Справа № 540/1504/19
Суддя: Пекний А.С.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1504/19
09 год. 58 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Пекного А.С.,

при секретарі: Кальченко-Булановій М.С.,

за участю представника відповідача Гордієнко Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до суду з позовом до Херсонської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 30.12.2016 р. № 19599-13. яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб з 01.01.2016 по 01.08.2016 року, тобто за сім місяців у сумі 14 583,33 грн.

Постановою Верховного Суду скасовано постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 21.03.2017р. та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2017р., якими позов задоволено, а справу направлено до суду першої інстанції на новий розгляд.

22 липня 2019 року дана справа надійшла до Херсонського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 26.07.2019р. провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 08.08.2019р. вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 09:15 06.09.2019р.

Ухвалою суду від 06.09.2019р. замінено відповідача на Головне управління ДФС в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі; витребувані додаткові докази та відкладено розгляд справи на 23.09.2019р.

Ухвалою від 23.09.2019р. постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження; замінено судове засідання, призначене на 23 вересня 2019 року підготовчим засіданням; продовжено строк підготовчого провадження на десять днів до 04 жовтня 2019 року; відкладено підготовче засідання на 04 жовтня 2019р. о 13:00 год. та витребувані додаткові докази.

Ухвалою від 04.10.2019р. закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 28.10.2019р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що податкове повідомлення-рішення є протиправним, прийнятим всупереч вимог чинного законодавства, так як відповідачем порушено процедуру обчислення транспортного податку та строки застосування Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році" від 24.12.2015р. №909-VIII (далі - Закон №909-VIII), який введений в дію з 01.01.2016р. Вказаним законом визначено, що об`єктом оподаткування транспортного податку є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто 1 033 500 грн. Позивачем, відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 р. № 66 ( далі - Методика № 66) здійснено розрахунок вартості свого автомобіля в автоматичному режимі на офіційному веб-сайті Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, яка становить 961 170 грн., що є значно нижчою від суми визначеної в Законі. Окрім того зазначає, що згідно пп 267.6.2., 267.6. ст.267 ПК України податкові повідомлення-рішення та платіжні реквізити надсилаються платнику податку до 1 липня базового звітного року, а позивачу було направлено 12.01.2017 року. В зв`язку з зазначеним, позивач вважає його таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Розгляд справи здійснено відповідно до положень ст.205 КАС України без участі в судовому засіданні позивача, оскільки останній повідомлений належним чином про дату, час і місце судового розгляду справи, заяв про відкладення розгляду справи та про поважність причин неявки не подавав, а сама його неявка не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 28.10.2019р. представник відповідача проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначила, що згідно з положеннями п.267.1. ст.267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування. Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 грн. за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті. За приписами пп.267.2.1 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-УІІІ (надалі - Закон 909- VIII) що набув чинності з 01.01.2016 року, об`єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 року №66 п.3 якої визначено, що джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів). Інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки перемикання передач подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) ДП «Держзовнішінформ» до Мінекономрозвитку України (п. 4 Постанови). Встановлення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком проводить винятково Мінекономрозвитку України.

Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від ДФС України автоматизованою інформаційною системою АІС «Податковий блок» надійшла інформація про те, що позивач є власницею легкового автомобіля Toyota Land Cruiser, з об`ємом двигуна 4461 куб.см, 2013 року випуску, що є об`єктом оподаткування та у зв`язку з чим, позивач повинна сплачувати транспортний податок.

До того ж, на запит Херсонської ОДПІ було надано відповідь від Регіонального сервісного центру в Херсонській області МВС України від 01.11.2016 №31/21/41-1372 згідно якого, транспортний засіб позивача 09.08.2016 був знятий з обліку для реалізації.

На підставі отриманої інформації Відповідачем було визначено зобов`язання у сумі 14583,33 гривні з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік з урахуванням факту перебування у її власності легкового автомобіля марки Toyota Land Cruiser протягом 7 місяців 2016 року (25000 грн./12 місяців х 7 місяців).

У зв`язку з відсутністю в державних органах відомостей про фактичний пробіг транспортних засобів та в зв`язку з тим, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено порядку збирання чи отримання від власників транспортних засобів такої інформації, тому при розрахунку «Сср» береться нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів затверджений Постановою №66, який становить 27 тис. кілометрів.

Враховуючи вищевикладене, середньоринкова ціна транспортного засобу позивача становить 2101770,00 X (50/100) X (1±(0/100) = 1 050 885,00 гривень.

Отже, транспортний засіб Toyota Land Cruiser, власником якого у 2016 році була позивач, підпадає під об`єкт оподаткування, з якого належить сплачувати транспортний податок.

З урахуванням викладеного представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства, які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, судом встановлено наступне.

Херсонською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення від 16.11.2016 №19499-13 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 16666,67 грн.

