Справа № 620/2394/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/2394/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, стягнення нанесеної безповоротної шкоди, зобов`язання повернути фінансову гарантію,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) 10.08.2019 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29.05.2019 №UA102000/2019/000067/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102230/2019/00275;

- стягнути з відповідача нанесену безповоротну шкоду внаслідок зміни курсу долара США у сумі 1 402,11 грн.;

- повернути фінансову гарантію у сумі 79 884,48 грн. та завершити митне оформлення товару ''Покришки велосипедні'' за першим методом визначенням митної вартості, тобто за ціною контракту.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що всупереч наявності всього переліку документів на підтвердження вартості задекларованого транспортного засобу йому було відмовлено у прийнятті митної декларації та винесено рішення про коригування митної вартості товарів. Вказує, що виявлені в документах розбіжності не впливають безпосередньо на митну вартість товару та правильність її обчислення.

Ухвалою судді від 24.09.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Також установлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 10.10.2019 позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, надав відзив на позов та пояснив, що під час перевірки наданих для митного оформлення документів по АСАУР, в напрямку визначення митної вартості було згенеровано контроль кодами 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів» та 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів», 117-2 «Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів із залученням спеціалізованого підрозділу митниці ДФС для перевірки числового значення заявленої митної вартості», а саме: «По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1) Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України, з урахуванням вимог наказу Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України». Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 статті 53 МК України».

У зв`язку з наведеним, враховуючи розбіжності в документах та дані по АСАУР, Чернігівською митницею ДФС прийнято спірні рішення та картку відмови.

У судове засідання 29.10.2019 представник відповідача не прибув, надіслав клопотання про відкладення справи, мотивоване значною завантаженістю юридичного сектору Чернігівської митниці ДФС. Однак, наведені у клопотанні підстави не є достатніми, у розумінні процесуального законодавства, у зв`язку із чим, керуючись статтею 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача.

Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом враховано таке.

09.12.2018 між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та Компанією «TIANJIN TEXTILE GROUP IMPORT AND EXPORT ANC.» (постачальник) був укладений контракт №18TF175292, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити покупцю товари «Покришки і камери до велосипедів в асортименті» (а.с. 31-37).

Загальна кількість і асортимент товару, що постачається складається із товарних партій, кількість яких визначається в рахунку-фактурі на кожну поставку.

Постачання товару по даному контракту здійснюється на умовах CFR-Odessa у відповідності з «ІНКОТЕРМС - 2010». Постачальник зобов`язується відвантажити товар на борт судна в порті навантаження в термін до 15.03.2019, після чого невідкладно надати покупцю копії експортної декларації, інвойса і коносамента.

Вартість за одиницю товару і його загальна вартість встановлюється у відповідності з рахунком-фактурою від 09.12.2018 №18ТF175292. Валютою контракту є долари США. Загальна вартість контракту складає 28 532,00 доларів США.

Оплата товару здійснюється шляхом зарахування грошових коштів в доларах США на рахунок постачальника у вигляді передоплати у розмірі 70% до відвантаження товару і у розмірі 30% перед відправкою товару.

11.03.2019 сторонами було укладено Доповнення №1 до контракту №18TF175292 від 09.12.2018, якими умови постачання викладено у такій редакції: «Постачальник зобов`язаний відвантажити товар на борт судна в порті навантаження в термін до 01.04.2019, після чого невідкладно надати покупцю копії експортної декларації, інвойса і коносамента» (а.с. 71).

На виконання умов Контракту, Компанією «TIANJIN TEXTILE GROUP IMPORT AND EXPORT ANC.» 29.03.2019 було відвантажено позивачу товар, а саме: 1) покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт., задекларована вартість - 21 002,00 дол. США; 2) камери гумові, нові, для велосипедів у кількості 10 000 шт. (а.с. 29, 30).

Відповідно до інвойсу від 03.12.2018 №18TF175292 товар поставлявся за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». Тобто, Компанія «TIANJIN TEXTILE GROUP IMPORT AND EXPORT ANC.» взяла на себе зобов`язання сплатити витрати і фрахт, необхідні для доставки товару в зазначений порт призначення.

В наданому інвойсі було визначено асортимент товару, що поставлявся та його загальна вартість, зокрема, партія товару, яка підлягає поставці складається із покришок пневматичних гумових, нових, для велосипедів у кількості 20 000 шт. та камер гумових, нових, для велосипедів, загальною вартістю 28 532,00 дол. США (а.с. 28).

