Справа № 0440/6596/18
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 0440/6596/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року (суддя суду першої інстанції Бондар М.В.), прийняте у відкритому судовому засідання в м. Дніпро, повне судове рішення складено 07.08.2019 року, в адміністративній справі №0440/6596/18 за позовом Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в інтересах держави до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради, Дніпровської міської ради, третя особа: Комунальний заклад освіти «Спеціалізована школа №13» Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

31 серпня 2018 року Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 звернувся до суду в інтересах держави з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Дніпровської міської ради та Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради щодо невжиття заходів, направлених на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди комунального закладу освіти Спеціалізована школа №13 Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Драгоманова, 50 та правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований комунальний заклад освіти Спеціалізована школа №13 Дніпровської міської ради за адресою: м.Дніпро, вул.Михайла Драгоманова, 50.

- зобов`язати Дніпровську міську ради та Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради вжити заходів в межах компетенції, спрямованих на оформлення правовстановлюючих документів на будівлі, споруди комунального закладу освіти Спеціалізована школа №13 Дніпровської міської ради за адресою: м.Дніпро. вул.Михайла Драгоманова, 50 та правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій розташований комунальний заклад освіти Середня загальноосвітня школа №13 Дніпровської міської ради за адресою: м.Дніпро, вул. Михайла Драгоманова, 50.

В обґрунтування позову зазначено, що під час вивчення позивачем стану додержання законодавства органами влади та місцевого самоврядування в частині оформлення правовстановлюючих документів на будівлі та земельні ділянки закладів освіти встановлено, що правовстановлюючі документи на будівлю, в якій здійснює діяльність КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР та земельну ділянку під будівлею навчального закладу, який розташовано за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Драгоманова, 50, відсутні. Функціонування навчального закладу без правовстановлюючих документів на будівлю та земельну ділянку свідчить про протиправну бездіяльність Дніпровської міської ради та Департаменту гуманітарної політики ДМР, а саме про невжиття останніми заходів щодо оформлення правовстановлюючих документів на будівлю та земельну ділянку, на якій фактично розташований та функціонує заклад освіти. Відсутність правовстановлюючих документів на зазначені об`єкти створює передумови для зловживань щодо розпорядження зазначеними будівлею та земельною ділянкою, ризики для нормального функціонування закладу та здійснення навчально-виховного процесу, що може призвести до негативних наслідків та порушення прав дітей. Таким чином, прокурор звертається з цим адміністративним позовом з метою захисту інтересів держави в сфері охорони дитинства щодо забезпечення прав дітей на безпечні умови здобуття освіти, як складової гарантованого статтею 53 Конституції України права на освіту, та відновлення законності під час здійснення навчального процесу в загальноосвітніх навчальних закладах.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Перший заступник прокурора Дніпропетровської області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що тривалий час заклад освіти функціонує за відсутності правовстановлюючих документів на будівлі, споруди та земельну ділянку, яка ним використовується, за наявності відповідної програми у Дніпрі, Дніпровською міською радою, як власником КЗО «СШ №13» не вжито заходів для виділення коштів, необхідних для усунення виявлених порушень, а Департаментом гуманітарної політики Дніпровської міської ради не вжито заходів задня внесення відповідних пропозицій Дніпровській міській раді щодо обсягів бюджетного фінансування підпорядкованого закладу освіти. Також, заявник зазначає, що Керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 в даному випадку звернувся до суду із позовом в інтересах держави як самостійний позивач, оскільки не існує уповноваженого Законом органу, який наділений повноваженнями на захист інтересів держави у цій сфері.

01.11.2019 року від Дніпровської міської ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що доводять неправомірності висновків суду першої інстанції, просить суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи встановлено, що що КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР здійснює діяльність за адресою: м. Дніпро, вул. Михайла Драгоманова (колишня назва вул. Димитрова), 50.

КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР перебуває у власності територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням ДМР від 21.02.2018 року №96/30 вирішено надати Департаменту гуманітарної політики ДМР дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по фактичному розміщенню об`єктів нерухомого майна згідно з переліком. До вказаного переліку також включено КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР.

