Справа № 160/6148/19
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 жовтня 2019 року Справа № 160/6148/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Кадникової Г. В.
при секретарі судового засідання: Корсун М.О.
за участі: представника позивача: Задніпряного А.О.
представника відповідача: Овсяникової Л.О.
представника третьої особи: Дерновського М.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІП до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України, про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
Товариство з обмеженою відповідальністю ОВІП (далі ТОВ ОВІП, позивач) звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
Ухвалою суду від 08.07.2019р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Ухвалою від 05.08.2019 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому провадженні. Відповідачам запропоновано у встановлені строки надати відзиви на позов.
Цією ж ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів від третьої особи.
03.09.2019 від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та продовження терміну для надання відзиву.
04.09.2019 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву.
Ухвалою суду від 04.09.2019 р. повторно витребувано докази від третьої особи.
04.09.2019р. у ході розгляду справи у засіданні, судом встановлено розбіжності у найменуванні відповідача-1, у зв`язку з чим, ухвалою суду здійснено заміну відповідача-1 Лівобережну державну податкову інспекцію Лівобережного управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області на належного відповідача-1 Лівобережне управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
09.09.2019р. від відповідача-2 надійшли додаткові письмові пояснення, які за своїм змістом по суті є заявою про заміну належної сторони по справі.
У засіданні 12.09.2019р. від представником позивача подана заява про зміну предмету позову, в якій, зокрема визначені вимоги лише до відповідача-2.
Так, позивач просить:
Ухвалою суду від 12.09.2019 р. заяву позивача та клопотання відповідача-2 про виключення зі складу відповідачів Лівобережне управління Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (відповідача-1) задоволено, виключено останнє зі складу відповідачів по справі, визначено Головне управління ДФС у Дніпропетровській області єдиним відповідачем по справі.
12.09.2019 р. від третьої особи надійшов відзив на позов та 17.09.2019 р. надійшли письмові пояснення на виконання ухвал суду.
В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на те, що відповідачем прийнято протиправне рішення, яке не підтверджено жодним документом, передбаченим законодавством. Оскільки накладений арешт шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ), на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, як наслідок, не дав змоги провадити свою діяльність та формувати податкові зобов`язання/податковий кредит, чим порушено права та інтереси підприємства.
Представник відповідача у засіданні підтримав відзив на позовну заяву, у якому заперечив проти задоволення позовних вимог позивача та просив суд відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування поданих заперечень відповідач відзначив, що інформація, наведена позивачем у позовній заяві, не підтверджена належним чином та не відповідає дійсності, а тому діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України.
Дослідивши матеріали справи, подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, при розгляді справи суд виходить з наступного.
10.07.2018 року ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/3960/18 накладено арешт на активи (суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України) ТОВ «ОВІП» шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ), на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
07.12.2018 року за клопотанням представника ТОВ «ОВІП» ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська по справі №202/3960/18 зазначений арешт скасовано.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 24.04.2019 прийнято рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість щодо ТОВ «ОВІП».
24.04.2019 року ТОВ «ОВІП» виключено з Реєстру платників ПДВ. Рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість щодо ТОВ «ОВІП» прийнято на підставі підпункту «г» п.184.1 ст.184 розділу V Податкового кодексу України. Підставою прийняття рішення зазначено відсутність поставок та ненадання декларацій.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
У відповідності до підпункту 19-1.1.2 п.19-1 ст.19 Податкового кодексу України, контролюючі органи виконують функції щодо контролю за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.
Відповідно до п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України з метою виконання своїх функцій контролюючі органі мають право отримувати від платників інформацію щодо здійснення господарської діяльності, одержувати від суб`єктів господарювання і державних органів та установ первинні документи, користуватися інформаційними базами даних, запитувати та вивчати відомості, статистичну та іншу звітність, проводити аналіз управління ризиками тощо. Відповідно до п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України прийняття податкової декларації є обов`язком контролюючого органу. Імперативний характер наведеної норми означає, що контролюючий орган не має права не прийняти фактично отриману податкову декларацію, подану платником податків в один із способів, передбачених п.49.3 ст.49 Податкового кодексу України (особисто або через представника, поштою чи засобами електронного зв`язку).
