Справа № 520/4752/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 р.Справа № 520/4752/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Бідонько А.В., м. Харків) від 15.07.2019 року (повний текст складено 24.07.2019 року) по справі № 520/4752/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРСТРОЙ МОНТАЖ КИЇВ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "ДОРСТРОЙ МОНТАЖ КИЇВ", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 07.12.2018 року № .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що оскільки позивачем самостійно виявлені недоліки зареєстрованої податкової накладної № 30 від 27.03.2018 року, виписаний відповідний розрахунок коригування до своєчасно зареєстрованої податкової накладної з умовним податковим номером покупців і на таку ж саме дату податкові накладні з їх індивідуальним податковим номером та зареєстровано зазначені документи в Єдиному реєстрі податкових накладних з метою виправлення раніше допущеної помилки, то зазначені дії не можуть бути розцінені як несвоєчасна реєстрація накладної з вини платника податку-продавця, тому податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 07.12.2018 року № підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 520/4752/19 позовні вимоги задоволено.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "ДОРСТРОЙ МОНТАЖ КИЇВ", як субпідрядник та ДП "Житомирський ОБЛАВТОДОР" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", як підрядник укладений договір субпідряду № 19/9-2017с від 19.09.2017 року щодо надання послуг з експлуатаційного утримання автомобільних доріг загального користування державного значення Житомирської області (послуги з встановлення світлофорних об`єктів на а/д Київ-Ковель-Ягодин (на Люблін) на ділянці Шатирище-Чигирі км.148+400 - км 152+400 з мостовим переходом через р. Уж).

Відповідно до п. 2 додаткової угоди № 1 до договору від 29.12.2017 року пункт 4.1 розділу 4 договору доповнено наступним: оплата послуг (робіт), виконаних субпідрядником, може проводитися замовником - Службою автомобільних доріг у Житомирській області () безпосередньо субпідряднику на рахунки на підставі договору № 79 від 21.07.2017 року, укладеного між Дочірнім підприємством "Житомирський облавтодор" та Службою автомобільних доріг у Житомирській області та складених Субпідрядником та підписаних підрядником документів про прийняття виконаних послуг (робіт) та їх вартість. Кошти, отримані Субпідрядником від Служби автомобільних доріг у Житомирській області, зараховуються як оплата Підрядника за виконані роботи (послуги), податкові накладні Субпідрядник зобов`язаний зареєструвати на Підрядника.

Також судом встановлено, що ТОВ "ДОРСТРОЙ МОНТАЖ КИЇВ" були виконані роботи за договором субпідряду № 19/9-2017с від 19.09.2017 року, про що складено акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість робіт на суму 1015338,31 грн. від 27.03.2018 року.

На виконання п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) позивачем складено та зареєстровано податкову накладну від 27.03.2018 № 30 на суму 1015338,31 грн. (ПДВ 169223,05 грн.) із зазначенням отримувача (покупця) - Неплатник з індивідуальним податковим номером 00. Податкова накладна включена до податкових зобов`язань декларації з податку на додану вартість за березень 2018 року.

У зв`язку з цим, суд вказав, що позивачем помилково зазначено отримувачем (покупцем) податкової накладної Службу автомобільних доріг у Житомирській області - неплатника податку на додану вартість.

Судом встановлено, що позивачем подано на реєстрацію розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 16.06.2018 року № 29 до податкової накладної з податку на додану вартість від 27.03.2018 року № 30, в якому було змінено отримувача - неплатник ІПН 0 на отримувача - Дочірнє Підприємство "Житомирський ОБЛАВТОДОР" ІПН 57.

Згідно квитанції № 1 від 12.07.2018 року від АС "Єдине вікно подання електронних документів" ДФС України відмовив у реєстрації податкової накладної у зв`язку з порушенням вимог абзацу 8 пункту 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою КМ України від 29.12.2010 року № 1246, а саме про відсутність зареєстрованої податкової накладної для покупця з ІПН від 27.03.2018 № 30. (а.с. 30).

У зв`язку з цим позивачем направлено на адресу Головного управління ДФС у Харківській області звернення на отримання податкової консультації щодо способу внесення змін до податкової накладної для виправлення найменування отримувача (покупця) та податкового номеру з неплатника ІПН 0 на отримувача - Дочірнє Підприємство "Житомирський ОБЛАВТОДОР" ІПН 57, з урахуванням вчасної реєстрації податкової накладної та декларуванням податкових зобов`язань з податку на додану вартість в повному обсязі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОРСТРОЙ МОНТАЖ КИЇВ" 14.09.2018 року отримано Податкову консультацію щодо виправлення помилки, допущеної в податковій накладній, вих. № 4042/6/99-99-15-03-02- 15/ІПК (вх. №16 від 25.08.2018), в якій була зазначена методика виправлення помилки, вказаної у найменуванні покупця у податковій накладній.

