Справа № 127/17258/19
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/17258/19

Головуючий у 1-й інстанції: Бессараб Н.М.

Суддя-доповідач: Біла Л.М.

06 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2019 року (повний текст якого складено 02 жовтня 2019 року у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, виконуючого обов`язки начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України Путишина Ігоря Івановича про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

у червні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, виконуючого обов`язки начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України Путишина Ігоря Івановича, в якому просив скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0306/40100/19 від 04.06.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваною постановою його безпідставно визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 61390,74 грн. Підставою винесення даної постанови стало те, що позивач при поданні митної декларації визначив невірний код товару згідно з УКТЗЕД, що як наслідок призвело до зменшення розміру митних платежів. При цьому, митний орган самостійно змінив для ТОВ "ГРУТЕК" 15.03.2019 код товару №4 електронної декларації з на НОМЕР_1 і підприємство сплатило всі митні платежі, які передбачено для даного коду товарів УКТЗЕД, в тому числі і 20643,59грн., товар було розмитнено митним органом та здійснено випуск цього товару у вільний обіг на території України, а відтак ніяких негативних наслідків дана ситуація не створила, бюджетні платежі сплачено у повному обсязі. На переконання позивача, за таких умов у його діях немає складу порушення митних правил, а постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що для притягнення до відповідальності за ст. 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації саме неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. В даному випадку апелянт посилається на те, що прямий умисел у нього був відсутній, що вказує на протиправність винесення оскаржуваної постанови.

Відповідачі не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

05 листопада 22019 року до суду надійшло клопотання від представника позивача про відкладення розгляду справи, у зв`язку із її участю 06.11.2019 у розгляді справи в Сумському окружному адміністративному суду.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи, оскільки будь-яких доказів зайнятості представника позивача в іншому судовому засіданні до матеріалів справи не надано.

В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, повноважного представника в судове засідання не направили.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 15.03.2019 головним державним інспектором ВМО №1 м/п "Вінниця-центральний" Вінницької митниці ДФС Головняк В.С. було складено протокол про порушення митних правил №0306/40100/19 відносно ОСОБА_1 за ст. 485 МК України (а.с. 47-48).

Постановою в.о. начальника Вінницької митниці ДФС Путишина І.І. від 04.06.2019 в справі про порушення митних правил №0306/40100/19 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 61390,74 грн. (а.с. 26-29).

Зі змісту вказаної постанови встановлено, що 14.03.2019 о 11 год. 23 хв. з метою митного оформлення товарів у митному режимі "імпорт" шляхом електронного декларування, особою уповноваженою на роботу з митним органами ТОВ "ГРУТЕК" ОСОБА_2 Ю ОСОБА_3 , було подано до відділу митного оформлення №1 митного поста "Вінниця-центральний" Вінницької митниці ДФС митну декларацію типу "IM 40 ДЕ", яка була зареєстрована за №UA401010/2019/017604, згідно якої товар №4 задекларовано як "Насос- дозатор (гідроруль) 100-as /MsZ/ арт. OSPC 100 ON 150-1155 - 58 шт.; Насос-дозатор (гідроруль) 160-as /MsZ/ арт. OSPC 160 ON 150G0030 - 51 шт.; Насос-дозатор (гідроруль) 160-as /MsZ/ арт. OSPC 160 ON 150G0030 - 116 шт., загальна кількість 225 шт.", за кодом УКТ ЗЕД (ставка ввізного мита складає 0%), митна вартість 344059,71 грн. та вагою нетто 1390,052 кг.

За результатами аналізу поданих до митного оформлення документів та внаслідок спрацювання Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками виникли сумніви щодо правильності визначення декларантом коду товару за УКТ ЗЕД.

Згідно з п. 3 ст. 69 МК України у декларанта було письмово витребувано документи, на підставі яких ним було прийнято рішення по класифікації товару №4.

За результатами проведеного митного огляду даного товару та Аналізу наданих декларантом документів, з метою перевірки правильності визначення класифікаційного коду товару №4 згідно УКТ ЗЕД, було направлено запит до спеціалізованого підрозділу класифікації товарів.

За результатами опрацювання запиту підрозділу митного оформлення, відділом адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Вінницької митниці ДФС винесено класифікаційне рішення від 15.03.2019 КТ-UА-2019, згідно якого змінено опис та код товару №4 згідно УКТ ЗЕД на НОМЕР_1 , що оподатковується за ставкою ввізного мита 5%.

Відповідно до службової записки відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання від 15.03.20109 № 618/02-80-19-01, загальна сума митних платежів, що підлягають сплаті при митному оформленні товару №4 із врахуванням рішення КТ-UА-2019 від 15.03.2019, повинна складати 89455,52 грн., що на 20643,58 грн. більше, ніж зазначено у поданій ОСОБА_1 електронній митній декларації №UА401010/2019/017604.

Відповідно до графи №54 митної декларації №UА401010/2019/017604 від 14.03.2019 особою, відповідальною за заповнення митної декларації та надання до митного органу документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, є декларант ТОВ "ГРУТЕК" - в особі директора ОСОБА_1 .

Так, рішенням відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Вінницької митниці ДФС №КТ-UА-2019 року від 15.03.2019 змінено код товару на НОМЕР_1 , яке в порядку, передбаченому ст. 24, ч. 7 ст. 69 МК України, оскаржене не було (а.с. 51).

