Справа № 320/1517/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1517/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бужак Н. П.

Суддів: Кобаля М.І., Файдюка В.В.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року, суддя Щавінський В.Р., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Каризма КМ" до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Каризма КМ" звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення № від 13.03.2019 року, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 17000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час фактичної перевірки підприємства, відповідачем була виявлення пляшка, яка на думку перевіряючих, містила алкогольний напій та не мала марки акцизного податку, хоча дана пляшка відноситься до предмету декору закладу. Перевіряючими складено акт про фактичну перевірку від 18.02.2019 року №61/10-36-40-00-10/41543998, бланк №002985, які на думку позивача є безпідставними, а застосування штрафних (фінансових) санкцій є протиправним. Тому податкове повідомлення-рішення від 13.03.2019 року № - підлягає скасуванню.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Каризма КМ" зареєстроване за адресою: вул. Обухівське шосе, 3, смт Козин, Обухівський район, Київська область. Основний вид діяльності: діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування (основний) (код КВЕД 56.10).

Головним управлінням ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку позивача.

За результатом проведеної перевірки складено Акт перевірки, в якому встановлено факт зберігання пляшки рому "Plantation Barbados ХО 20th Anniversary", 0,7 літрів, 40% оборотів, дата розливу 04.09.2018 року, виробництва " Соопас Ferrand" по ціні 2 730,00 грн, закоркованої заводським способом, без марки акцизного податку встановленого зразка. У зв`язку з цим, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог ст. 11 Закон №481/95-ВР, а саме зберігання пляшки з алкогольним напоєм без марки акцизного податку встановленого зразка.

Також, перевіряючими за результатами перевірки складено акти про відмову від підписання акту перевірки та про відмову від отримання акту перевірки від 15.02.2019 року.

Судом першої інстанції встановлено, що перевірку проведено в присутності бухгалтера Товариства з обмеженою відповідальністю "Каризма КМ" ОСОБА_2 , яка ознайомилась з направленнями на проведення перевірки, отримала копію наказу про проведення фактичної перевірки, про що свідчить підпис ОСОБА_2 в направленнях на перевірку.

Вищезазначений Акт перевірки отримано позивачем поштою 27.02.2019 року, що підтверджується листом про направлення акту фактичної перевірки, конвертом та відомостями про пошук поштових відправлень наявні в матеріалах справи.

05.03.2019 року позивачем до Головного управління ДФС у Київській області подано заперечення до акту про результати фактичної перевірки від 18.02.2019 року № 61/10-36-40-00-10/41543998.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.03.2019 року на адресу позивача надійшов лист від відповідача про розгляд заперечення від 04.03.2019 року № 7595/10/10-36-40-00-10. В листі зазначено, що розгляд заперечення на акт фактичної перевірки ресторану відбудеться 11.03.2019 року.

19.03.2019 року позивач отримав лист про розгляд заперечення від 13.03.2019 року №9006/10/10-36-40-00-10. В листі зазначено, що заперечення на акт фактичної перевірки ресторану розглянуто та залишено висновки акту без змін.

На підставі Акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.03.2019 року №, яким до позивача застосовано штрафну (фінансову) санкцію у розмірі 17000,00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п. 75.1.3 п.75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з п. 80.1 ст. 81 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 81.1. ст. 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Спеціальним законом щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року №481/95-BP.

Відповідно до вимог статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Частина перша статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" передбачає, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абзацом п`ятнадцятим частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

Таким чином, на підставі абзаца п`ятнадцятого частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" штраф застосовується до суб`єкта господарювання у разі виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв або алкогольних напоїв без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку.

За визначеннями підпунктів 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів; маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів - це наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку.

Відповідно до пункту 218.1 статті 218 Податкового кодексу України суми податку з товарів (продукції), які ввозяться на митну територію України, що підлягають сплаті, визначаються платниками податку самостійно, виходячи з об`єктів оподаткування, бази оподаткування та ставок цього податку.

Пунктами 226.1 та 226.2. статті 226 Податкового кодексу України у свою чергу передбачено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Згідно з пунктом 226.9 статті 226 Податкового кодексу України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1251 затверджено «Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів».

Відповідно до п. 20 Положення № 1251, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України покупці марок зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Контроль за наявністю марок на пляшках (упаковках) алкогольних напоїв і на пачках (упаковках) тютюнових виробів під час їх транспортування, зберігання та продажу здійснюють територіальні органи ДФС, а під час ввезення таких товарів на митну територію України - територіальні органи ДФС. Маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюється виробниками зазначеної продукції.

