Справа № 520/1390/19
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 р. Справа № 520/1390/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2019, суддя Супрун Ю.О., повний текст складено 03.06.19 по справі № 520/1390/19

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області

про визнання неправомірною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просила визнати неправомірною та скасувати постанову Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ/ТД-ФС від 25.01.2019 року про накладення штрафу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірною та скасовано постанову Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ/ТД-ФС від 25.01.2019 року.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог посилався на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неправильність та неповноту дослідження доказів і невірне встановлення обставин у справі, що призвело до неправильного вирішення справи судом.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судовим розглядом, ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність - роздрібну торгівлю непродовольчими товарами за адресою: АДРЕСА_1.

У період з 24.11.2018 року по 30.11.2018 року інспектором з праці Управління економіки та інвестицій апарату виконавчого комітету Ізюмської міської ради ОСОБА_4 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 .

За результатами інспекційного відвідування складено акт № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ від 30.11.2018 року.

03.12.2018 року інспектором з праці Управління економіки та інвестицій апарату виконавчого комітету Ізюмської міської ради ОСОБА_4 складений припис № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ/П про усунення позивачем порушення, а саме - допущення працівника до роботи без укладання трудового договору (ч. 3 ст. 24 КЗпП України).

В подальшому на підставі зазначеного акту постановою Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ/ТД-ФС від 25.01.2019 року на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 111690 грн. за порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України.

Не погоджуючись із таким рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області позивач звернулась до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив, з того, що відповідачем не доведено правомірності дій щодо винесення оскаржуваної постанови № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ/ТД-ФС від 25.01.2019 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 43 Конституції України визначено, що держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 96 від 11.02.2015 року встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з підпунктом 6 пункту 4 зазначеного Положення, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

Порядок здійснення державного нагляду за додержанням законодавства про працю затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно незастосування у даному випадку положень зазначеної постанови Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року внаслідок визнання її нечинною у судовому порядку.

Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі № 826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 визнано нечинною.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 року у справі № 826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 № 295 вважається такою, що втратила чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто 14.05.2019 року.

Враховуючи викладене, норми постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 року № 295 підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що були чинними на момент їх виникнення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.10.2019 року у справі № 420/5895/18 (адміністративне провадження № К/9901/19711/19).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).

Відповідно до пункту 11 цього Порядку інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Пунктами 19, 20 зазначеного Порядку передбачено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Згідно з пунктом 10 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ від 26.04.2017 № 295, тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Відповідно до ст. 7 Закону України № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", встановлено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

У ході судового розгляду встановлено, що на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 за підписом Ізюмського міського голови Марченка В.В. видано направлення № 04 від 24.11.2018 року.

За змістом вказаного направлення підставою для проведення інспекційного відвідування став лист Ізюмського об`єднаного УПФУ Харківської області від 04.10.2018 року №14335/14-03 з інформацією по страхувальниках по звітах за травень-серпень 2018 року, зокрема відносно ФОП ОСОБА_1 , предмет перевірки - оформлення трудових відносин, своєчасна та у повному обсязі оплата праці, та дотримання мінімальних гарантій працівників.

При цьому, не зазначено дата початку та закінчення заходу, вихідний номер документа - № 4906 від 23.11.2018 року, у той час як безпосередньо направлення датоване - 24.11.2018 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із твердженням суду першої інстанції щодо невідповідності направлення на проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 № 04 від 24.11.2018 року зазначеним вище нормам Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», з огляду на відсутність відомостей щодо типу заходу (плановий або позаплановий), дати початку та закінчення заходу, та наявність розбіжностей у даті реєстрації вихідної кореспонденції 23.11.2018 року, тоді як документ датований 24.11.2018 року.

Відповідно до акту інспекційного відвідування № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ від 30.11.2018 року інспектором з праці проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства про працю, часу відпочинку, оплати праці.

В описі виявлених порушень зазначено порушення позивачем ч. 3 ст. 24 КЗпП України, що виявилось у допущені до роботи працівника без укладення трудового договору, при цьому у акті не зазначено прізвища конкретного працівника, якого було допущено до роботи ОСОБА_1

Допитана в ході розгляду справи у суді першої інстанції у якості свідка інспектор з праці Управління економіки та інвестицій апарату виконавчого комітету Ізюмської міської ради ОСОБА_4 повідомила, що проводячи інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 19.11.2018 року особисто зафіксувала на відеозапис громадянку, яка перебувала за прилавком в магазині поряд із ОСОБА_1 , яка за висновками інспектора була неоформленим працівником. Від ОСОБА_3 пояснення не відбиралися. В подальшому інспектором було відібрано пояснення від ОСОБА_1 , яка зазначила, що вона прийняла на огляд претендента.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності законодавчо визначених підстав для проведення інспектором з праці 19.11.2018 року відеозйомки на особистий мобільний телефон, без інформування особи стосовно якої проводиться перевірка.