Зі змісту протоколу опитування в справі про порушення митних правил №0306/40100/19 слідує, що на запитання "Чи усвідомлюєте Ви, що зазначення в митній декларації недостовірних даних може мати наслідком недобору митних платежів та відповідних санкцій до декларанта, а також чи визнаєте Ви власну провину щодо невірної класифікації товару №4 згідно МД №UА401010/2019/017604 від 14.03.2019?" позивач відповів "Так, усвідомлюю, проте я при поданні митної декларації вважав, що заявляю достовірні дані, відповідно, ніякого умислу в ухиленні від сплати обов`язкових митних платежів я не мав, власну вину щодо невірної класифікації товару №4 визнаю та погоджуюсь з класифікаційним рішенням №КТ-UА-2019 від 15.03.2019 в повній мірі.

Вважаючи постанову від 04.06.2019 в справі про порушення митних правил №0306/40100/19 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що аналіз диспозиції ст. 485 Митного кодексу України свідчить про те, що наведені варіанти дій, які являють собою об`єктивну сторону даного правопорушення, можуть бути вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю). При цьому, особа, відповідальна за передбачені цією статтею дії, може прямо і не бажати настання відповідної мети, однак повинна усвідомлювати можливість настання наслідків своїх дій у вигляді неналежної сплати митних платежів. Зважаючи на те, що позивач при визначенні коду УКТ ЗЕД спирався на власний досвід при декларуванні подібних товарів, однак не надав суду доказів, що раніше він неодноразово при розмитненні аналогічних товарів подавав митні декларації із зазначенням коду товару (ставка ввізного мита складає 0%) і митниця будь-яких претензій до нього з даного приводу не пред`являла, то встановлені у справі фактичні обставини дають підстави вважати, що відповідачем правомірно та обґрунтовано прийнято оскаржувану постанову.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 МК України за письмовими зверненнями декларантів або уповноважених ними осіб органи доходів і зборів приймають попередні рішення щодо застосування окремих положень законодавства України з питань державної митної справи. Такі рішення виносяться до початку переміщення товарів через митний кордон України.

Згідно ч. 1 ст. 68 МК України ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими (ч.ч. 2, 4, 7 ст. 69 МК України).

За приписами ч. 3 ст. 75 МК України для поміщення товарів у митний режим імпорту особа, на яку покладається дотримання вимог митного режиму, повинна подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, документи на такі товари; сплатити митні платежі, якими відповідно до законів України обкладаються товари під час ввезення на митну територію України в режимі імпорту; виконати встановлені відповідно до закону вимоги щодо заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Положеннями ч.ч. 1, 8 ст. 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів. Відомості про товари: найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації (ч. 8 ст. 264 МК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Статтею 485 МК України передбачено, що заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Даючи правову оцінку доводам апелянта стосовно протиправності притягнення його до відповідальності за ст. 485 МК України за порушення митних правил, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

З матеріалів справи слідує, що позивач здійснював декларування товару на підставі наданих йому товаросупровідних документів, код товару визначався ним на підставі пояснень УКТ ЗЕД до товарної позиції 8413. ОСОБА_1 вважав, що код товару є вірним.

Однак, за наслідками проведених досліджень митним органом було встановлено інший код УКТ ЗЕД задекларованого ОСОБА_1 товару та відповідно інша ставка мита, а саме змінено код товару НОМЕР_2 (ставка ввізного мита складає 0%) на НОМЕР_1 (ставка ввізного мита складає 5%).

Зі зміною митним органом коду товару з на позивач ОСОБА_1 погодився, подавши митну декларацію UA401010/2019/017916, де вказав код товару та здійснив відповідні митні платежі.

Тобто, єдиною підставою для винесення оскаржуваної постанови слугувала зміна коду товару, що призвело до нарахування митних платежів, які, в свою чергу, були у повному обсязі сплачені позивачем.

Натомість, аналізуючи зміст нормативного регулювання спірних правовідносин є підстави не погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що об`єктивну сторону правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України можуть становити дії, вчинені як умисно (в тому числі з непрямим умислом), так і у зв`язку з необережністю (недбалістю).

Колегія суддів зазначає, що склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Тобто, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння, передбаченого статтею 485 МК України, обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (визначений законом порядок сплати податків та зборів).

За встановлених в даній справі обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що за відсутності обґрунтованих доказів, які б свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТ ЗЕД (який декларант вказав на основі наявних в нього товаросупровідних документів), не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до статті 485 МК України.

Аналогічна правова позиції викладена Верховним Судом у постанові від 14 травня 2019 року у справі №334/1738/16-а (2-а/334/124/16), яку, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 242 КАС України враховує колегія суддів при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що позиція суду першої інстанції щодо правомірності винесення постанови від 04.06.2019 в справі про порушення митних правил №0306/40100/19 є безпідставною, оскільки ґрунтується на помилковому застосуванні норм права та за неповного дослідження обставин, які мали значення для вирішення справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 02 жовтня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Вінницької митниці Державної фіскальної служби України, виконуючого обов`язки начальника Вінницької митниці Державної фіскальної служби України Путишина Ігоря Івановича про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити повністю.

Скасувати постанову в справі про порушення митних правил №0306/40100/19 від 04.06.2019.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.