В обґрунтування підстав для прийняття оскарженого податкового повідомлення-рішення від 30.12.2016 №19599-13 податковий орган посилався на те, що ОСОБА_1 у 2016 році була власницею транспортного засобу - легкового автомобіля марки Toyota Land Cruiser, з об`ємом двигуна 4461 куб. см., 2013 року випуску, а тому відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України є платником транспортного податку в 2016 році.

Херсонською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області було отримано лист Регіонального сервісного центру в Херсонській області Міністерства внутрішніх справ України від 01.11.2016 №31/21/41-1372 з інформацією щодо зняття належного ОСОБА_1 транспортного засобу з обліку 09.08.2016 з метою реалізації (продажу).

Такі обставини зумовили необхідність здійснити відповідачем перерахування визначеного ОСОБА_1 податковим повідомленням-рішенням від 16.11.2016 №19499-13 податкового зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік.

Так, відповідачем вказане податкове повідомлення-рішення від 16.11.2016 №19499-13 було відкликане та прийнято новий акт індивідуальної дії, а саме - податкове повідомлення-рішення від 30.12.2016 №19599-13 про визначення податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік в сумі 14583,33 грн.

Податкове повідомлення-рішення від 30.12.2016 №19599-13 відображає нарахування ОСОБА_1 податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік з урахуванням факту перебування у її власності легкового автомобіля марки Toyota Land Cruiser протягом 7 місяців 2016 року (25000 грн./12 місяців х 7 місяців).

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням позивач звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII запроваджено новий місцевий податок, а саме - податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок, податок на майно, відмінне від земельної ділянки, та плата за землю.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Базою оподаткування у відповідності до підпункту 267.3.1 пункту 267.3 статті 267 Податкового кодексу України є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Редакція підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, якою встановлено ознаки (характеристики) легкового автомобіля, наявність яких є умовою для віднесення його до об`єкта оподаткування транспортним податком, змінювалася.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII були внесені зміни до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України, які діяли у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року.

Згідно з абзацом 1 підпунктом 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2016 по 31.12.2016) об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 01.01.2016 мінімальна заробітна плата установлена в розмірі 1378 грн. (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»).

Враховуючи викладене, підставою для прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення про визначення фізичній особі податкового зобов`язання з транспортного податку за базовий період - 2016 рік є перебування протягом такого періоду у власності особи зареєстрованого в Україні легкового автомобіля, середньоринкова вартість якого становить понад 1033500 грн. (1378 грн. х 750) та з року випуску якого минуло не більше п`яти років (включно).

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті (абзац 2 підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній з 01.01.2016 по 31.12.2016)).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66, відповідно до положень пункту 2 якої (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного акта індивідуальної дії) середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403, де за ціну нового транспортного засобу (Цн) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.04.2013 №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де Цн - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Мінекономрозвитку відповідно до Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66, розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66).

На коефіцієнт коригування ринкової вартості транспортних засобів згідно додатком 1 та додатком 2 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 №66, впливає строк експлуатації транспортних засобів та нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів. При цьому, технічний стан автомобіля відповідно до Методики не впливає на обрахунок середньоринкової вартості автомобіля.

Системний аналіз вищевикладених положень дає підстави для висновку про те, що виключно надана центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку (Мінекономрозвитку), інформація про визначення середньоринкової вартості легкового автомобіля з урахуванням даних про його марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг, є підставою для висновку про наявність/відсутність підстав для віднесення такого транспортного засобу до об`єкта оподаткування транспортним податком у 2016 році та, відповідно, прийняття податковим органом відповідного повідомлення-рішення про визначення транспортного податку.

На виконання ухвали суду від 23.09.2019р. Мінекономрозвитку надано до суду лист №3805-05/40628-05 від 03.10.2019р. з додатками, зі змісту якого убачається, що останнім було направлено до Державної фіскальної служби України та податковим органом отримано інформацію від Мінекономрозвитку про автомобілі, які відносяться до об`єкту оподаткування транспортним податком у 2016 році. Так, відповідно до листа Мінекономрозвитку від 22.02.2016р. №3252-08/4797-03 останнім на виконання пункту 13 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, надано до Державної фіскальної служби України інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 1 січня 2016 року. Крім того, Мінекономрозвитку На виконання доручень Кабінету Міністрів України від 11.06.2016 № 20947/1/1-16 та від 13.06.2016 № 13464/6/1-16 надано до Державної фіскальної служби України уточнену інформацію щодо автомобілів, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 1 січня 2016 року, підготовлену згідно з Методикою визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, та з урахуванням обговорення проблемних питань нарахування транспортного податку на нарадах у Мінфіні, які відбулись 16, 17,21 та 24 червня поточного року.

З вищевказаної інформації убачається, що належний позивачу автомобіль марки Toyota Land Cruiser, з об`ємом двигуна 4461 куб. см., 2013 року випуску і строком експлуатації до чотирьох років підпадає під ознаки об`єкта оподаткування транспортним податком у 2016 році (а.с. 198).