Діючи відповідно до вказівок ДФС України у отриманій податковій консультації позивачем складено розрахунок коригування № 47 від 16.10.2018 року, яким зменшено суму податкових зобов`язань по податковій накладній № 30 від 27.03.2018 року, а також сформувало другу податкову накладну № 48 від 27.03.2018 року, де покупцем послуг (робіт) вказано - Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", із врахуванням таких особливостей, зазначених у податковій консультації: "реквізити заголовної чистини зазначаються без помилок, тобто у полі "ІПН покупця" зазначається правильний ІПН покупця: у полі "Дата складання" зазначається дата виникнення податкових зобов`язань продавця, тобто дата складання податкової накладної із "невірним" ІПН; такій податковій накладній присвоюється порядковий номер, відмінний від порядкового номера податкової накладної із "невірним" ІПН покупця; в табличній частині такої податкової накладної зазначаються обсяг операцій з постачання товарів/послуг та інші показники, що були зазначені в податковій накладній із "невірним" ІПН.

Вищевказаний розрахунок коригування № 47 від 16.10.2018 року та податкову накладну № 48 від 27.03.2018 року зареєстровано в автоматизованій системі "Єдине вікно подання електронних документів", та прийняті Державною фіскальною службою України, що підтверджується квитанціями (а.с. 43, 45).

Фахівцем Головного управління ДФС у Харківській області проведено камеральну перевірку ТОВ "ДОРСТРОЙ МОНТАЖ КИЇВ" з питань дотримання граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних в ЄРПН, за результатами якої складений акт від 20.11.2018 року № 16985/20-40-12-10-09/38238694 (а.с. 46), та встановлені порушення граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної № 48 від 27.03.2018 року на суму ПДВ 169323,05 грн., чим порушено абз. 14 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України.

Позивачем були надані заперечення на акт перевірки від 20.11.2018 року № 16985/20-40-12-10-09/38238694 з обґрунтуванням правомірності та відповідності нормам податкового законодавства вчинених дій.

Листом "Про надання відповіді на заперечення до акту камеральної перевірки" (вих. № 50934/10/20-40-12-10-14 від 06.12.2018 року) зазначено, що податкова накладна з датою виписки березень 2018 року зареєстрована в ЄРПН з порушенням термінів реєстрації, що є порушенням абз. 14 п. 201.10 ст. 201 ПК України.

На підставі висновків акта перевірки від 20.11.2018 року № 16985/20-40-12-10-09/38238694 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 07.12.2018 року № (а.с. 60), яким до позивача застосовано штраф в розмірі 40% від суми ПДВ зазначеної у податковій накладній, а саме в розмірі 67689,22 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачем, відповідно до ст. 56.1 ПК України, подана скарга вих. № 608 від 20.12.2018 року (а.с. 63), за результатами розгляду якої рішенням Державної фіскальної служби України № 7652/6/99-99- 11-06-01-25 від 15.02.2019 року (а.с. 68) податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у Харківській області було залишено без змін, а скарга позивача - без задоволення.

Не погодившись з винесеним контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що штраф, який застосовано відповідачем за порушення позивачем норм податкового законодавства щодо операцій з виправлення помилки, допущеної при визначенні реквізитів "індивідуальний податковий номер платника податку покупця" за податковою накладною, яка на дату виникнення податкових зобов`язань, була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних в межах відведеного терміну є неправомірним, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 07.12.2018 року № підлягає скасуванню.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що помилки, які виникли при складенні податкової накладної та розрахунку коригування є виключно виною бухгалтера або іншої відповідальної особи, яка складала податкову накладну/розрахунок коригування та не можуть розцінюватися судом як обставина, що звільняє платника податків від фінансової відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої та відхиляє доводи апелянта, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Пунктом 120-1.1 ст. 120-1 Податкового кодексу України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Відповідно до п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, платник податку має право зареєструвати податкову накладну та/або розрахунок коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в якій загальна сума податку не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу визначає Порядок обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 серпня 2017 р. за № 959/30827.

