Справа № 440/1104/19
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 р.Справа № 440/1104/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Олійник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної екологічної інспекції Центрального округу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.О. Кукоба, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.06.19 року по справі № 440/1104/19

за позовом Державної екологічної інспекції Центрального округу

до Приватного підприємства Решетилівський "Житлосервіс"

про тимчасову заборону (зупинення) діяльності,

ВСТАНОВИВ:

Державна екологічна інспекція Центрального округу (надалі по тексту - Позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного підприємства Решетилівський "Житлосервіс", в якому просила тимчасово зупинити діяльність на полігоні твердих побутових відходів м. Решетилівка до отримання висновку з оцінки впливу на довкілля та дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач, посилаючись на законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, просив суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

У судове засідання суду апеляційної інстанції представники інших третіх осіб не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, від третьої особи ФОП Герцен Г.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу Держекоінспекції від 7.12.18 № 421 та відповідно до направлення від 7.12.18 № 396/07-04 співробітниками Держекоінспекції Центрального округу у період з 11.12.18 по 22.12.18 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватним підприємством Решетилівський "Житлосервіс" (а.с. 11, 12).

Результатами перевірки оформлені актом № 396/07-04 (а.с. 13-17), у якому вказано, окрім іншого, на порушення відповідачем вимог абзацу другого частини першої статті 10, частини п`ятої статті 11 Закону України "Про охорону атмосферного повітря", пункту 30 Закону України "Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності", статті 3 Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" в частині здійснення відповідачем видалення твердих побутових відходів з їх розміщенням на полігоні ТПВ за відсутності документів дозвільного характеру: висновку з оцінки впливу на довкілля та дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Посилаючись на те, що наявність таких порушень є підставою для звернення до суду з позовом про тимчасове зупинення діяльності підприємства з видалення твердих побутових відходів до отримання відповідачем документів дозвільного характеру, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду. Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

За приписами частини сьомої статті 7 вказаного Закону, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Поряд з цим, статтею 2 Закону України від 3.11.16 №1728-VIII "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" встановлено до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 6 названого Закону (у редакції Закону України від 7.12.17 №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік") передбачено, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 18.12.17 №1104 затвердив Перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", віднісши до таких органів Держекоінспекцію та її територіальні органи (в частині здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки).

За приписами пункту "а" частини першої статті 202 Закону України від 25.06.91 №1264-ХІІ "Про охорону навколишнього природного середовища" до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу; щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та утилізації відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на утилізацію; щодо дотримання вимог реєстрації в суднових документах операцій із шкідливими речовинами та сумішами; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

За змістом підпункту 2 пункту 3 Положення про Державну екологічну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.17 № 275, основними завданнями Держекоінспекції є здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства, зокрема, щодо: екологічної та радіаційної безпеки; охорони атмосферного повітря; стану навколишнього природного середовища.

У відповідності до підпункту "а" підпункту 2 пункту 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України Держекоінспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, зокрема: щодо виконання вимог висновків державної екологічної експертизи; у пунктах пропуску через державний кордон і в зонах митного контролю на митній території України під час імпорту, експорту та транзиту товарів і транспортних засобів; під час здійснення операцій з металобрухтом; під час провадження видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку; під час провадження діяльності на об`єктах, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

У свою чергу, в силу приписів пункту 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України проведення перевірки наявності та додержання умов дозволів на викиди забруднюючих речовин; додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря; надання своєчасної, повної та достовірної інформації про стан атмосферного повітря, визначення видів і обсягів забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря відноситься до повноважень Держекоінспекції в частині перевірки дотримання вимог законодавства про охорону атмосферного повітря.

Так само, підпунктом 1 пункту 2 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 11.08.17 №312, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4.09.17 за №1080/30948, визначено, що Інспекція здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку, зокрема, про екологічну та радіаційну безпеку, зокрема, щодо виконання вимог висновків державної екологічної експертизи; у пунктах пропуску через державний кордон і в зонах митного контролю на митній території України під час імпорту, експорту та транзиту товарів і транспортних засобів, у тому числі товарів (предметів) гуманітарної допомоги; під час здійснення операцій з металобрухтом; під час провадження видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку; під час провадження діяльності на об`єктах, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Системний аналіз положень частини п`ятої статті 4 та частини сьомої статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" є підставою для висновку, що передумовою для звернення контролюючого органу до адміністративного суду з позовом про обмеження чи зупинення діяльності суб`єкта господарювання є виявлення у ході проведення заходу державного нагляду (контролю) такого суб`єкта порушення останнім вимог законодавства, про що складається відповідний акт перевірки.