У 2016 році був чинним пункт 12 Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, згідно з яким коефіцієнт коригування ринкової ціни автомобілів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу автомобілів. У разі коли фактичний середньорічний пробіг автомобілів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Згідно з додатком 2 до вказаної Методики, нормативний середньорічний пробіг транспортних засобів установлено на рівні 27000 км. При цьому у випадку, коли фактичний середньорічний пробіг не перевищує нормативного середньорічного пробігу, то коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів в залежності від пробігу становить одиницю, тобто середньоринкова вартість автомобіля не змінюється.

Аналізуючи положення статті 267 Податкового кодексу України у взаємозв`язку із положеннями Методики визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.2016 № 66, суд приходить до висновку, що у даному випадку при віднесенні легкового автомобіля до об`єкту оподаткування транспортним податком визначальною є його середньоринкова вартість, яка визначається виключно Мінекономрозвитку. Застосування середньоринкової вартості відбувається шляхом надання Мінекономрозвитку до Державної фіскальної служби України інформації про автомобілі, які відносяться до об`єкту оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Інші відомості при віднесенні легкового автомобіля до об`єкту оподаткування, у тому числі і відомості про його фактичний пробіг, контролюючим органом при визначенні зобов`язань з транспортного податку не використовуються.

Саме офіційну інформацію щодо автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, яка отримана від Мінекономрозвитку, використовував відповідач, приймаючи оскарежене податкове повідомлення-рішення.

Тому суд вважає, що контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 30.12.2016 р. № 19599-13 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, встановлені нормами податкового законодавства.

Щодо доводів позивача про протиправність цього рішення з огляду на неврахування відповідачем фактичного пробігу автомобіля, то суд їх відхиляє з огляду на те, що податковим законодавством передбачено алгоритм дій платника податку у випадку встановлення неправильності застосованих контролюючим органом даних при прийнятті податкового повідомлення-рішення про визначення транспортного податку.

Так, у відповідності до підпункту 267.6.10 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем своєї реєстрації для проведення звірки даних щодо: а) об`єктів оподаткування, що перебувають у власності платника податку; б) розміру ставки податку; в) нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів (зокрема документів, що підтверджують право власності на об`єкт оподаткування, перехід права власності на об`єкт оподаткування, документів, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля), контролюючий орган за місцем реєстрації платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Враховуючи вказані правові норми, суд вважає, що отримавши оспорюване податкове повідомлення-рішення й не погоджуючись із віднесенням належного їй автомобіля до об`єкту оподаткування транспортним податком, позивач повинна була звернутись до відповідача з письмовою заявою та доказами щодо фактичного пробігу автомобіля, який давав би підстави для коригування його середньоринкової вартості.

У такому випадку оскаржене податкове повідомлення-рішення вважалось би відкликаним, а у відповідача виник би обов`язок перерахувати суму податку із застосуванням коефіцієнтів коригування середньоринкової вартості автомобіля, за наслідками якого цей автомобіль вже міг не відноситись до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Ухвалою суду від 06.09.2019р. було зобов`язано позивача надати до суду докази звернення до контролюючого органу із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку, здійсненого податковим органом, зокрема, щодо показників, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля, та, відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, який зареєстрований за позивачем, до об`єкту оподаткування транспортним податком за 2016 рік. Цією ж ухвалою було зобов`язано відповідача надати до суду докази звернення позивача до контролюючого органу із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку, здійсненого податковим органом, зокрема, щодо показників, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля, та, відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, який зареєстрований за позивачем, до об`єкту оподаткування транспортним податком за 2016 рік.

Позивачем вказана ухвала суду не виконана, жодних витребуваних доказів не надано.

Відповідачем на виконання вказаної ухвали надані письмові пояснення від 13.09.2019р. №492/21-22-10-04-06, з яких убачається, що після отримання спірного податкового повідомлення-рішення позивач не зверталась до Херсонської ОДПІ з письмовою заявою для проведення розрахунку, зокрема щодо показників, що впливають на середньо ринкову вартість автомобіля.

Таким чином, позивач не скористалась своїм правом на звернення до контролюючого органу із письмовою заявою для проведення звірки розрахунку, здійсненого податковим органом, зокрема, щодо показників, що впливають на середньоринкову вартість легкового автомобіля, та, відповідно, правомірності віднесення транспортного засобу, який зареєстрований за позивачем, до об`єкту оподаткування транспортним податком за 2016 рік.

Отже, у відповідача були відсутні правові підстави застосовувати фактичний пробіг належного позивачу автомобіля при вирішенні питання щодо віднесення його до об`єкту оподаткування та визначенні податкового зобов`язання з транспортного податку.

Положеннями ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.73 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи (причини пропущення строку для звернення до суду тощо) та які належить встановити при ухваленні судового рішення у справі.

Частиною 1 статті 76 КАС України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується правомірність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 30.12.2016 р. № 19599-13.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 06 листопада 2019 р.

Суддя Пекний А.С.

кат. 111031102