Згідно п. 2 вказаного Порядку перша квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі (стандарті), затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу за результатами автоматизованої перевірки електронного документа та засвідчує факт і час отримання такого електронного документа в момент такого отримання; друга квитанція - електронне повідомлення, що формується у форматі, затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа.

Згідно п.п. 11, 12 вказаного Порядку перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня.

У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 10 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується.

Не пізніше наступного робочого дня з моменту формування першої квитанції, якщо інше не встановлено законодавством та цим Порядком, формується друга квитанція.

Друга квитанція є підтвердженням про прийняття (реєстрацію) або повідомленням про неприйняття в контролюючому органі електронного документа. В другій квитанції зазначаються реквізити прийнятого (зареєстрованого) або неприйнятого (із зазначенням причини) електронного документа, результати обробки в контролюючому органі (дата та час прийняття (реєстрації) або неприйняття, реєстраційний номер, дані про автора та підписувача (підписувачів) електронного документа та автора квитанції).

У разі наявності другої квитанції про прийняття електронного документа датою та часом прийняття (реєстрації) електронного документа контролюючим органом вважаються дата та час, зафіксовані у першій квитанції (п. 14 Порядку).

Судовим розглядом в встановлено, що на виконання п. 201.1 ст. 201 ПК України позивачем складено та зареєстровано податкову накладну від 27.03.2018 р. № 30 на суму 1015338,31 грн. (ПДВ 169223,05 грн.) із зазначенням отримувача (покупця) - Неплатник з індивідуальним податковим номером 00. Податкова накладна прийнята контролюючим органом, що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 28). Після виявлення помилки в заповненні цієї податкової накладної, позивачем складений розрахунок коригування кількісних і вартісних показників та направлений до податкового органу. Вказаний документ прийнято не було з підстави: відсутня зареєстрована податкова накладна для покупця з ІПН 57 від 27.03.2018 р. № 30.

Подання вказаного вище розрахунку коригування кількісних і вартісних показників зроблено підприємством позивача на підставі податкової консультації ДФС України вих. № 4042/6/99-99-15-03-02- 15/ІПК, наданої саме позивачу з підстав, вказаних ним при виявленні помилки саме при складанні податкової накладної № 30, тобто позивач вчинив вказані дії на виконання роз`яснення податкового органу.

Податкові накладні від 27.03.2018 р. № 30 та від 27.03.2018 р. № 48 відрізняються виключно заповнення графи "Отримувач": в ПН від 27.03.2018 р. № 30 зазначено ІПН 00, а в ПН від 27.03.2018 р. № 48 отримувачем зазначено Дочірнє підприємство "Житомирський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", ІПН 57.

Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за бездіяльність можлива лише у тому випадку, якщо на суб`єкта покладався обов`язок діяти у певній ситуації у визначений спосіб, а він утримався від таких дій (не вчинив необхідних дій).

Як зазначалося вище, підприємством позивача своєчасно подано на реєстрацію податкову накладну від 27.03.2018 р. № 30, але після виявлення помилки та з урахуванням наданої позивачу індивідуальної податкової консультації, ним оформлено податкову накладну від цієї ж дати та щодо тієї самої господарської операції, але з іншим порядковим номером. Після оформлення цієї ПН, вона була направлена на реєстрацію.

Відповідно до п. 21 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307 «Про затвердження форми податкової накладної та Порядку заповнення податкової накладної», у разі здійснення коригування сум податкових зобов`язань, а також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг, відповідно до статті 192 розділу V ПК України постачальник (продавець) товарів/послуг складає розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної за формою згідно з додатком 2 до податкової накладної. Вказаною нормою також визначено, що не допускається виправлення даних щодо дати складання податкової накладної та її порядкового номера.

На виконання цієї норми Порядку № 1307, та з урахуванням наданої податкової консультації, підприємством позивача був складений розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної від 27.03.2018 р. № 30 (в частині виправлення ІПН отримувача), тобто помилку, допущену в заголовній частині цієї ПН було виправлено, а податкова накладна за № 48, яка за своїм змістом за суттю фактично є виправленою ПН за № 30, була складена виключно за вказівками, що були надані ДФС України в індивідуальній податковій консультації.

На підставі цього, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що реєстрація податкової накладної з метою виправлення раніше допущеної помилки не може бути розцінена, як несвоєчасна реєстрація накладної з вини платника податку-продавця.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями ч. 2 ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено про те, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Колегія суддів враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (Заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 520/4752/19 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не виявила підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 520/4752/19 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 520/4752/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло І.М. Ральченко

Повний текст постанови складено 04.11.2019 року