При цьому відповідний акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені порушення та має бути оцінений судом за правилами оцінки доказів, визначеними статтями 72-78, 90 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зокрема, статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Колегія суддів зазначає, що в силу положень частини другої статті 19 Конституції України суб`єкт владних повноважень має діяти виключно в межах та у спосіб, що встановлені законом, оскільки він виконує державні функції, і лише держава шляхом законодавчого регулювання визначає його завдання, межі його повноважень та спосіб, у який він здійснює ці повноваження. Розширене тлумачення суб`єктом владних повноважень способів здійснення своїх повноважень не допускається.

У якості підстави для застосування до відповідача заходів державного нагляду (контролю) шляхом тимчасового зупинення діяльності Приватним підприємством Решетилівський "Житлосервіс" позивач посилається на порушення останнім вимог природоохоронного законодавства, виявлені у ході проведення планової перевірки щодо додержання суб`єктом господарювання вимог природоохоронного законодавства, про що складено акт № 396/07-04.

Судова колегія зазначає, що плановий захід державного нагляду (контролю) стосовно відповідача проведений Держекоінспекцією у грудні 2018 року.

У цей період, в силу положень Закону України "Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", діяв мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до вимог статті 6 названого Закону та постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.17 №1104, дія відповідного мораторію у спірний період не поширювалась на планові перевірки, що проводились Держекоінспекцією та її територіальними органами, однак, виключно в частині здійснення у межах повноважень, передбачених законом, державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки.

Колегія суддів зазначає, що статтею 202 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", а також Положенням про Державну екологічну інспекцію України та Положенням про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, якими регламентовано межі повноважень Держекоінспекції та її територіальних органів, виокремлено повноваження контролюючих органів в частині, зокрема, дотримання вимог законодавства про: екологічну та радіаційну безпеку; про оцінку впливу на довкілля; охорону земель та надр; охорону, раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; охорону атмосферного повітря; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов тощо.

При цьому, пунктом 4 Положення про Державну екологічну інспекцію України та пунктом 2 розділу ІІ Положення про Державну екологічну інспекцію в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначено, що до повноважень Держекоінспекції та її територіальних органів в частині здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання вимог законодавства про екологічну та радіаційну безпеку відноситься здійснення перевірки щодо виконання суб`єктами господарювання вимог висновків державної екологічної експертизи; здійснення контролю у пунктах пропуску через державний кордон і в зонах митного контролю на митній території України під час імпорту, експорту та транзиту товарів і транспортних засобів; під час здійснення операцій з металобрухтом; під час провадження видів діяльності, що становлять підвищену екологічну небезпеку; під час провадження діяльності на об`єктах, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Таким чином, законодавець розрізнив повноваження Держекоінспекції та її територіальних органів виокремивши їх за предметом (об`єктом).

Дослідивши копію акта №396/07-04 суд встановив, що предметом здійснення державного нагляду позивач визначив дотримання відповідачем вимог природоохоронного законодавства. При цьому, опис виявлених порушень свідчить про те, що у ході проведення планового заходу державного нагляду (контролю) позивач вдався до перевірки дотримання суб`єктом господарювання, зокрема, вимог законодавства про охорону атмосферного повітря, а також з оцінки впливу на довкілля, тобто, вийшов за межі повноважень, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.17 №1104 (в частині можливості проведення у спірний період планового заходу державного нагляду (контролю) виключно про дотримання вимог законодавства щодо екологічної та радіаційної безпеки).

Оскільки зазначений акт складений з перевищенням позивачем визначених законом повноважень, плановий захід державного нагляду (контролю) проведено у період дії мораторію, без достатніх на те правових підстав, вказаний акт перевірки не є допустимим доказом у справі.

Однак, позивач, звертаючись до суду з позовом про застосування до суб`єкта господарювання заходів державного нагляду (контролю), належним чином не обґрунтував наявність визначених законом підстав для тимчасового зупинення діяльності відповідача.

Колегія суддів зазначає, що підставою для застосування до суб`єкта господарювання відповідних заходів є акт, складений за результатами здійснення заходу державного нагляду (контролю), в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, однак у спірних відносинах такий акт визнаний судом недопустимим доказом.

Разом з цим, судова колегія зауважує, що з метою усунення виявлених порушень відповідач 5.04.19 отримав дозвіл № -2 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, виданий Департаментом екології та природних ресурсів Полтавської облдержадміністрації, строк дії дозволу - необмежений (а.с. 48, 121-125).

Водночас щодо оцінки впливу на довкілля суд зазначає, що в силу положень Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" підготовку звіту з оцінки впливу на довкілля має забезпечити саме суб`єкт господарювання, який здійснює планову господарську діяльність.

За вищевикладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції Центрального округу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Центрального округу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 року по справі № 440/1104/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 04.11.2019 року