно частини другої цієї статті до процесуальних дій належать: 1) складення протоколу про порушення митних правил; 2) опитування осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, свідків, інших осіб; 3)витребування документів, необхідних для провадження у справі про порушення митних правил, або належним чином завірених їх копій чи витягів з них; 4) тимчасове вилучення товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу, та документів на них; 5) митне обстеження; 6) пред`явлення товарів, транспортних засобів і документів для впізнання; 7) експертиза; 8) взяття проб та зразків для проведення дослідження (аналізу, експертизи).

Відповідно до статті 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно до положень частини 6 статті 54 Митного кодексу України підставами для коригування митної вартості, серед іншого, є надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

За змістом частини 5 статті 54 та частини 2 статті 351 Митного кодексу України митні органи при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів уповноважені, серед іншого, звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості. Надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтвердженої інформації про не підтвердження автентичності поданих органу доходів і зборів документів щодо товарів, митне оформлення яких завершено, недостовірність відомостей, що в них містяться, є підставою для проведення документальної невиїзної перевірки.

Частиною 1 статті 352 Митного кодексу України передбачено, що під час проведення перевірок посадові особи органів доходів і зборів можуть використовувати документи, визначені Митним кодексом України, податкову інформацію, експертні висновки, судові рішення, документально підтверджені відомості, отримані від уповноважених органів іноземних держав щодо вартісних, кількісних або якісних характеристик, країни походження, складу та інших характеристик, які мають значення для оподаткування товарів.

Частиною 7 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як встановлено, між ТзОВ «А-Стандарт» та «UAB RUBA» укладено контракт від 01.07.2018 року №S01/07/18 на купівлю автомобіля, а тому даний автомобіль був придбаний в останнього на підставі договірної ціни, зазначеної в інвойсі. Відповідач не ставив під сумнів надані позивачем інвойси до митного оформлення (а.с. 17).

Відтак, при розмитненні товару позивач керувався договірною вартістю, яка була зазначена у інвойсі UAB RUBA» (а.с. 15, 17). Під час розмитнення товару жодних зауважень з боку митних органів не було, не було і зауважень безпосередньо до митної вартості. Крім того, митний орган у разі сумніву щодо ціни товару має повноваження запитувати додаткові документи або коригувати митну вартість. Рішення про коригування митної вартості відповідачем не приймалось.

Відносно інформації отриманої у встановленому порядку від митних органів Литовської Республіки слід зазначити, що ця інформація стосується продажу компанією ТОВ «EDT BALTIC» автомобіля марки «RENAULT», модель «MASTER», номер кузова НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_5 .

Поряд з цим, слід зазначити, що наявність такої інформації, отриманої від митних органів Литовської Республіки, не спростовує обставин стосовно продажу вказаного автомобіля компанією «UAB RUBA» згідно контракту від 01.07.2018 року та рахунку-фактури від 30.10.2018 року №30-10-0588 для ТзОВ «А-Стандарт», керівником якої був позивач (а.с. 17).

Таким чином, наявність такої інформації митних органів Литовської Республіки про продаж автомобіля іншим продавцем товару для гр. ОСОБА_5 не може бути беззаперечним доказом вини керівника ТзОВ «А-Стандарт» у вчиненні дій, спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів, оскільки ця інформація та документи, на які посилається відповідач, не виключає можливості переходу прав на автомобіль від фізичної особи, яка зазначена у вказаному листі до інших осіб, в т.ч. до продавця, який зазначений в поданих до митного оформлення документів.

Відтак, позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми митних платежів на підставі первинних реєстраційних документів та оригіналу інвойсу.

Не заслуговують на увагу апеляційного суду посилання митного органу на те, що документи отримані від митних органів Литовської Республіки та ті котрі були подані позивачем до митного оформлення містять відмінні дані та можуть стосуватися факту ймовірної підробки документів, оскільки вони не можуть бути беззаперечним доказом вини позивача, оскільки достовірність поданих документів до митного оформлення не спростована належними доказами у справі, а відтак всі сумніви тлумачиться на користь особи, яку звинувачують у вчиненні неправомірних дій.

Також слід зазначити, що позивачем під час процедури митного оформлення задекларовано митну вартість транспортного засобу і сплачено суми митних платежів на підставі первинних реєстраційних документів та оригіналу інвойсу. Відтак, позивачем виконані митні і податкові зобов`язання під час здійснення митних процедур. Рішення про коригування митної вартості митним органом не приймалося. Додаткових досліджень податковими та митними органами не проводилося, а інформація, отримана від уповноважених органів іноземних держав, стосувалася факту ймовірної підробки документів, однак в матеріалах справи відсутні докази щодо обставин, які саме документи є підробленими між компанією «EDT BALTIC» та гр. ОСОБА_5 чи між компанією «UAB RUBA» та ТзОВ «А-Стандарт», керівником якої був позивач.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі №817/1107/17.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 485 МК України, не доведена, не підтверджується належними доказами, що виключає притягнення його до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до ч.1, 2 ст. 526 МК України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем недотримано вимоги положень ст. 526 МК України, оскільки матеріали справи не містять доказів своєчасного сповіщення позивача або його представника про місце і час розгляду справи про порушення митних правил. Про винесення оскаржуваної постанови, позивач дізнався лише 11.06.2019 року, коли лист із постановою було доставлено до його поштової скриньки простим листом.

Надані відповідачем суду докази повідомлення позивача про розгляд відносно нього справи про порушення митних правил, зокрема: лист-виклик позивача про надання ним пояснень 29.03.2019 року, повідомлення про розгляд справи про порушення митних правил від 11.04.2019 року, не підтверджують факт отримання позивачем вказаних документів та його обізнаність про місце і час розгляду справи про порушення митних правил. Вказані документи свідчать лише про їх направлення позивачу, і не є належним доказом, який свідчить про обізнаність позивач про місце і час розгляду справи про порушення митних правил.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення прийшов до вірного висновку, що постанову № 1641/20500/19 від 22.05.2019 в справі про порушення митних правил слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС - залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 вересня 2019 року в справі №161/10034/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 07 листопада 2019 року