Митна вартість товару, який підлягав митному оформленню, визначена позивачем за ціною договору (контракту) відповідно до статті 58 Митного кодексу України.

З метою здійснення митного оформлення вказаного товару та підтвердження митної вартості, позивачем до Чернігівської митниці ДФС було подано: вищевказаний контракт; оригінал додатку №1 до контракту №18TF175292 від 09.12.2018; митну декларацію №UA102230/2019/634396; оригінал інвойсу від 09.12.2018 №18TF175292; оригінал прайсу від 10.03.2019; оригінал комерційного інвойсу від 19.03.2019 №TJCY20190319; оригінал пакувального аркушу; митну декларацію країни відправлення від 29.03.2019 №Е6807243 (з перекладом); платіжні доручення від 10.01.2019 №2 та від 19.03.2019 №3, про що зазначено у відзиві на позов та листі Чернігівської митниці ДФС від 02.08.2019 №7449/7/25-70-19-01/25 (а.с. 24-30, 32-38, 44, 46-58, 70-79).

На підставі вищезазначених документів відповідачем здійснено митне оформлення товару «Камери гумові, нові, для велосипедів у кількості 10 000 шт» за першим методом.

Разом з тим, під час митного оформлення товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт» фахівцями контролюючого органу було виявлено розбіжності у документах, відсутність у них інформації щодо всіх складових митної вартості, у зв`язку із чим Чернігівською митницею ДФС позивачу було надіслано повідомлення про надання додаткових документів (а.с. 42).

ФОП Приходьком А.М. додатково було надано висновок експертного, товарознавчого дослідження щодо визначення вартості товару експертної фірми «Еталон» від 28.05.2019 №И-9740; інвойс від 03.12.2018 №18TF175292; прайс-лист виробника. Також митницю повідомлено про неможливість надання документу, що підтверджує вартість перевезення, оскільки договір перевезення імпортером не укладався, а був укладений між продавцем і перевізником згідно правил «Інкотермс 2010». Тобто, обов`язок по оплаті витрат і фрахту, необхідних для доставки товару у порт призначення м. Одеса, покладено на продавця (а.с. 43).

У зв`язку з неподанням декларантом документів, що підтверджують митну вартість товару та наявністю розбіжностей у наданих ФОП Приходьком А.М. документах, 29.05.2019 відповідачем прийнято рішення №UA102000/2019/000067/2 про коригування митної вартості товарів, згідно якого митним органом визначено митну вартість товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт» на рівні 30 357,60 дол. США (а.с. 59-60).

У графі 33 вказаного рішення Чернігівською митницею ДФС зазначено, що: відповідно до умов контракту постачальник зобов`язаний відвантажити товар на борт судна в порту навантаження в термін до 15.03.2019, проте відповідно до наданого коносаменту від 29.03.2019 №ZIMUXNG3401020 товар на борт судна завантажено 29.03.2019. До митного оформлення було надано платіжні доручення від 10.01.2019 №2 та від 19.03.2019 №3 в графі «Призначення платежу» яких, крім контракту від 09.12.2018 №18TF175292, вказується інвойс від 09.12.2018 №18TF175292. При цьому, даний документ фігурує і в самому контракті, але до митного оформлення він не надавався. У поданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення (Китай) від 29.03.2019 №Е6807243 не вказано номер контейнера, в якому переміщуються товари, та вартість перевезення (фрахту).

Також зазначено, що у додатково наданому декларантом інвойсі від 09.12.2018 №18TF175292 містяться виправлення у валюті, які належним чином не засвідчені. Прайс-лист виробника не містить інформації щодо періоду дії встановлених цін. Висновок експертного, товарознавчого дослідження щодо визначення вартості товару експертної фірми «Еталон» від 28.05.2019 №И-9740 є некоректним, оскільки: аналіз товару здійснено не по кожному його артикулу, враховуючи розміри покришок, а за основу взято його середню вартість; для порівняння взято вартість товарів на умовах FOB, а не CFR; при визначенні вартості товару не вказано одиницю його виміру.

У митного органу наявна цінова інформація на аналогічні товари, відображена у митній декларації від 28.02.2019 №UA500060/2019/005676. Митну оцінку товару здійснено за резервним методом з розрахунку 1,82 дол.США/кг.

Коригування митної вартості слугувало підставою для видання картки відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102230/2019/00275 (а.с. 61-63).