При цьому, розд. ІІ акту перевірки містить посилання на здійснення в період підготовки до проведення інспекційного відвідування, а саме 19.11.2018 року, відеозйомки.

Однак, у розд. ІІІ акту «опис виявлених порушень» у графі щодо фіксування процесу відвідування засобами аудіотехніки, фототехніки, відеотехніки відмітки відсутні.

За таких обставин, колегія суддів зазначає, що по-перше, складений відповідачем акт заходу державного нагляду (контролю) не містить зазначення жодних ідентифікуючих ознак пристрою відео фіксації, на який здійснювався запис.

По-друге, зазначений відеозапис інспектором з праці зроблений 19.11.2018 року, тобто до початку визначеного періоду інспекційного відвідування - 24.11.2018 року, у тому числі і до моменту отримання інспектором відповідних повноважень на здійснення такого заходу державного нагляду (контролю) щодо позивача.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що зазначений відеодоказ ОСОБА_4 отриманий як фізичною особою поза межами інспекційного відвідування, з огляду на що не може бути взятий до уваги як належний та допустимий, внаслідок чого не може бути покладений в основу оскаржуваної постанови про накладення штрафу.

Крім того, стосовно процедури здійснення розгляду справи про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю колегія суддів зазначає наступне.

Судом розглядом встановлено, що такий розгляд здійснено 25.01.2019 року за відсутності позивача.

Так, Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області 18.01.2019 року складено повідомлення про розгляд справи № 274 та направлено ФОП ОСОБА_1 .

У той же час, відповідно до листа АТ «Укрпошта» Харківської дирекції ЦПЗ № 2 від 05.02.2019 року № 13-172, рекомендовані листи за № 124 та № 722 ОСОБА_1 , були вручені 31.01.2019 року.

При цьому, колегія суддів критично розцінює пояснення свідка ОСОБА_4 , в тій частині, що вона особисто бачила повідомлення про вручення ОСОБА_1 викликів на засідання на 25.01.2019 року, оскільки останні не відповідають матеріалам справи та встановленим судом обставинам.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що виклик на розгляд справи до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області відносно накладення штрафу ОСОБА_1 своєчасно не отримала, з огляду на що справа була розглянута за її відсутності без її належного повідомлення.

Стосовно суті виявленого інспектором з праці порушення законодавства про працю слід вказати, що між ФОП ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання послуг від 19.11.2018 року.

Відповідно до п. 2.1 Договору Виконавець надає Замовнику послуги з сортування, пакування та повернення сезонного товару (кремів для засмаги та засобів проти комарів). Відповідно до п. 2.2 Договору прийняття Замовником послуг оформляється актом надання послуг. Відповідно до п. 3.1 Договору вартість послуг становить 150 грн., на день.

За дорученням замовника виконавець зобов`язується на власний ризик виконати роботи в обсязі і на умовах передбачених договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити дані роботи. Виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку замовника, а сам організовує процес виконання робіт і зобов`язаний виконати усі роботи. Факт виконання відповідних робіт з боку виконавця засвідчується актами надання послуг.

Однак, у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 після підписання цивільно-правового договору та початку проходження співбесіди на предмет відповідної кваліфікації, виявилася не компетентною для виконання зазначеного обсягу робіт сторони в той же день дійшли угоди про дострокове розірвання Договору.

Отже, з огляду на те, що ОСОБА_3 не приступила до виконання цивільно-правової угоди, акт надання послуг не складався.

Слід зазначити, що у акті перевірки не встановлено особу, що виявлена при проведенні інспектування як неоформлений працівник, пояснення у такого працівника не відбирались.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що відповідачем у ході судового розгляду справи не надано доказів допущення ФОП ОСОБА_1 до роботи працівників без укладення трудового договору, також відсутні підтвердження наявності між позивачем та ОСОБА_3 саме трудових відносин.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржувана постанова Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області № ОМС-ХК2776/1201/НД/АВ/ТД-ФС від 25.01.2019 року про накладення штрафу не відповідає чинному законодавству, з огляду на що підлягає скасуванню.

Отже, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції обґрунтовано прийнято рішення про скасування оскаржуваної постанови Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області.

Доводи апеляційної скарги з наведених вище підстав висновків суду не спростовують.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 по справі № 520/1390/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 05.11.19.