Для алкогольних напоїв використовуються марки із зазначенням суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, з точністю до тисячного знака, яка відповідає сумі, визначеній з урахуванням діючих на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Згідно з п. 226.11 ст. 226 ПК України зберігання не маркованих в установленому порядку алкогольних напоїв та тютюнових виробів забороняється.

Як убачається із матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Каризма КМ" має ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями №262.

Головним управлінням ДФС у Київській області проведено фактичну перевірку позивача та за результатом проведеної перевірки складено Акт перевірки, в якому встановлено факт зберігання пляшки рому "Plantation Barbados ХО 20th Anniversary", 0,7 літрів, 40% оборотів, дата розливу 04.09.2018 року, виробництва " Соопас Ferrand" по ціні 2 730,00 грн, закоркованої заводським способом, без марки акцизного податку встановленого зразка. У зв`язку з цим, контролюючим органом встановлено порушення позивачем вимог ст. 11 Закон №481/95-ВР, а саме зберігання пляшки з алкогольним напоєм без марки акцизного податку встановленого зразка.

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у приміщенні позивача, окрім пляшок з алкогольними напоями, які призначенні для продаж, наявні і декоративні пляшки з під алкогольних напоїв.

З наявних у матеріалах справи фотокопій зроблених під час перевірки не вбачається, що пляшка алкогольного напою закоркована заводським способом (целофановою упаковкою).

Крім того, позивачем до суду надано копію меню з якого вбачається, що в продажі напоїв відсутній напій рому з назвою "Plantation Barbados ХО 20th Anniversary", 0,7 л, 40% об, дата розливу 04.09.2018 року, виробництва "Соопас Ferrand" по ціні 2 730,00 грн.

Відповідачем не подано доказів того, що позивачем здійснювалась реалізація алкогольного напою, зазначеного в акті перевірки, без акцизної марки.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що акт про результати фактичної перевірки з питань додержання вимог законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизної продукції датовано 18.02.2019 року за №61/10-36-40-00-10/41543998, що слідує із дати зазначеної в самому акті (а.с.57), тоді як у вступній частині акту зазначена дата початку перевірки 15.02.2019 року та дата закінчення перевірки 15.02.2019 року.

Із пояснень свідка ОСОБА_2 вбачається, що акт перевірки їй не надавався в день перевірки і від його підпису вона не відмовлялась.

Із акту відмови від отримання акта перевірки вбачається, що ОСОБА_2 після ознайомлення з актом перевірки 15.02.2019 року відмовилась від отримання його примірника. Крім того, згідно акту від 15.02.2019 року ОСОБА_2 після ознайомлення з актом відмовилась від його підписання.

Колегія суддів критично відноситься до даних актів, оскільки сам акт перевірки складено 18.02.2019 року, що чітко вбачається із самого акту (а.с.57).

Отже, будь-яких зауважень до акту перевірки чи своєї незгоди з викладеними в акті обставинами, 15.02.2019 року ОСОБА_2 не могла висловити саме в акті перевірки, так як останній було складено 18.02.2019 року.

Після отримання акту перевірки, позивач надав відповідні заперечення, що відповідачем не оспорюється.

Окрім того, із долучених до справи фотокарток, зроблених інспекторами під час перевірки, не можливо встановити, чи відкривалась пляшка, чи вона заповнена повністю, оскільки будь-які елементи, які фіксують заводський спосіб закоркованості пляшки, відсутні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують порушення позивачем ст. 11 Закону України «Про Державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», п. 226.9 Податкового кодексу України, Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року №1251, ст. 17 Закону 481/95-BP, оскільки відповідачем не надано доказів того, чи була дійсно виявлена під час перевірки пляшка зі спиртним напоєм без марки акцизного податку, чи дана пляшка лише була декором у якій спиртний напій був відсутній.

Крім того, під час перевірки не було зафіксовано той факт, чи була порушена цілісність заводської упаковки спиртного напою.

За таких обставин, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового-повідомлення рішення № від 13.03.2019 року, оскільки оскаржуване рішення прийнято відповідачем з порушенням норм чинного законодавства.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Кобаль М.І.

Файдюк В.В.

Повний текст виготовлено: 05 листопада 2019 року.