Справа № 500/1112/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1112/19

30 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Тернопільської митниці ДФС Державної митної служби України про скасування рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем придбано 05.03.2019 в Швеції легковий автомобіль VOLKSWAGEN РАSSАТ 2013 року виготовлення, 2013 модельний рік; ідентифікаційний № кузова НОМЕР_1 . Даний автомобіль позивач придбав за допомогою міжнародної компанії GlobalTriangle АВ за 76200,00 шведських крон, що підтверджується рахунком-фактурою GlobalTriangle АВ Proforma Invoice nr/NEA556 від 05 березня 2019 року та рахунком проформою NЕА556 20 лютого 2019р.

17.02.2019 року за митною декларацією UА 403030/2019/077357 ОСОБА_1 було відмовлено у митному оформленні даного автомобіля, у зв`язку із неподанням повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості товару.

Позивач не згідний з рішенням відповідача, і тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 17.05.2019 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

05 червня 2019 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 09.07.2019 о 10:00 год.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 06.06.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Так, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявленої декларантом, посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості № UА403000/2019/000604/2 від 10.04.2019 року, у зв`язку з тим, що у поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності; декларантом документально не підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: рахунок-фактура № NEA 556, виставлений покупцеві 05.03.2019, а оплата згідно платіжного документу № 1104 86 265457, що підтверджує вартість товару, здійснена 25.02.2019; у гр. 15 ЕМД країною відправлення зазначена Швеція, однак до митного оформлення не подано копію митної декларації країни відправлення, а також в зв`язку із тим, що Позивачем до митного оформлення не подано повного пакету документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема, платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару.

У рішенні про коригування митної вартості UА403000/2019/000604/2 від 10.04.2019 року зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, описано послідовність застосування методів визначення митної, а також причини застосування резервного методу відповідно до ст. 64 МК України.

У відзиві представник відповідача вказує на правомірність оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, просить відмовити у задоволенні позову повністю.

09 липня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 29 липня 2019 року о 09:30 год., у зв`язку із неявкою представника позивача.

29.07.2019 секретарем судового засідання складено довідку про те, що судове засідання не відбулося, у зв`язку з тим, що суддя знаходиться у відпустці. Розгляд справи відкладено на 03.09.2019 о 09:30 год.

Ухвалою суду від 03.09.2019, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оголошено перерву до 19.09.2019 о 10:00 год. для підготовки до отримання додаткових документів по справі.

19 вересня 2019 року в судовому засіданні знову оголошено перерву до 16.10.2019 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 16.10.2019, постановленою в судовому засіданні, відкладено розгляд справи на 21.10.2019 о 10:30 год., у зв`язку із неявкою представника відповідача.

21 жовтня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи через повторну неявку відповідача на 30.10.2019 о 09:30 год.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без їх участі, просила позов задовольнити в повному обсязі з мотивів викладених в позовній заяві та додаткових пояснень.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився повторно (16 жовтня 2019 р., 21 жовтня 2019 р., 30 жовтня 2019 р.), подавши клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Цією-ж ч.3 ст. 205 КАС України пердбачено, що у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Отже, представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про судове засідання тричі 16 жовтня 2019 р., 21 жовтня 2019 р., 30 жовтня 2019 р. не з`явився для розгляду справи та подав клопотання про її відкладення, що є підставою для суду для вирішення справи у його відсутності, на підставі наявних у ній доказів.

Суд, оглянувши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що справу слід розглядати за відсутності сторін і за наявними матеріалами. Адміністративний позов слід задовольнити повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.03.2019 ОСОБА_1 придбано в Швеції легковий автомобіль VOLKSWAGEN РАSSАТ 2013 року виготовлення, 2013 модельний рік; ідентифікаційний № кузова НОМЕР_1 . Даний автомобіль позивач придбав за допомогою міжнародної компанії GlobalTriangle АВ за 76200,00 шведських крон, що підтверджується рахунком-фактурою GlobalTriangle АВ Proforma Invoice nr/NEA556 від 05 березня 2019 року та рахунком проформою NЕА556 20 лютого 2019р.

