Справа № 825/396/17
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року

Київ

справа №825/396/17

адміністративне провадження №К/9901/37929/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А., суддів - Олендера І.Я., Ханової Р.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області

на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року (суддя Клопот С.Л.)

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року (судді: Вівдиченко Т.Р. (головуючий), Грибан І.О., Собків Я.М.)

у справі № 825/396/17

за позовом приватного підприємства «Фірма «Голд Транс»

до Головного управління ДФС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року приватне підприємство «Фірма «Голд Транс» (далі - ПП «Фірма «Голд Транс») звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ГУ ДФС у Чернігівській області, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 12 грудня 2016 року № .

На обґрунтування позовних вимог ПП «Фірма «Голд Транс» зазначило, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки позивач не вчиняв жодних дій, які б свідчили про порушення порядку декларування, подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належить резиденту України та знаходяться за її межами.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 04 квітня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року, позов задовольнив.

Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ГУ ДФС у Чернігівській області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просило їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПП «Фірма «Голд Транс» відмовити в повному обсязі.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 07 вересня 2017 року відкрив касаційне провадження за скаргою контролюючого органу.

Позивач не скористався своїм правом подати заперечення/відзив на касаційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

14 березня 2018 року справу в порядку, передбаченому підпунктом 4 пункту 1 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року; далі - КАС України) передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що в період з 14 до 18 листопада 2016 року посадовими особами ГУ ДФС у Чернігівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства за період з 03 грудня 2015 року до 18 листопада 2016 року по експортним контрактам від 03 червня 2015 року № 1А та від 27 лютого 2015 року №1Е, за результатами якої складено акт перевірки від 25 листопада 2016 року №438/14/37199162.

У ході проведення перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем вимог статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (зі змінами та доповненнями) щодо порядку декларування валютних цінностей, доходів та майна, які перебувають за межами України станом на 01 січня 2016 року, 01 квітня 2016 року та 01 липня 2016 року.

На підставі висновків акта перевірки 12 грудня 2016 року контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення № , згідно з яким позивачу нараховано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) або пені в розмірі 1020 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин; далі - Декрет) визначено, що валютні цінності та інше майно резидентів, яке перебуває за межами України, підлягає обов`язковому декларуванню у Національному банку України.

Порядок і терміни декларування встановлюються Національним банком України.

Відповідно до пункту 2 статті 16 Декрету за невиконання резидентами вимог щодо декларування валютних цінностей та іншого майна, передбачених статтею 9 цього Декрету, застосовується штраф у сумі, що встановлюється Національним банком України.

Згідно з пунктом 2.7 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 08 лютого 2000 року № 49 (в редакції, чинній на час виникнення правовідносин), невиконання резидентами вимог щодо порядку та строків декларування валютних цінностей та іншого майна тягне за собою таку відповідальність: - порушення строків декларування - накладення штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за кожний звітній період; - порушення порядку декларування - накладення штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, цією нормою визначено дефініцію поняття «порушення порядку декларування».

Так, порушенням порядку декларування є подання недостовірної інформації або перекручення даних, що відображаються у відповідній декларації, якщо такі дані свідчать про приховування резидентами валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

Із матеріалів справи вбачається, що ПП «Фірма «Голд Транс» подало до Чернігівської ОДПІ ГУ ДФС у Чернігівській області декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України та знаходяться за її межами: 12 січня 2016 року за № станом на 01 січня 2016 року; 26 квітня 2016 року за № станом на 01 квітня 2016 року; 28 липня 2016 року за № станом на 01 липня 2016 року.

У пункті 5 «Товари (роботи, послуги), що експортовані резидентом за межі України з оплатою в іноземній валюті і за які на звітну дату не надійшли в установлені законодавством терміни валютні кошти на валютний рахунок резидента в уповноваженому банку» розділу III «Майно та товари за кордоном» в декларації станом на:

- 01 січня 2016 року відображена дебіторська заборгованість в розмірі 4163,22 євро, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань нерезидентом «UАВ AGROPLIUSAS» (Литва) по експортному договору від 03 червня 2015 року № 1А, замість 4163,27 євро; - 01 квітня 2016 року відображена дебіторська заборгованість в розмірі 2 663,22 євро, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань нерезидентом «UАВ AGROPLIUSAS» (Литва) по експортному договору від 03 червня 2015 року № 1А, замість 2663,27 євро; - 01 липня 2016 року відображена дебіторська заборгованість в розмірі 1 163,22 євро, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань нерезидентом «UАВ AGROPLIUSAS» (Литва) по експортному договору від 03 червня 2015 року № 1А, замість 1163,27 євро.

Як встановили суди попередніх інстанцій, розбіжність між дебіторською заборгованістю, відображеною в декларації, та реальною становить 0,05 євро, тобто фактично вказані розбіжності є арифметичною помилкою (опискою), вчиненою ПП «Фірма «Голд Транс».

При цьому відповідачем не доведено, що описка в 0,05 євро, допущена у відображенні дебіторської заборгованості, свідчить про приховування позивачем валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

Під час перевірки контролюючому органу були надані всі первинні, бухгалтерські та інші документи, що стосуються зазначеної дебіторської заборгованості, зокрема: експортний контракт, виписки по особовим рахункам, рішення судових органів тощо, що свідчить про відкритість та прозорість діяльності ПП «Фірма «Голд Транс».

Таким чином, перевіркою зафіксовано факт арифметичної помилки (описки), а не факт порушення порядку декларування.

Водночас, контролюючий орган у кожному конкретному випадку має об`єктивно враховувати причини та обставини, що призвели до виникнення таких помилок, і застосовувати штрафні санкції лише за наявності достатніх підстав щодо намірів навмисного ухилення чи приховування суб`єктом господарської діяльності валютних цінностей та майна, що знаходяться за межами України.

З огляду на встановлені обставини справи та недоведеність відповідачем складу порушення позивачем порядку декларування, колегія суддів погоджується з судами попередніх інстанцій, що спірне податкове повідомлення-рішення про застосування до ПП «Фірма «Голд Транс» штрафу прийнято контролюючим органом протиправно.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків, якими мотивовані судові рішення, та не дають підстав вважати їх помилковими, а застосування судами норм матеріального та процесуального права - неправильним.

Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 343, 349, 350, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Головного управління ДФС у Чернігівській області залишити без задоволення, постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді І.Я. Олендер

Р.Ф. Ханова