Справа № 620/1787/19
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/1787/19 Суддя першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Беспалова О.О.,

при секретарі (помічнику) - Коляді Ю.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Чернігівській області щодо відмови йому у продовженні дії дозволу на право носіння та зберігання пристрою травматичної дії ПМР(у), кал.9 мм, № НОМЕР_1 ;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернігівській області повторно розглянути його заяву про продовження дії дозволу на носіння та зберігання пристрою травматичної дії ПМР(у), кал.9 мм, № НОМЕР_1 в порядку визначеному чинним законодавством.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою у задовленні адміністративного позову відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

25 жовтня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 38730, позивач надіслав заяву про розгляд справи без його участі та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що за позивачем, після його виходу у відставку, зберігається статус судді, а відповідно і гарантії недоторканності, у тому числі, право на захист та всі засоби визначені законом для забезпечення особистої безпеки судді, в тому числі, на зберігання та носіння спецзасобу травматичної дії.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 08.09.2016 року № 1515-VІІІ позивач був звільнений з посади судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області у зв`язку з виходом у відставку, і наказом в.о. голови Ніжинського міськрайонного суду від 14.09.2016 року №б4-ос відрахований зі штату суду.

На даний час позивач перебуває на обліку в Ніжинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області і з 15.09.2016 року та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, призначене відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 р. № 2453-VІ.

Під час роботи на посаді судді позивач отримав дозвіл на право носіння та зберігання пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними знаряддями несмертельної дії ПМР(у), кал.9 мм, № НОМЕР_1 .

У березні 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою щодо продовження дії дозволу на право носіння та зберігання пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, надавши необхідні для цього документи та сплативши кошти за надання даної послуги.

20.03.2019 року позивач отримав від відповідача письмову відповідь на №13/К-821 від 19.03.2019 року про залишення його заяви без задоволення.

Свою відмову відповідач обґрунтовує тим, що до наданих позивачем документів не додано доказів підтвердження підстави законного володіння пристроєм ПМР(у), кал.9 мм, № НОМЕР_1 , яке регулюється наказом МВС №379 дек від 15.06.2000 року.

Відповідач зазначив, що згідно зазначеного наказу для продовження терміну дії дозволу на право носіння та зберігання пристрою вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії позивачу необхідно надати документи, що посвідчують належність до категорії осіб, які мають право на придбання, носіння та зберігання пристроїв, а саме: судді, працівники суду, працівники правоохоронних органів, журналісти, народні депутати України, члени громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону, військовослужбовці, крім тих, які проходять строкову військову службу, державні службовці та пенсіонери МВС України.

Вважаючи вищевказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.1 наказу МВС України від 13.06.2000 року № 379 дск, ця Інструкція визначає порядок придбання, зберігання, обліку, використання та застосування пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії (далі - пристрої*), та зазначених патронів суддями, працівниками суду, правоохоронних органів та їх близькими родичами (стаття 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»), а також особами, які беруть участь у кримінальному судочинстві (стаття 2 Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві»).

Загальні положення статусу судді, в тому числі, незалежність, недоторканність та імунітет судді визначені ст.. 48 та 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Так, ч.1 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

В той час як ч. 1 ст. 49 вищевказаного Закону передбачено, що суддя є недоторканним. Без згоди Вищої ради правосуддя суддю не може бути затримано або утримувано під вартою чи арештом до винесення обвинувального вироку суду, за винятком затримання судді під час або відразу ж після вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

З наведених дефініцій, колегія суддів робить висновок, що поняття «незалежність судді» та «недоторканість судді» є різними за своїм змістом та правовою природою.

Так, як вірно зазначено сторонами у справі, п. 10 ч.5 ст. 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що незалежність судді, в тому числі, забезпечується визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту.

Відповідно до п. «б» ч.1 ст.5 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», одним із видів забезпечення безпеки є видача зброї, засобів індивідуального захисту і сповіщення про небезпеку.

Частиною 5 ст. 116 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Колегія суддів наголошує, що за суддею у відставку зберігаються гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку, в той час як право носіння та зберігання зброї є однією із гарантій незалежності судді, у зв`язку з чим відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 у продовженні дії дозволу на право носіння та зберігання пристрою травматичної дії ПМР(у), кал.9 мм, № НОМЕР_1 , так як за суддею у відставці не зберігається право на володіння пристроєм травматичної дії на законних підставах, у зв`язку з чим останнім не було надано доказів підтвердження підстави законного володіння пристроєм ПМР(у), кал.9 мм, № НОМЕР_1 , яке регулюється наказом МВС №379 дск від 15.06.2000.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - задовольнити, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 311, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернігівській області - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Л.В.Бєлова

О.О.Беспалов

Повний текст виготовлено 05 листопада 2019 року.