Справа № 540/1943/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1943/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо не зарахування до стажу роботи для призначення пенсії періоду з 01.12.1980 року по 30.08.1981 року та частково період, коли я згідно запису трудової книжки №10,11 рахувалась студенткою Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту ім. М.І Калініна, а саме з 24.06.1986 р. по 31.06.1986 р.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок пенсії мені у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" у вигляді врахування до стажу моєї роботи періодів з 01.12.1980 року по 30.08.1981 року та з 24.06.1986 р. по 31.06.1986 р.

Позов обґрунтовано наступними доводами.

Так, в позовній заяві ОСОБА_1 просить зарахувати до стажу її роботи для призначення пенсії період, коли вона була слухачем підготовчого відділення Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту ім.. М.І. Калініна з 01.12.1980 року по 30.08.1981 року та частково період навчання з 24.06.1986 року по 31.06.1986 року, коли вона рахувалась студенткою зазначеного вищого навчального закладу.

Позивач вважає, що навчання слухачів підготовчого відділення підпадає під дію п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788, згідно з яким до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію, зараховується навчання (денна форма) в вищих та середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищення кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Ухвалою суду від 24 вересня 2019 року вказана заява була залишена без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків.

01 жовтня 2019 року недоліки позовної заяви були усунуті позивачем. У зв`язку з чим, ухвалою суду від 03.10.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

22.10.2019 року відповідачем у справі надано відзив на позов, згідно якого ГУ ПФУ проти задоволення позову заперечує, вважає, що ним правомірно обчислено трудовий стаж позивачки, а саме, на підставі копії диплома, що знаходиться в пенсійній справі (від 23.06.1986 року МВ-І №002095 про навчання у Дніпропетровському ордена Трудового Червоного Прапора інституті інженерів залізничного транспорту ім.. М.І. Калініна), тобто прийнято до врахування стаж позивачки за період з 01.09.1981 по 23.06.1986 року. Зазначені дії органу пенсійного фонду, на думку відповідача передбачені положенням п.8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Стосовно зарахування до трудового стажу періоду навчання на підготовчих курсах, відповідач зазначає, що особа, яка є слухачем підготовчого відділення не здобуває певних освітніх та освітньо-кваліфікаційних рівнів, а тому, на його думку, підстав для зарахування періоду навчання на підготовчому відділення вищого навчального закладу немає.

З урахуванням викладеного, ГУ ПФУ просить відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Так, позивач з 20.06.2019 року перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області як пенсіонер, якому призначено пенсію за віком.

Станом на день звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії (20.06.2019 року) її

загальний страховий стаж, відповідно наданого ГУ ПФУ розрахунку від 22.06.2019 року становить 39 років 6 місяців 22 дні, до якого не було включено період навчання на підготовчому відділенні Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту ім. М.І. Калініна з 01.12.1980 року по 31.08.1981 року та період навчання в Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту ім. М.І. Калініна, який закінчився 31.06.1986 року, а не 23.06.1986, як зазначено відповідачем.

ОСОБА_1 вважає неврахування наведених періодів протиправним, у зв`язку з чим звернулась до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши відповідні норми чинного законодавства суд дійшов наступного.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України від 5 листопада1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Так, згідно зі статтею 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Крім того, відповідно до частини третьої цієї ж статті до стажу роботи, що дає право на призначення трудових пенсій, зараховуються також періоди, коли особа не працювала, наприклад, у зв`язку з навчанням у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі; тимчасовою непрацездатністю, що почалася у період роботи; часом догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку тощо.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 20 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників

Аналіз наведених норм свідчить про те, що страховий стаж, а також періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії - до 01.01.2004р. підтверджуються трудовою книжкою. І лише у разі, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що період навчання позивачки в Дніпропетровському ордену Трудового Червоного Прапора інституті інженерів залізничного транспорту ім.. М.І. Калініна розпочався з 01.09.1981 року та закінчився 30.06.1986 року. Недоліків зазначені записи трудової книжки (за №10, 11) не містять. Підстави, з яких відповідачем не прийнято до уваги дату закінчення навчання позивачки, зазначену в її трудовій книжці в відзиві ГУ ПФУ не розкрито. А тому, саме запис в трудовій книжці за №11 підлягає врахуванню при визначенні трудового стажу позивачки (30.06.1986 року). Дії, відповідача, щодо ігнорування такого запису та надання переваги відомостям з диплому НОМЕР_2 , за умови відсутності недоліків трудової книжки є протиправними.

