Справа № 160/2537/19
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
30 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2537/19
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Шальєвої В.А., секретар судового засідання - Лащенко Р.В., за участю представника позивача - Федорко О.О ., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі заяву представника Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року в адміністративній справі №160/2537/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, скасування припису та визнання дій протиправними, -
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправною та скасувати постанову №ДНЗ/277/АВ/ТД-ФС/158 від 21.02.2019 про накладення штрафу уповноваженими особами у розмірі 250 380,00 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову №ДНЗ/277/АВ/ІП-ФС/159 від 21.02.2019 року про накладення штрафу уповноваженими особами у розмірі 4173, 00грн.;
- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області щодо виходу за межі предмету інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 та вилучення журналу перевірок ФОП ОСОБА_2. та копії направлення №151 від 27.12.2018 року, що відбулось під час проведення інспекційного відвідування у період з 17.01.2019 року по 18.01.2019 року;
- визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень №ДНЗ/227/АВ від 18.01.2019 року;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 21.02.2019 року № ДНЗ/277/АВ/ТД-ФС/158. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 припису Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 18.01.2019 року № ДНЗ/277/АВ. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 судовий збір у сумі 3464 (три тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 30 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2024 (дві тисячі двадцять чотири) грн. 28 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просив скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволені позовних вимог, та прийняти нове, яким повністю задовольнити адміністративний позов.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 25.09.2019 року апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року в адміністративній справі №160/2537/19 скасовано в частині відмови в задоволені позову щодо визнання протиправним та скасування пункту п`ять припису про усунення виявлених порушень №ДНЗ/227/АВ від 18.01.2019 року та в цій частині позов задоволено, а саме: визнано протиправним та скасовано пункт п`ять припису про усунення виявлених порушень №ДНЗ/227/АВ від 18.01.2019 року. В інший частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2019 року в адміністративній справі №160/2537/19 залишено без змін.

27 вересня 2019 року до Третього апеляційного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі, в якій заявник просив вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00грн. та судових зборів за подання апеляційної скарги у сумі 9581,31грн.

Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити вказану заяву.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд заяви за його відсутності та заперечення, в яких просив відмовити у задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи представника позивача, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з приписами пункту 4 частини першої статті 322 КАС України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як свідчать матеріали справи, Третім апеляційним адміністративним судом при прийнятті постанови від 25.09.2019 року не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції вважає наявними підстави для ухвалення додаткової постанови відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту заяви позивача вбачається, що вона містить вимоги щодо відшкодування двох груп витрат, а саме: судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Щодо судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем на підставі квитанцій від 19.06.2019 №122ССВ197С на суму 3818,31грн., №122СF1197F на суму 2881,50грн., №122D131981 на суму 2881,50грн. сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги в загальному розмірі 9581,31грн.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу адміністративного позову фізичною особою - підприємцем стягується судовий збір в 1 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вказані норми та враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено частково - задоволено 1 вимогу немайнового характеру, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про стягнення з Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь позивача судового збору у розмірі 2202,50грн.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача долучено до матеріалів справи копію платіжного доручення №31 від 20.06.2019 року на суму 5000,00грн. на оплату гонорару; копію додаткової угоди №2 від 20.06.2019 року; копію акту №2 приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №25-01/01 від 25.01.2019 року; детальний опис розміру судових витрат з урахуванням витрат на правничу допомогу по справі №160/2537/19.

Таким чином, представником позивача заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката, на суму 5000 грн.

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі "Ботацці проти Італії" (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Позивачем доведено суду надання йому адвокатом юридичних послуг.

Втім, вирішуючи питання про розподіл понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що апеляційна скарга задоволено частково, а тому суд вбачає підстави для задоволення відшкодування 50% витрат на правничу допомогу від 5000грн., а саме 2500грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 139, 252 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року в адміністративній справі №160/2537/19 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, скасування припису та визнання дій протиправними - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 2202,50 грн. (дві тисячі двісті дві грн. 50 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області () на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500,00грн. (дві тисячі п`ятсот грн. 0 коп.).

В іншій частині заяви відмовити.

Вступну та резолютивну частину проголошено 30.10.2019р., повне судове рішення складено 04.11.2019р.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строк, визначений ст. 329 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя В.А. Шальєва