У зв`язку з наведеним, не погоджуючись із проведеними Чернігівською митницею ДФС коригуваннями митної вартості товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт», ФОП Приходько А.М . звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

У відповідності до вимог статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Митний кодекс України визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною першою статті 246 Митного кодексу України установлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 Митного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 Митного кодексу України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Приписами статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами першою, другою статті 51 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Такі платежі можуть бути здійснені шляхом акредитива, інкасування або за допомогою інших розрахунків (вексель, передача цінних документів тощо) (частини п`ята, сьома статті 58 Митного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Стаття 53 Митного кодексу України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості. У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

З аналізу вищевказаних норм, суд дійшов до висновку, що у частині другій статті 53 Митного кодексу України визначено перелік документів, які можуть бути подані для підтвердження вартості товару, а конкретний перелік документів визначається залежно від умов придбання того чи іншого товару у кожному окремому випадку.

Частина п`ята статті 53 Митного кодексу України містити норми, відповідно до яких забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною першою статті 55 Митного кодексу України передбачено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Під час митного оформлення при прийнятті органом доходів і зборів письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (частина четверта, п`ята статті 55 МК України).

Відповідно до частин дев`ятої, десятої статті 55 Митного кодексу України у разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів орган доходів і зборів розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому випадку надана фінансова гарантія відповідно повертається (вивільняється) або реалізується в порядку та у строки, визначені цим Кодексом. Якщо орган доходів і зборів протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому випадку орган доходів і зборів скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надана фінансова гарантія повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

Згідно із частиною другою статті 55 Митного кодексу України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 серед іншого затверджено Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів. В пункті 2.1 цих Правил у розділі заповнення графи 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» зазначено, що у графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

В той же час, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб, матеріали справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації відповідним записом у Графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів без будь-яких доказів її проведення, не зазначення коли її проведено, з якими особами, не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Відповідно до частини першої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 Митного кодексу України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 Митного кодексу України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 Митного кодексу України).

Частиною восьмою статті 57 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Верховний Суд у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а висловив таку правову позицію: «…у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом».

Здійснюючи оцінку аргументів сторін та досліджених письмових доказів суд, з метою вирішення цього спору, керується такими міркуваннями:

Основним методом визначення митної вартості товарів є метод «за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)». Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларанту.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України визначено вичерпний перелік документів, що подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті заборонено.

З матеріалів справи вбачається, що ФОП ОСОБА_1 для здійснення митного оформлення товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт» було подано до Чернігівської митниці ДФС митну декларацію на товар з низкою документів, передбачених частиною другою статті 53 Митного кодексу України, для підтвердження його митної вартості і обраного методу її визначення. Митну вартість «Покришок пневматичних гумових, нових, для велосипедів у кількості 20 000 шт» позивачем визначено за ціною договору, яка вказана у інвойсі від 09.12.2019 №18TF175292, та складає 21 002,00 дол. США. Ці документи вказані митним органом в картці відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102230/2019/00275.

Рішенням про коригування митної вартості товарів №UA102000/2019/000067/2 від 29.05.2019 митну вартість товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт» визначено за резервним методом у розмірі 30 357,60 дол. США. Підставою для відмови у прийнятті митної декларації стало твердження відповідача, що у митного органу наявні докази недостовірності заявленої фактурної вартості товару, оскільки вартість даного товару нижча митної вартості ідентичних товарів.

Отже, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення митної вартості імпортованого товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт», а також щодо обґрунтованості тверджень митниці щодо заявленої митної вартості та оцінки відповідачем наданих декларантом документів на підтвердження заявленої митної вартості товару.

Суд враховує, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові у справі №815/6242/17.

Суд встановив, що декларант надавав митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, серед яких: контракт на постачання товару від 09.12.2018 №18TF175292; додаток №1 від 11.03.2019 до контракту від 09.12.2018 №18TF175292, відповідно до якого сторони домовились про відвантаження продавцем товару у порті навантаження у термін до 01.04.2019, а не до 15.03.2019, як вказано у контракті; інвойс від 09.12.2018 №18TF175292, який відповідно до умов контракту є його невід`ємною частиною та який містить опис товару та його вартість; платіжні доручення від 10.01.2019 №2 на суму 19 972,40 дол. США та від 19.03.2019 №3 на суму 8 559,60 дол. США. (загальна сума відповідає сумі, вказаній у контракті та інвойсі).

На переконання суду, ці документи підтверджують заявлену митну вартість товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт» в розмірі 21 002,00 дол. США. При цьому, жодних розбіжностей чи суперечностей щодо ціни покришок подані декларантом документи не містили.