Практична реалізація процедури прийняття податкової декларації визначається п.п.49.8 та 49.9 ст.49 Податкового кодексу України. Як передбачено нормою абзацу 1 п.49.9 ст.49 Податкового кодексу України, за умови дотримання платником податків вимог цієї статті посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана зареєструвати податкову декларацію платника датою її фактичного отримання контролюючим органом. Згідно з п.49.8 ст.49 Податкового кодексу України, під час прийняття податкової декларації уповноважена посадова особа контролюючого органу, в якому перебуває на обліку платник податків, зобов`язана перевірити наявність та достовірність заповнення всіх обов`язкових реквізитів, передбачених п.п.48.3 та 48.4 ст.48 цього Кодексу. Інші показники, зазначені в податковій декларації платника податків, до її прийняття перевірці не підлягають.
Податковим кодексом України передбачені спеціальні наслідки подання платником податків податкової декларації, заповненої з порушенням вимог п.п.48.3 та 48.4 ст.48 Податкового кодексу України. У такому разі, на підставі п.49.11 ст.49 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний надати такому платнику податків письмове повідомлення про відмову у прийнятті його податкової декларації із зазначенням причин такої відмови.
Відповідно до п.48.3 ст.48 Податкового кодексу України, податкова декларація повинна містити такі обов`язкові реквізити: тип документа (звітний, уточнюючий, звітний новий); звітний (податковий) період, за який подається податкова декларація; звітний (податковий) період, що уточнюється (для уточнюючого розрахунку); повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові) платника податків згідно з реєстраційними документами; код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); місцезнаходження (місце проживання) платника податків; найменування контролюючого органу, до якого подається звітність; дата подання звіту (або дата заповнення - залежно від форми); ініціали, прізвища та реєстраційні номери облікових карток або інші відомості, визначені в абзаці сьомому цього пункту, посадових осіб платника податків; підписи платника податку - фізичної особи та/або посадових осіб платника податку, визначених цим Кодексом, засвідчені печаткою платника податку (за наявності).
Згідно з п.48.4 ст.48 Податкового кодексу України у окремих випадках, коли це відповідає сутності податку або збору та є необхідним для його адміністрування, форма податкової декларації додатково може містити такі обов`язкові реквізити: відмітка про звітування за спеціальним режимом; код виду економічної діяльності (КВЕД); код органу місцевого самоврядування за КОАТУУ; індивідуальний податковий номер згідно з даними реєстру платників податку на додану вартість за звітний (податковий) період; дата та номер рішення про включення неприбуткової організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій; ознака неприбутковості організації; повне найменування нерезидента; місцезнаходження нерезидента; назва та код держави резиденції нерезидента.
Підпунктом г п.184.1 ст.184 Податкового кодексу України визначено, що реєстрація платником податку на додану вартість діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі, якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1130 від 14.11.2014 року (далі - Положення №1130), яке розроблене відповідно до розділів I, II, V, XIV, XVIII Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів, визначається порядок: реєстрації платників податку на додану вартість; анулювання реєстрації платників податку на додану вартість; ведення реєстру платників податку на додану вартість (далі - Реєстр); присвоєння індивідуального податкового номера платника податку на додану вартість; оприлюднення даних з Реєстру; перереєстрації платників податку на додану вартість; ведення документації при реєстрації/анулюванні реєстрації платників податку на додану вартість; формування і надання витягів та довідок з Реєстру.
Відповідно до п.5.1 Положення №1130 реєстрація діє до дати анулювання, яке відбувається у випадках, визначених п.184.1 ст.184 розділу V Кодексу, якщо, зокрема, особа, зареєстрована як платник ПДВ, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає до контролюючого органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
Пунктом 5.2 Положення №1130 передбачено, що при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом "г" п.184.1 ст.184 розділу V Кодексу (підпункт "г" п.5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що: не враховується місяць, в якому проведено реєстрацію особи платником ПДВ, якщо особа зареєстрована платником ПДВ з дня іншого ніж перший день календарного місяця; включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.
Анулювання реєстрації здійснюється шляхом виключення платника ПДВ з Реєстру. Відповідно до п.5.5 Положення №1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" п.184.1 ст.184 розділу V Кодексу (підпункти "б" - "з" п.5.1 цього розділу).
Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав. Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "г" п.184.1 ст.184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником ПДВ та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).
За наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи - платника ПДВ незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства (п. 5.6 Положення №1130).
Водночас, аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що рішення податкового органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість на підставі підпункту "г" п 184.1 ст.184 Податкового кодексу України має прийматися за наявності відповідних підтверджуючих документів та з врахуванням аналізу податкових декларацій платника податку.
З матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення від 24.04.2019 року прийняте у зв`язку з неподанням ТОВ «ОВІП» податкових декларацій з податку на додану вартість за період з травня 2018 року по квітень 2019 року та має останні 12 календарних місяців обсяги оподатковуваних операцій 0,00 грн.
Проте, суд звертає увагу, що протягом строку дії арешту (а саме: з 10.07.2018 по 07.12. 2018 року (6 місяців) на активи (суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ в Державній фіскальній службі України) ТОВ «ОВІП» шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ (ліміт ПДВ), на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, господарська діяльність ТОВ «ОВІП» була фактично припинена, а отже жодних господарських операцій ним вчинено не було і не могло бути.
Оскільки арешт накладений за клопотанням старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, відповідачу відомо про його існування, а також всі можливі наслідки.
Отже, суд не приймає пояснення представника відповідача щодо нездійснення позивачем спроб зареєструвати податкові накладні, як безпідставні.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CASE OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) дії суб`єкта владних повноважень щодо втручання чи обмеження прав людини повинні бути обґрунтованими, законними, необхідними, а втручання пропорційним. Дискреційність повноважень органу влади повинна бути зведена до мінімуму, а логіка рішень органу влади повинна бути чіткою і зрозумілою, як і можливі наслідки таких дій. Особа не повинна відповідати за помилки, вчинені органом держави.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у період з 10.07.2018 по 07.12.2018 року позивач був позбавлений можливості вплинути на податкові показники на своєму рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, і як наслідок, на формування своїх подальших податкових зобов`язань/податкового кредиту через накладений арешт. Це випливає зокрема з положень п. 200-1.3. ст. 200-1 Податкового кодексу України та ч.1 ст.170 Кримінального процесуального кодексу України, сукупний аналіз яких наводить до висновку, що арешт суми ліміту ПДВ в системі електронного адміністрування ПДВ фактично унеможливлює перерахування платником податку коштів з власного поточного рахунку в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування (УПопРах), а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку. Це означає, що Позивач не мав змоги зареєструвати податкову накладну на суму понад ліміту ПДВ, збільшити який неможливо через позбавлення права на розпорядження та користування лімітом ПДВ у зв`язку з накладенням арешту.
Відповідачем не обґрунтовано підстави взяття до уваги періоду господарської діяльності ТОВ «ОВІП» з 10.07.2018 по 07.12.2018 року (період дії арешту на активи шляхом блокування сум податку в системі електронного адміністрування ПДВ, на яку позивач мав право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних), протягом якого відповідачу відомо про неможливість здійснення позивачем господарських операцій з метою формування податкового зобов`язання/податкового кредиту через накладений арешт за клопотанням старшого слідчого СВ ФР Лівобережної ОДПІ м.Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Таким чином, суд дійшов висновку, що період господарської діяльності ТОВ «ОВІП» з 10.07.2018 по 07.12.2018 року не може зазначатись в оскаржуваному рішенні відповідача, оскільки неможливість позивача формувати податкове зобов`язання/податковий кредит прямо обумовлена накладенням арешту посадовими особами структурного підрозділу відповідача, який визнано протиправним в судовому порядку.
Оцінюючи усі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про неправомірність та безпідставність прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи ТОВ ОВІП.
При цьому, на підставі положень Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 16.10.2014 № 569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» позовні вимоги про:
- зобов`язання ГУ ДФС у Дніпропетровській області поновити дію реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи ТОВ ОВІП з моменту її анулювання зі збереженням податкових показників (?Накл) в розмірі 52'671'560грн. 82коп. на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість юридичної особи;
- зобов`язання ГУ ДФС у Дніпропетровській області надати необхідну інформацію та документи з приводу поновлення дії реєстрації платника ПДВ юридичної особи ТОВ ОВІП Державній казначейській службі України для відновлення рахунку ТОВ ОВІП зі збереженням податкових показників (?Накл) в розмірі 52'671'560грн. 82коп. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та повідомити належним чином ТОВ ОВІП у строк, передбачений законодавством;
- зобов`язання Державну казначейську службу України відновити рахунок ТОВ ОВІП у системі електронного адміністрування податку на додану вартість зі збереженням податкових показників (?Накл) в розмірі 52'671'560грн. 82коп. та повідомити належним чином ТОВ ОВІП у строк, передбачений законодавством;
- є похідними від анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи та підлягають задоволенню, з огляду на наступне.