26 березня 2019 року агентом з митного оформлення ОСОБА_2 було подано до митного оформлення митну декларацію (надалі - МД) типу ІМ40ДЕ № UА403030/2019/006484. Заявлений до митного оформлення товар "автомобіль легковий, що використовувався; марка: VOLKSWAGEN; модель: РАSSАТ; ідентифікаційний номер: WVWZZZ3CZDЕ079660; календарний рік випуску: 2013; модельний рік випуску: 2013; тип двигуна: дизельний; об`єм циліндрів двигуна: 1968 куб. см.; потужність двигуна: 125 кВт; загальна кількість місць включаючи водія: 5; колісна формула: 4x2; тип кузова: універсал; колір: чорний. Торгова марка VOLKSWAGEN. Виробник: VOLKSWAGEN/DE."

17.02.2019 року за митною декларацією UА 403030/2019/077357 ОСОБА_1 було відмовлено у митному оформленні даного автомобіля, у зв`язку із неподанням повного пакету документів для підтвердження заявленої митної вартості та прийняттям рішення про коригування митної вартості товару за резервним методом визначення митної вартості товару.

Згідно пункту 33 рішення про коригування митної вартості товару від 10.04.2019 року № UА403000/2019/000604/2 (далі - спірне рішення) дане рішення було прийняте у зв`язку із наявною розбіжністю у поданих документах, а саме: «рахунок-фактура № NEА556 виставлений покупцеві 05.03.2019, а оплата згідно платіжного документу, що підтверджує вартість товару № 1104 86 265457 здійснена 25.02.2019 р.» Також у даній графі спірного рішення вказано, що декларантом начебто не подану митну декларацію країни відправлення (Швеція).

У рішенні про коригування митної вартості товару від 10.04.2019 року № UА403000/2019/000604/2 вартість придбаного позивачем автомобіля визначена у розмірі 12100,00 євро (126384,50 шведських крон), що у майже у два рази перевищує суму, за яку товар реально було придбано згідно рахунку-проформи (інвойс) № NЕА 556 від 20 лютого 2019р.; фактури № NЕА 556 від 05 березня 2019р. та платіжного документу № 1104 86 265457 від 25.02.2019 р.

Як вбачається із інформації, яка міститься в гр. 44 МД №UА403030/2019/006484 від 26.03.2019, Позивачем до митного оформлення були подані наступні документи:

- рахунок-фактура (інвойс) № NЕА 556 від 05.03.2019;

- декларація про походження товару № від 15.02.2019;

- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UА20903/2019/19099 від 17.03.2019;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 15.02.2019;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару № 1104 86 265457 від 25.02.2019;

- договір про надання послуг митного брокера № б/н від 04.03.2019;

- інші некласифіковані документи - ALD Bil від 31.01.2019;

- інші некласифіковані документи - сервісна книжка від 07.01.2013;

- копія митної декларації країни відправлення № 19РL402010Е0306433 від 16.03.2019;

- сертифікат відповідності колісного транспортного засобу №UА.009.85855-19 від 18.03.2019.

У той же час на підтвердження того, що ціна даного автомобіля у розмірі 76200,00 шведських крон, яка вказана згідно рахунку-фактури № NЕА 556 від 20 лютого 2019 року є реальною позивач надав :

- виписку з рахунку банку Nordeas Internetbak Privat від 25 лютого 2019р. по рахунку НОМЕР_3 про переведення коштів у сумі 76200,00 шведських крон на користь покупця;

- витяг з сайту aldcarmarket.com, щодо автомобіля VOLKSWAGEN РАSSАТ 2013 року виготовлення згідно рахунку-фактури № NЕА 556 від 20 лютого 2019р. із зазначенням ціни товару у розмірі 75200,00 шведських крон.

Так, у поданих до митного оформлення документах наявні розбіжності: декларантом документально не підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: рахунок-фактура № NEA 556, виставлений покупцеві 05.03.2019, а оплата згідно платіжного документу № 1104 86 265457, що підтверджує вартість товару, здійснена 25.02.2019; у гр. 15 ЕМД країною відправлення зазначена Швеція, однак до митного оформлення не подано копію митної декларації країни відправлення, а також в зв`язку із тим, що Позивачем до митного оформлення не подано повного пакету документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України, зокрема, платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару.

Щодо розбіжності у датах видачі фактури № NЕА 556 від 05 березня 2019р. та платіжного документу №1104 86 265457 від 25.02.2019 р., то дана розбіжність викликана тим, що попередньо для оплати позивачу була виписана рахунок-проформа № NЕА 556 від 20.02.2019 року, а вже після зарахування коштів на банківський рахунок продавця видана фактура за тим же номером від 05.03.2019 року. Про дану обставину відповідачу було добре відомо, оскільки як рахунок-проформа, так і фактура № NЕА 556 були позивачем долучені до митної декларації UА 403030/2019/077357. Отже, суд вважає, що наведена підстава для коригування митної вартості товару є необґрунтованою.

Також не відповідає дійсності твердження про те, що декларантом не продано митну декларацію країни відправлення (Швеція). Як вбачається із митної декларації UА 403030/2019/077357 під кодом 9610 вказано експортний товарно-супровідний документ 19РL402010Е0306433 від 16.03.2019.

Як видно з матеріалів справи, ціна транспортного засобу визначена у рішенні відповідача від 10.04.2019 року № UА403000/2019/000604/2 про коригування митної вартості товару є нічим не обґрунтована. Дана ціна, яка визначена у розмірі 12100,00 євро (126384,50 шведських крон) визначена за резервним методом визначення митної вартості товару, передбаченим згідно ст. 64 МКУ.

Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів посадовою особою відділу адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання було розпочато процедуру консультацій декларанта з митним органом. Уповноваженій особі декларанта 26.03.2019 направлено електронне повідомлення наступного змісту: "Відповідно до ч. 2 ст. 264 МКУ прошу Вас представити до митного контролю та митного оформлення оригінали документів.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ відповідач просив надати документи, що підтверджують заявлену митну вартість, а саме: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. У разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ просять надати (за наявності) такі додаткові документи: копію митної декларації країни відправлення, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією».

Також повідомлено, що декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

На вимогу митниці уповноваженою особою декларанта було додатково надано: інформацію з інтернет сайту mobile.de .

Таким чином, сумніви органу доходів і зборів щодо вартості автомобіля не можна вважати обґрунтованими, оскільки надані декларантом документи не містили розбіжностей, ознак підробки або відомостей, що не підтверджують числових значень складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Відповідач, за результатами розгляду поданої уповноваженою особою декларанта митної декларації UА403000/2019/077357 від 17.02.2019 та доданих до неї документів, відповідач здійснив коригування митної вартості транспортного засобу та виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UА403000/2019/000604/2 від 10 квітня 2019 року, яке стосується вартості автомобіля легкового VOLKSWAGEN PASSAT та 10 квітня 2019 року складено картку відмови у митному оформленні автомобіля №UА403030/2019/00400.

Із оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що вартість у розмірі 12100,00 євро визначена за резервним методом визначення митної вартості товару згідно ст. 64 МКУ. При цьому за основу взято ціну продажу аналогічного автомобіля згідно даних інтернет ресурсу schwackenet, що на момент подачі декларантом митної декларації становить 12100,00 євро.

Вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація яка міститься на загальнодоступних інтернет ресурсах вартість даного товару є значно вищою за заявлену декларантом. Відповідно митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість згідно частини другої статті 53 Митного кодексу України, а саме: якщо здійснювалось страхування, страхові документи та додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України висновок про вартісні характеристики підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини четвертої статті 57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно статті 64 МК України.

У зв`язку з прийнятим рішенням відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА403030/2019/00400 від 10.04.2019.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригуванням митної вартості товару, оскільки надані представником позивача документи - повністю підтверджують фактичну вартість, яка й сплачена за даний автомобіль.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд, зважаючи на предмет позову, перевіряє чи оскаржуване рішення відповідачем прийняте у відповідності до зазначених вище умов.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Розділ ІІІ МК України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.

Стаття 49 Митного кодексу України встановлює, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 2 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 Митного кодексу України встановлює основний та другорядні методи визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, частиною 2 якої визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Згідно частини 3 статті 57 даного Кодексу кожний наступний метод застосовуються лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 58 Митного кодексу України встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів (пункт 2 частини 1).