Оцінюючи зміст рішення про коригування митної вартості товарів суд також враховує таке: відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України.

Водночас, як вбачається з оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, у ньому зазначено лише про наявність доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів, оскільки вартість даного товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Отже, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Отже, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Щодо посилання відповідача на застосування при прийнятті спірних рішень Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 №685, в частині здійснення контролю із застосуванням системи управління ризиків, в тому числі за результатами контролю із застосуванням системи управління ризиків (АСАУР), то суд вважає за доцільно зазначити наступне. Спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Щодо доводів відповідача про ненадання позивачем документів, які підтверджують вартість перевезення (фрахту), суд зазначає, що відповідно до інвойсу 09.12.2018 №18TF175292 товар поставлявся за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010», який передбачає включення у фактурну вартість товару витрат, які впливають на митну вартість товару, а саме перевезення товару до порту призначення (фрахт).

Враховуючи вказані обставини для цілей визначення митної вартості товару, поставленого відповідно до умов Контракту 09.12.2018 №18TF175292 за інвойсом від 09.12.2018 №18TF175292, такі складові митної вартості товару, який було поставлено, як витрати на транспортування, навантаження/вивантаження не потребують додаткового підтвердження.

Стосовно зауваження Чернігівської митниці ДФС, що прайс-лист виробника не містить інформації щодо періоду дії цін, суд зазначає таке.

Прайс-лист направляється контрагенту виключно у тому випадку, коли його зацікавила комерційна пропозиція, направлена попередньо суб`єкта господарювання. Прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований безпосередньо конкретному покупцю.

Оскільки чинним міжнародним законодавством не встановлено типової форми прайс- листа, згідно загальноприйнятої світової практики прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, артикул, якість товару (за необхідності), одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Враховуючи той факт, що вищевказаний прайс-лист було направлено позивачу, а його запит та інформація, що міститься в прайс-листі, відповідає іншим документам, що супроводжували проведення господарської операції, не викликає сумнівів той факт, що цінова пропозиція поширюється на країну, в якій здійснює свою господарську діяльність ФОП Приходько А.М., а ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії товару.

Наведене в сукупності дозволяє суду дійти висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим, його форма та зміст не відповідають встановленим законодавством вимогам. Суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Вказане свідчить про недоведеність відповідачем обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості товару за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Наслідком таких протиправних дій є безпідставне, в порушення статті 58 Митного кодексу України, здійснення відповідачем визначення митної вартості імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Також суд зазначає, що відсутність номеру контейнера, в якому переміщувався товар, у митній декларації країни відправлення не може бути підставою для сумнівів у заявленій позивачем митній вартості імпортованого товару, оскільки наведене не впливає на фактурну вартість товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт».

При цьому, суд звертає увагу, що ФОП ОСОБА_1 , одночасно із митним оформленням спірного товару, здійснено декларування товару «Камери гумові, нові, для велосипедів у кількості 10 000 шт.», який придбаний у Компанії «TIANJIN TEXTILE GROUP IMPORT AND EXPORT ANC.» відповідно до контракту від 09.12.2018 №18TF175292, що підтверджується товаросупровідними документами.

При цьому, Чернігівською митницею ДФС здійснено митне оформлення вказаного товару за першим методом, на підставі аналогічного пакету документів, який надавався ФОП ОСОБА_1 для оформлення товару «Покришки пневматичні гумові, нові, для велосипедів у кількості 20 000 шт».

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів від 29.05.2019 №UA102000/2019/000067/2 є протиправним, а тому має бути скасованим.

Щодо вимог про повернення позивачу фінансової гарантії в сумі 79 884,48 грн. та суми нанесеної безповоротної шкоди внаслідок зміни курсу дол. США в сумі 1402,11 грн., суд вказує, що такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказані суми були сплачені ФОП ОСОБА_1 не через протиправні дії митниці при відмові в митному оформленні відповідно до картки відмови №UA102230/2019/00275. Крім того, для повернення надміру сплачених платежів законодавчо встановлено певну процедуру.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина третя статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, стягнення нанесеної безповоротної шкоди, зобов`язання повернути фінансову гарантію - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 29.05.2019 №UA102000/2019/000067/2.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102230/2019/00275, складену Чернігівською митницею ДФС.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернігівської митниці ДФС на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05 листопада 2019 року.

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Чернігівська митниця ДФС (, просп. Перемоги, 6, м. Чернігів, 14017).

Суддя С.В. Бородавкіна