Стаття 184 Податкового кодексу України визначає порядок анулювання реєстрації платника податків, яке здійснюється шляхом вилучення особи з реєстру платників податку. При цьому підстави для такого вилучення визначені даною статтею та є виключними, а також не підлягають розширеному тлумаченню.
Підпунктом г пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається, зокрема, у разі якщо, особа яка зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.
Судом встановлено, що до дня прийняття відповідачем спірного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, позивач мав податкові показники (?Накл) в розмірі 52'671'560грн. 82коп. на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість юридичної особи ТОВ ОВІП.
При цьому, в ході судового розгляду адміністративної справи встановлено, що відповідачем знятий не податковий кредит, а саме реєстраційний ліміт.
Згідно з положеннями пункту 200-1.1 статті 200-1 Податкового кодексу України система електронного адміністрування податку на додану вартість забезпечує автоматичний облік в розрізі платників податку: - суми податку, що містяться у виданих та отриманих податкових накладних та розрахунках коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних; - суми податку, сплачені платниками при ввезенні товару на митну територію України; - суми поповнення та залишку коштів на рахунках в системі електронного адміністрування податку на додану вартість; - суми податку, на яку платники мають право зареєструвати податкові накладні та розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних; - інші показники, які згідно з вимогами пункту 34 підрозділу 2 розділу XX Перехідні положення цього Кодексу враховуються під час обрахунку суми податку, обчисленої за формулою, визначеною пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.
Механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків визначає Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 року №569 «Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість» (далі по тексту - Порядок №569).
Згідно з пунктом 2 Порядку №569, рахунок у системі електронного адміністрування податку (далі - електронний рахунок) - рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який таким платником перераховуються кошти у сумі, необхідній для досягнення розміру суми податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), а також у сумі, необхідній для сплати узгоджених податкових зобов`язань з податку.
Згідно з пунктом 13 Порядку № 569 електронного адміністрування податку на додану вартість. ДФС автоматично обчислює суму податку, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі. Платник податку має право отримувати у ДФС інформацію про стан свого електронного рахунка (в тому числі додаткових електронних рахунків), а також суму податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі.
Отже, електронний рахунок відкривається саме з метою перерахування платником ПДВ коштів для досягнення необхідної суми податку, на яку він має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування, чи суми податку для сплати узгоджених податкових зобов`язань.
Водночас, на електронному рахунку платника в системі електронного адміністрування ПДВ обліковуються не тільки внесені платником кошти, а і суми податку, що містяться у виданих чи отриманих податкових накладних, що сплачені при ввезенні товарів на митну територію України тощо.
З врахуванням статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. А внаслідок протиправності дій відповідача позивач позбавлений права на збереження податкових показників (?Накл) в розмірі 52'671'560грн. 82коп. на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Створення перешкод чи встановлення обмежень, що не ґрунтуються на вимогах закону у праві вільно розпоряджатись накопиченим за наслідками розрахунків з бюджетом від`ємним значенням з податку на додану вартість є формою втручанням у право на мирне володіння своїм майном.
Однак суд враховує, що оскільки адміністратором системи електронного адміністрування ПДВ є Державна фіскальна служба України, остання може у будь-який момент направити повідомлення про закриття електронних рахунків. А отже відповідачем не забезпечено автоматичний облік суми податку, на яку ТОВ ОВІП має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у системі електронного адміністрування, а саме реєстраційний ліміт в розмірі 52'671'560грн. 82коп. вчинити дії щодо відновлення вказаної суми на електронному рахунку позивача.
Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Таким чином, суд погоджується з обраним способом відновлення порушеного права позивача, враховуючи те, що відповідачем у справі є територіальний орган ДФС, та межі його компетенції, зобов`язавши відповідача здійснити певні дії в межах повноважень, а саме: зобов`язати ГУ ДФС у Дніпропетровській області надати необхідну інформацію та документи з приводу поновлення дії реєстрації платника ПДВ юридичної особи ТОВ ОВІП Державній казначейській службі України для відновлення рахунку ТОВ ОВІП зі збереженням податкових показників (?Накл) в розмірі 52'671'560грн. 82коп. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість та повідомити належним чином ТОВ ОВІП у строк, передбачений законодавством.
Згідно частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
З огляду на встановлені обставини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.90, 139, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю ОВІП до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 21 жовтня 2019 року.

Суддя Г. В.Кадникова