Водночас, щодо зарахування до трудового стажу періоду навчання ОСОБА_1 на підготовчому відділенні Дніпропетровському ордену Трудового Червоного Прапора інституті інженерів залізничного транспорту ім.. М.І. Калініна суд зазначає наступне.

Статтею 45 Закону СРСР від 19.07.1973 р. "Про затвердження Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту" було передбачено, що вища освіта здійснюється в університетах, інститутах, академіях, заводах - втузах та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. Підготовка фахівців у вищих навчальних закладах здійснюється за денною, вечірньою та заочною формами навчання.

За змістом ч.2ст. 53 Закону України "Про вищу освіту" визначено, що студентом (слухачем) є особа, яка в установленому порядку зарахована до вищого навчального закладу і навчається за денною формою, вечірньою або заочною, дистанційною формами навчання з метою здобуття певних освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівнів.

Таким чином, навчанням у вищому навчальному закладі є період з дня зарахування особи до вищого навчального закладу на денну, вечірню або заочну форму навчання до дня її відрахування у зв`язку із завершенням навчання та отриманням відповідного документа про вищу освіту державного зразка.

Підготовчі курси (підготовчі відділення) при вищому навчальному закладі не є рівноцінними самим вищим навчальним закладам, перелік яких наведено в ст.45 Основ законодавства Союзу РСР і союзних республік про народну освіту та в ст. 25 Закону України "Про вищу освіту", а навчання на підготовчому відділенні (курсах) не є складовою навчання у вищому навчальному закладі, так як у разі, якщо особа не вступить до останнього з будь-якої причини (відмова від вступу, нездача іспитів тощо), період навчання на підготовчих курсах (відділеннях) не можна вважати здобуттям вищої освіти.

Окрім наведеного, згідно з пунктом 2.15 студентам, аспірантам та клінічним ординаторам, які мають трудові книжки, навчальний заклад (науковий заклад) вносять записи щодо часу навчання в денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.

Наведене вище свідчить, що питання ведення, контролю за веденням запису в трудовій книжці відомостей щодо трудового стажу віднесено до компетенції роботодавця або, у виняткових випадках, юридичної особи, в якій власник трудової книжки провадить не трудову, але іншу основну свою діяльність. У випадку, коли така діяльність не є трудовою, а іншою, але не основною, зокрема навчанням на підготовчому відділенні, відомості про неї не можуть стосуватись трудового стажу, а відповідно до пункту 2.15 Інструкції можуть вноситись до трудової книжки інформаційно. Такі дані не можуть заміщувати (поглинати) собою даних, що становлять безпосередньо трудовий стаж.

Таким чином навчання на підготовчому відділенні у вищому навчальному закладі не зараховується до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років. Включення цього періоду до вислуги років суперечить юридичній природі (сутності) трудового стажу.

Аналогічного висновку за схожих правовідносин, відносно зазначення відомостей про перебування в підготовчому відділенні вищого навчального закладу в трудовій книжці, дійшов Верховний Суд України в постановах від 5 листопада2013 року (справа № 21-289а13), від 22.04.2014 року по справі № 21-65а14 та ухвалі від 07.12.2016 К/9991/64766/12.

З урахуванням наведеного позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зарахування до трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту ім. М.І. Калініна з 01.12.1980 року по 31.08.1981 року суд вважає необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно посилань позивачки на п.21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженому наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14.07.1987 року №504, суд зазначає, що таке посилання є недоречним, оскільки наведений нормативно правовий акт з`явився роком пізніше досліджених правовідносин.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість не врахування трудового стажу позивачки з 24.06.1986 по 30.06.1986 року, з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) щодо не зарахування до стажу роботи для призначення пенсії ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) періоду з 24.06.1986 р. по 30.06.1986 р., коли вона, згідно запису трудової книжки №10,11 рахувалась студенткою Дніпропетровського інституту інженерів залізничного транспорту ім. М.І Калініна.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України "Про пенсійне забезпечення" у вигляді врахування до стажу її роботи періоду з 24.06.1986 р. по 30.06.1986 р.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 112010000