Справа № 653/820/16-а
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року

Київ

справа №653/820/16-а

касаційне провадження №К/9901/7641/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Чиркіна С.М.,

суддів: Єзерова А.А., Саприкіної І.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 04.05.2016 (головуючий суддя: Шарко Н.А.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 (головуючий суддя: Димерлій О.О., судді: Єщенко О.В., Домусчі С.Д.) у справі №653/820/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Генічеському районі Херсонської області (далі - УПФУ в Генічеському районі Херсонської області або відповідач), в якому просила визнати дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії неправомірними та зобов`язати пенсійний орган призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що право на призначення пенсії мають особи не лише із числа тих, хто постійно приживає на території України, а і ті, що проживають за кордоном. Позивач зазначила, що є громадянкою України, виїхала на постійне місце проживання до США. До виїзду на постійне проживання за кордон була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 04.05.2016, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що подані на призначенні пенсії за віком документи не відповідають вимогам, встановленим Порядком подання та оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.205 №22-1 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; надалі - Порядок №22-1), а також позивачем не надано доказів наявності у неї необхідного трудового стажу. При цьому суди попередніх інстанцій констатували, що підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії не слугувала та обставина, що позивач постійно не проживає на території України.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подала касаційну скаргу, у якій з посиланням на порушення судами норм матеріального права просить суд касаційної інстанції скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Касаційна скарга обґрунтована неповним з`ясуванням судами попередніх інстанцій обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Скаржник зазначила, що її представником було подано до пенсійного фонду достатній перелік документів, необхідний для призначення пенсії за віком. Позивач також зазначила, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути підставою для обмеження реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією України, в т.ч., і щодо отримання чесно заробленої пенсії.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07.09.2016 відкрито касаційне провадження у справі.

15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким КАС України викладено в новій редакції.

Підпунктом 4 п. 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого Закону передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У січні 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 20.06.2019 визначений новий склад суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29.10.2019 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

Відповідач правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є громадянкою України, виїхала на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки. До виїзду на постійне місце проживання за кордон позивач була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

20.07.2015 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком. До заяви було додано: нотаріально завірену копію трудової книжки ОСОБА_1 ; нотаріально завірену копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон; нотаріально завірену копію картки платника податків ОСОБА_1 , нотаріально завірену копію легалізованої апостилем довіреності, у якій прописано право ОСОБА_2 на представництво інтересів позивача; оригінал довідки про заробітну плату від 18.12.2014 за №1061; копію довідки від 15.09.1983.

За результатами розгляду цієї заяви, УПФУ у Генічеському районі Херсонської області листом від 27.07.2015 № 2413/09 повідомило позивача, що чинним законодавством України не передбачено право призначати (поновлювати) виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Постановою Генічеського районного суду Херсонської області від 29.10.2015 у справі №653/2321/15-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.01.2016, адміністративний позов задоволено частково: зобов`язано УПФУ у Генічеському районі Херсонської області розглянути подану ОСОБА_1 через представника заяву про призначення їй пенсії за віком з прийняттям відповідного рішення.

На виконання судового рішення у справі №653/2321/15-а пенсійний орган на засіданні Комісії з питань призначення пенсії управління Пенсійного фонду України у Херсонській області розглянув питання призначення позивачу пенсії за віком, за результатами якого ухвалив рішення, оформлене протоколом Комісії №10 від 26.11.2015, про відмову у призначенні пенсії. Рішення про відмову прийнято у зв`язку з тим, що подані для призначення пенсії документи не відповідають вимогам, встановленим пунктом 1.3 розділу 1, підпунктом 6 пункту 2.1 розділу 2, пунктом 2.23 розділу 2 Порядку №22-1, а також відсутній необхідний страховий стаж, передбачений статтею 26 Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV).

Про прийняте рішення позивача також повідомлено листом від 04.02.2016 за №41/02 «Про розгляд відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 ».

Вважаючи відмову у призначенні пенсії за віком протиправною, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно із статтею 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій врегульовано Порядком № 22-1.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку заява про призначення пенсії громадянам України, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або законного представника, або надсилається поштою до органів, що призначають пенсію, визначених постановою правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-4 «Про органи, що здійснюють виплату пенсії та надання соціальних послуг громадянам України, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 14.07.2014 за № 804/25581.

Пунктом 2.1. Порядку №22-1 визначено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3розділу І цього Порядку).

Відповідно до пункту 2.23 Порядку документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, надається копія з неї, завірена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Отже, наведеним Порядком передбачений вичерпний перелік документів, які подаються пенсійному органу для призначення пенсії особі, яка зареєстрована на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що всупереч вимогам Порядку №22-1 позивачем до пенсійного органу, з врахуванням того, що остання до переїзду на постійне проживання до США була зареєстрована у встановленому законом порядку на території АР Крим, не було подано: дані про реєстрацію на території АР Крим; документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що їй не призначалась пенсія за місцем реєстрації; особиста декларація про відсутність громадянства держави-окупанта, а також оригінал трудової книжки.

Окрім того, із доданої до заяви нотаріальної завіреної копії трудової книжки пенсійним органом встановлено, що трудовий стаж позивача складає 14 років 6 місяців 1день при необхідному 15 років. Тобто, у позивача недостатній трудовий стаж для призначення їй пенсії за віком.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо некомплектності поданих документів та відсутності необхідного трудового стажу позивачем в судовому порядку не спростовані.

Касаційний суд погоджується із висновками суду першої та апеляційної інстанцій про те, що факт постійного місця проживання позивача за кордоном не слугував підставою для відмови їй у призначенні пенсії за віком. Пенсійним органом не заперечується право позивача на пенсію за умови подання усіх документів, необхідних для призначення ОСОБА_1 пенсії, як особі, місце реєстрації якої є АР Крим.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в позовній заяві, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга позивача не містить.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій - відсутні.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Генічеського районного суду Херсонської області від 04.05.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2016 у справі №653/820/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: С. М. Чиркін

А. А. Єзеров

І. В. Саприкіна