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (частина 2).

Відповідно до частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 2 статті 52 даного Кодексу декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Статтею 53 Митного кодексу України закріплено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1).

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять, реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина .2).

Статтею 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина 2).

Згідно пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих: підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому-числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації, визначено за основним методом, а до самої митної декларації подано необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору та підтверджуючих ціну договору додаткових документів.

Відповідачем у рішенні про коригування митної вартості товарів вказано про неможливість застосування методу на основі віднімання вартості, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені з ціни. Метод на основі додавання вартості не використаний, оскільки відсутня інформація про вартість витрат, що зараховуються до ціни товару. Суд зазначає, що дані твердження жодним чином не підтверджені, що ставить під сумнів загалом, що будь-які методи, окрім 6 резервного, відповідач намагався застосувати.

Також в оскаржуваному рішенні вказано, що за результатом проведеної з декларантом консультації, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості за 1 основним методом, оскільки за такою консультацією у декларанта витребовували відомості лише в порядку передбаченому частинами другою та третьою статті 53 МК України. Тобто запит під час консультації істотно відрізняється від зазначених у графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів всіх зазначених обставин та підстав винесення рішення.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі № 805/2713/16-а.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено про наявність розбіжностей у документах поданих до митного оформлення, зокрема: декларантом документально не підтверджено числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, а саме: фактурну вартість; на вимогу митного органу декларантом не надано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно із вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 53 МК України.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;7) копію митної декларації країни відправлення;8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Проте, всупереч зазначеній нормі МК України, відповідачем не було повідомлено декларанта, які саме числові значення складових митної вартості транспортного засобу чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, були відсутні та які документи слід додатково надати.

У відповідача була можливість перевірити (уточнити), задекларовану вартість імпортованого автомобіля марки VOLKSWAGEN РАSSАТ 2013, бувший у використанні; тип кузова - універсал; тип двигуна - дизельний; об`єм двигуна 1968 куб.см; потужність 125 кВт; календарний рік виготовлення та модельний рік - 2018; загальна кількість місць - 5; призначений для перевезення пасажирів дорогами загального користування; торгова марка VOLKSWAGEN; виробник VOLKSWAGEN.DE, оскільки рахунок-фактура містить відомості про продавця, його адресу, як і всі надані додаткові документи. Позивачем надані всі необхідні документи, які підтверджують сплачену за авто ціну.

Наведене загалом і в цілому свідчить про недотримання Тернопільською митницею ДФС України вимог частини 2 статті статті 53 Митного кодексу України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу за основним методом - ціною договору.

Частиною 3 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

За приписами статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина 3).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина 4).

Відповідно до частини 8 статті 57 Митного кодексу України у разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно рішення, про коригування митної вартості товарів за № UА403000/2019/000604/2 від 10.04.2019 відповідачем, при визначенні митної вартості імпортованого транспортного засобу не застосовані другорядні методи визначення митної вартості товарів, у зв`язку з відсутністю достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем не здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості транспортного засобу відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України, як того вимагають положення частини 4 статті 57 вказаного Кодексу, відповідачем також не було витребувано відомості про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, не використано наявні відомості.

Суд вважає, що зазначені в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів за № UА403000/2019/000604/2 від 10.04.2019 підстави не застосування відповідачем другорядних (першого-п`ятого) методів при визначенні митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу не відповідають дійсності. Відповідачем також не обґрунтовано ціну, що визначена ним у розмірі 12100 євро, однозначною та з урахуванням усіх факторів, що впливають на її визначення. І така вартість - загалом, жодним чином немає свого підтвердження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснено визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав та з порушенням порядку черговості послідовного використання методів, визначених статтями 59-63 Митного кодексу України.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Рішення про коригування митної вартості товарів №UА403000/2019/000604/2 від 10.04.2019, яке стосується вартості автомобіля легкового VOLKSWAGEN РАSSАТ 2013 визнати протиправним та скасувати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ / ІПН: НОМЕР_4 ) понесені ним витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці ДФС (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38,м. Тернопіль,46020, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.