Справа № 200/4215/19-а
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року

Київ

справа №200/4215/19-а

адміністративне провадження №К/9901/27661/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Білак М.В.,

суддів Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження справу

за касаційною скаргою ОСОБА_1

на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2019 року (колегія суддів у складі головуючого судді Арабей Т.Г., суддів: Геращенка І.В., Ястребової Л.В.)

у справі №805/2611/18-а

за позовом ОСОБА_1 до Донецької митниці Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

I. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби, в якому просила: визнати протиправним та скасувати наказ від 11 жовтня 2018 року № 594-к про звільнення; поновити на посаді заступника начальника митного поста Бахмут - начальника відділу митного оформлення № 2 митного поста Бахмут Донецької митниці ДФС; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 12 жовтня 2018 року по дату винесення рішення у цій справі.

2. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 2 липня 2019 року позов задоволено.

3. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2019 року рішення суду першої інстанції скасовано, позовні вимоги залишено без розгляду.

4. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 із посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та задовольнити її позов.

5. Ухвалою Верховного Суду від 8 жовтня 2019 року, зокрема, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 липня 2019 року, оскільки рішення суду першої інстанції по суті не переглядалось судом апеляційної інстанції.

II. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ.

6. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та залишаючи позовну заяву без розгляду, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом.

7. При цьому позивачем не наведеної жодної обставини, що свідчила б про поважні причини пропуску вказаного строку, що, в свою чергу, позбавило можливості суд поновити його.

III. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

8. ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі зазначає, що лише із відповіді Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби у Донецькій та Луганській області від 19 лютого 2019 року їй стало відомо про порушення права на державну службу.

9. Так, з вказаної відповіді позивачу стало відомо, що їй не було запропоновано всі наявні рівнозначні або інші вакантні посади державної служби.

10. Фактично у відповідача передбачалось та відбулось скорочення штату та чисельності працівників, в тому числі й скорочення посади, яку вона обіймала, а не зміна основних посадових обов`язків, умов оплати праці та належності посади до певної категорії в межах займаної посади, як це було вказано у повідомленні про зміну істотних умов державної служби, про що вона і дізналась з відповіді Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби у Донецькій та Луганській області від 19 лютого 2019 року.

11. Своєчасне та належне (й правильне) повідомлення позивача про скорочення чисельності та штату, що насправді відбулось (а не про зміну істотних умов служби), спонукало б її до негайного реагування та сприяло б своєчасному зверненню до суду для оскарження звільнення, зазначає позивач.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

12. Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.

13. За змістом статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

14. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

15. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

16. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

17. Зі змісту наведених норм вбачається, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлено місячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

18. Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 статті 4 КАС України).

19. Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, 11 жовтня 2018 року ОСОБА_1 подано до Донецької митниці заяву про звільнення із займаної посади, відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу».

20. Того ж дня, 11 жовтня 2018 року Донецькою митницею ДФС видано спірний наказ №594-к, яким ОСОБА_1 звільнено із займаної посади заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення №2 митного поста «Бахмут» 11 жовтня 2018 року, відповідно до пункту 6 частини першої статті 83 Закону України «Про державну службу».

21. Отже, розглядуваний спір є спором щодо проходження публічної служби, а тому для звернення до суду з позовом у такому спорі встановлений місячний строк.

22. Судами встановлено, що зі спірним наказом позивачка ознайомилась 11 жовтня 2018 року, про що свідчить її особистий підпис, а до суду з позовом звернулась 18 березня 2019 року, тобто з пропуском місячного строку звернення до суду з позовом. Зазначену обставину не заперечує й сама позивачка.

23. Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

24. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС певних процесуальних дій.

25. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

26. Тому початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

27. Такі висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 4 жовтня 2018 року (справа №800/304/17).

28. Отже, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом, а поважні підстави для його поновлення відсутні.

29. Посилання позивачки в касаційній скарзі на те, що вона не була обізнана про порушення своїх прав, а дізналась про це лише з листа Міжрегіонального управління національного агентства України з питань державної служби у Донецькій та Луганській області від 19 лютого 2019 року, не можуть бути визнані обґрунтованими підставами для поновлення процесуального строку, оскільки ОСОБА_1 не була позбавлена можливості дізнатись з яких підстав та чому вона звільняється, адже ще 13 серпня 2018 року її повідомлено про зміну істотних умов державної служби, про зміну основних посадових обов`язків та можливу зміну умов (системи та розмірів) оплати праці, належності посади державної служби до певної категорії.

30. Крім того позивач не була позбавлена можливості звернутись до адвоката, в тому числі в порядку Закону України «Про безоплатну правову допомогу», в разі нерозуміння причин та підстав звільнення, для отримання консультацій, роз`яснень та складання відповідних заяв, скарг з метою захисту порушеного права.

31. У постанові від 14 червня 2018 року (справа №800/102/17) Велика Палата Верховного Суду вказала, що в пункті 27 рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (Заява № 24402/02), яке набуло статусу остаточного 20 серпня 2010 року, Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див., наприклад, рішення у справі «Ашінгдан проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), від 28 травня 1985 року, пункт 57, Серія A, № 93).

32. Отже, за практикою Європейського суду з прав людини застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

33. Оцінюючи обставини звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, із врахуванням наведених висновків Європейського суду з прав людини, а також положень частини п`ятої статті 122 КАС України суд зазначає, що вказаною нормою статті 122 КАС України встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, які не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету як найскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

34. Частиною першою статті 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

35. Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

36. За змістом частин третьої-четвертої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

37. За таких обставин, а також за відсутності обґрунтованих підстав для поновлення процесуального строку, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про залишення позовної заяви без розгляду, скасувавши рішення суду першої інстанції.

38. Враховуючи наведене, Верховний Суд не встановив порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції.

39. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

40. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 350, 356 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2019 року у справі №200/4215/19-а - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак

О.А. Губська

О.В. Калашнікова,

Судді Верховного Суду