Розпорядженням міського голови ДМР від 25.07.2018 року №962-р зобов`язано керівників виконавчих органів міської ради та головам районних у містах рад:

- визначити перелік об`єктів нерухомого майна комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, які перебувають на їх балансі та на балансі підпорядкованих комунальних організацій, стосовно яких не здійснена державна реєстрація права власності;

- передбачити у бюджетних запитах на 2019 рік видатки, пов`язані з проведенням технічної інвентаризації та державної реєстрації права комунальної власності територіальної громади міста Дніпра, в особі ДМР, на об`єкти нерухомого майна;

- здійснювати дії щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна територіальної громади міста Дніпра, в особі ДМР; у разі наявності коштів здійснити дії щодо державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна

Листами № 12/2-392 від 26.04.2018 року та №12/1-662 від 04.07.2018 року Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради звернувся до Дніпровської міської ради щодо виділення додаткових коштів для здійснення оплати послуг на виготовлення землевпорядної документації та проведення технічної інвентаризації будівель і споруд комунальних закладів.

27.06.2018 року прокурор звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із запитом, у якому просив надати інформацію щодо наявності правовстановлюючих документів із зазначенням номеру та дати видачі державного акту на право користування, ким видавався державний акт, номер та дата розпорядження/рішення, на підставі якого видано акт на земельні ділянки закладів освіти Центрального району м. Дніпро, зокрема, КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР.

Листом №10-4-0.38-1459/107-18 від 10.07.2018 року ГУ Держгеокадастру повідомило про те, що право власності або користування земельною ділянкою, зокрема, за адресою вул. Михайла Драгоманова, 50, (КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР) у Державному реєстрі земель м. Дніпропетровська станом на 01.01.2013 року не зареєстровано (а.с. 22).

На день звернення прокуратури із цим позовом до суду правовстановлюючих документів на будівлю навчального закладу та земельну ділянку, що знаходиться під КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР, належним чином не оформлено.

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення інтересів держави в цьому конкретному випадку, оскільки фактично позов подано в інтересах КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР, а не держави. В свою чергу, суд зазначив, що КЗО Спеціалізована школа №13 ДМР є юридичною особою, має адміністративну процесуальну правосуб`єктність, є користувачем земельної ділянки та заінтересованою особою в її отриманні у постійне користування, та може самостійно здійснювати захист своїх прав у разі, якщо вважає, що бездіяльністю відповідача порушується його права.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 53 Кодексу адміністративного судочинства України у визначених законом випадках прокурор, зокрема, звертається до суду з позовною заявою та бере участь у розгляді справ за його позовами.

За приписами ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень ст. 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (п. 4 мотивувальної частини).

Аналіз ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

В даній справі керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 обґрунтовує своє право на звернення до суду з даним позовом в інтересах держави тим, що відсутнім є орган, що наділений повноваженнями звертатися до суду з позовом про спонукання відповідачів вчинити певні дії щодо оформлення правоустановлюючих документів на будинки та споруди, а також земельну ділянку, яку перебувають у користуванні КЗО «СШ №13».

Між тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 4 статті 46 КАС України юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень, може бути відповідачем лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право на звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державних влади повинні діяти лише в межах повноважень та на підставах визначених Законами та Конституцією України.

В даному випадку, прокурором не обґрунтовано, в чому саме полягає порушення інтересів держави в цьому конкретному випадку, оскільки фактично позов подано в інтересах комунального закладу - КЗО «СШ № 13» ДМР, а не держави.

За приписами частини 2 статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

При цьому суд зазначає, що КЗО «СШ № 13» ДМР є юридичною особою, має адміністративну процесуальну правосуб`єктність, тобто може самостійно здійснювати захист своїх прав у разі, якщо вважає, що бездіяльністю відповідача порушується його права.

Таким чином, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави, а також не обгрунтовано підстави звернення до суду.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що прокурор звертаючись до суду з адміністративним позовом не зазначив конкретних позовних вимог до відповідачів, тобто не вказав, які саме конкретні дії він просить зобов`язати зробити кожного з відповідачів для умов усунення порушень законодавства в сфері оформлення прав на будівлі та земельні ділянки. Вимоги адміністративного позову прокурора, викладені таким чином, що покладають на відповідачів обов`язок вчинити невизначені дії для умов оформлення прав на будівлі та земельні ділянки. Тобто, подання даного позову є фактично здійсненням контролю за діяльністю відповідачів в сфері реєстрації ними речових прав. Однак, ні кодексом адміністративного судочинства, ні будь-якими іншими законодавчими актами не передбачено проведення такого контролю в судовому порядку за позовом прокурора.

Посилання заявника на рішення Великої палати Верховного суду від26.06.2019 року в справі №587/430/16-ц як на підставу для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки спірні у справі №587/430/16-ц обставини справи є відмінними від тих, що становлять предмет розгляду у даній справі.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог Керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 є законим та обґрунтованим, доводи апеляційної інстанції не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.07.2019 року в адміністративній справі 0440/6596/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 07.11.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай