Справа № 360/4341/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4341/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просив:

-визнати протиправною відмову відповідача щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п.7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.02.1980 по 02.04.1980, з 14.07.2008 по 09.05.2009, з 23.03.2010 по 02.09.2010, навчання з 01.09.1986 по 01.09.1988 та виплатити йому грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.4-5).

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 04.04.2019 ним отримано Рішення відповідача про відмову в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій від 04.04.2019 № 245/2019. Зі змісту даного рішення вбачається, що відповідач на підставі ч.5 ст.45 Закону України № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відмовив позивачу в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за заявою від 18.01.2019 в зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного страхового стажу у чоловіків 35 років.

Рішення відповідача аргументовано тим, що згідно наданих позивачем довідок про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках, страховий стаж позивача, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі 10 місячних пенсій, станом на день призначення пенсії складає 32 роки 5 місяців та 23 дні. Відповідач не зарахував до вказаного страхового стажу період роботи позивача у: Луганському облонкодиспансері - 1 місяць 29 днів за період з 04.02.1980 по 02.04.1980; Луганській обласній клінічній лікарні - 9 місяців 26 днів за період з 14.07.2008 по 09.05.2009, мотивуючи це відсутністю довідок про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках; Новоайдарському районному територіальному медичному об`єднанні - 5 місяців 10 днів за період з 23.03.2010 по 02.09.2010, мотивуючи це тим, що в довідці про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках невірно вказане прізвище позивача.

Крім того, як зазначає позивач, відповідач не зарахував до вказаного страхового стажу період навчання в ординатурі Донецького державного медичного інституту ім. М. Горького - 2 роки за період з 01.09.1986 по 01.09.1988, так як згідно записів трудової книжки, з 01.09.1988 позивач був відрахований з клінічної ординатури в зв`язку з закінченням навчання, а Постанова КМУ № 1911 від 23.11.2011 передбачає зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, саме періодів роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, що передбачені зокрема Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим ПКМУ № 909 від 04.11.1993.

Вважаючи протиправною відмову відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, до відділу діловодства та обліку звернення громадян 23.10.2019 надав відзив на позовну заяву від 23.10.2019 №22734/07-20, в якому зазначив наступне (а.с.45-47).

18.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Для призначення пенсії позивачем до заяви про призначення пенсії та виплати грошової допомоги було надано: копія паспорту НОМЕР_1 ; копія картки платника податків НОМЕР_2 ; трудова книжка від 05.09.1975; вкладиш від 03.09.2010; копія диплому НОМЕР_5; довідка від 27.08.2018 №1174; довідка від 28.08.2018 №1331; довідка від 18.01.2019 №464.

Згідно заяви про призначення пенсії та наданих до неї документів, ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з 13.11.2018, тобто позивач з 13.11.2018 набув права на пенсію за віком і перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області.

Згідно записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж ОСОБА_1 складає 42 роки 8 місяців 13 днів. Період роботи: з 04.02.1980 по 02.04.1980 (згідно запису в трудовій книжці) позивач працював в Ворошиловградському обласному онкологічному диспансері - 01 місяць 29 днів; з 14.07.2008 по 09.05.2009 (згідно запису в трудовій книжці) позивач працював в Луганській обласній клінічній лікарні - 09 місяців 26 днів - зарахувати неможливо, оскільки відсутні довідки про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках, що дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, оскільки не відповідає умовам пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» та статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач зазначив, що згідно пункту 7-1 розділу XV „Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Згідно наданих довідок про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках страховий стаж ОСОБА_1 , що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, станом на день призначення пенсії, складає 32 роки 5 місяців 23 дні.

На підставі частини 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та наданих документів прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії за заявою від 18.01.2019 року у зв`язку з відсутністю на день звернення необхідного страхового стажу у чоловіків 35 років.

На підставі викладеного відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 07.10.2019 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_1 виданий 20.12.2000 року Сєвєродонецьким МВ УМВС України у Луганській області, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с.16-17).

18.01.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив призначити пенсію за віком та виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, надав відповідні документи, а саме: заяву від 18.01.2019 №245; копію паспорту НОМЕР_6 ; копію картки платника податків НОМЕР_4 ; трудову книжку від 05.09.1975 року та вкладиш від 03.09.2010; копію диплому НОМЕР_5; довідки від 27.08.2018 №1174; довідку від 28.08.2018 №1331; довідку від 18.01.2019 №464 (а.с.28).

Протоколом УПФУ в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 22.03.2019 позивачу призначено пенсію з 13.11.2018 (а.с.29).

04.04.2019 відповідачем винесено рішення про відмову в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, оскільки станом на день призначення пенсії за заявою від 18.01.2019 відсутній необхідний страховий стаж у чоловіків 35 років (а.с.38-39).

Дослідженням змісту рішення встановлено, що згідно записів трудової книжки та індивідуальних відомостей про застраховану особу, страховий стаж ОСОБА_1 складає 42 роки 8 місяців 13 днів.

Неможливо зарахувати період роботи ОСОБА_1 у Луганському облонкодиспансері 1 місяць 29 днів за період з 04.02.1980 по 02.04.1980, а також у Луганській обласній клінічній лікарні 9 місяців 26 днів за період з 14.07.2008 по 09.05.2009 за відсутності довідок про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках, що дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, оскільки не відповідає умовам пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» та статті 26 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Неможливо зарахувати період роботи ОСОБА_1 у Новоайдарському районному територіальному медичному об`єднанні 5 місяців 10 днів за період з 23.03.2010 до 02.09.2010, так як в довідці про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках, що дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, невірно вказано прізвище, що не відповідає умовам пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» та статті 26 Закону України.

Неможливо зарахувати період навчання ОСОБА_1 в ординатурі Донецького державного медичного інститута ім.М.Горького 2 роки за період з 01.09.1986 по 01.09.1988, так як згідно записів трудової книжки з 01.09.1988 року ОСОБА_1 був відрахований у зв`язку з закінченням навчання, оскільки Постановою КМУ від 23.11.2011 передбачено зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періодів роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Дослідженням копії трудової книжки позивача судом встановлено, що в ній наявні серед інших такі записи:

-04.02.1980 прийнятий на посаду медсестри хірургічного відділення Ворошиловградського облонкодиспансера та 02.04.1980 звільнений з посади;

-01.09.1986 зарахований в дворічну клінічну ординатуру кафедри очних хвороб ФУВ Донецького державного медичного інститута ім.М.Горького та 01.09.1988 відрахований у зв`язку з закінченням строку навчання;

-14.07.2008 прийнятий по переводу до Луганської обласної клінічної лікарні лікарем-офтальмологом та 09.05.2009 звільнений за згодою сторін;

-23.03.2010 прийнятий на посаду лікаря-офтальмолога та 02.09.2010 звільнений з посади (а.с.12-15).

Також, в матеріалах справи наявні індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , за період з 1998 по 2018 рік (а.с.40-44).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги, відзив та пояснення учасників справи, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначається Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

У відповідності до частини другої статті 24 Закону №1058 страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно частини першої статті 26 Закону №1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Відповідно до п. 7.1. розділу XV Прикінцеві положення Закону особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів; "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначені окремі категорії працівників інших галузей народного господарства, які мають право на пенсію за вислугу років. Право на пенсію за вислугу років мають в тому числі працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (пункт «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»)

Відповідно до Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років». Страховий стаж враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенси, яка призначена до виплати.

Згідно з розділом 2 Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою КМУ від 04.11.1993 № 909, право на пенсію за вислугу років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) певних закладів охорони здоров`я, наведених в цьому переліку. Відповідно до приміток 2 і 3 до названого Переліку робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17.12.1959 № 1397 «Про пенсії за вислугу років працівникам освіти, охорони здоров`я та сільського господарства» було затверджено перелік установ, організацій та посад, робота в яких дає право на пенсію за вислугу років, який діяв до введення в дію відповідного законодавства України. Згідно з пунктом 1 розділу 2 цього переліку право на пенсію за вислугу років мали лікарі, зубні лікарі, техніки, фельдшери помічники лікаря, акушери, масажисти, лаборанти та медичні сестри - всі незалежно від найменування посади, які працювали в певних закладах охорони здоров`я, наведених в цьому переліку.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначається ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року

№ 1788-XII.

Згідно із цією статтею основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначеній нормі відповідає п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), яким встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління ПФУ № 22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Згідно до п.20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як вбачається з рішення про відмову в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій від 04.04.2019 №245/2019 позивачу неможливо зарахувати період роботи у Ворошиловградському облонкодиспансері 1 місяць 29 днів за період з 04.02.1980 по 02.04.1980, у Луганській обласній клінічній лікарні 9 місяців 26 днів за період з 14.07.2008 по 09.05.2009 за відсутності довідок про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках, що дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, оскільки не відповідає умовам пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» та статті 26 Закону України від 09.07.2003 р. №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Між тим, вказані висновки відповідача є безпідставні, оскільки вказаними нормативно-правовими актами не встановлена залежність осіб на набуття права на виплату грошової допомоги від наявності довідки про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках. Позивач за період роботи з 04.02.1980 по 02.04.1980 та з 14.07.2008 по 09.05.2009 отримував заробітну плату як працівник охорони здоров`я. Довідки про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках не є документом, який підтверджує наявність або відсутність у особи спеціального стажу роботу, а основним документом, що підтверджує такий стаж, є трудова книжка.

Записи у трудовій книжці ОСОБА_1 виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі, містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені.

Щодо твердження відповідача про неможливість витребування довідок по підприємствам і установам, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній українській владі території, суд зазначає, що конституційне право позивача на соціальний захист не може ставитись в залежність від дій суб`єктів владних повноважень та дій підприємств - роботодавців, у яких працював пенсіонер.

Також з рішення про відмову в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій від 04.04.2019 №245/2019 вбачається, що неможливо зарахувати період роботи ОСОБА_1 у Новоайдарському районному територіальному медичному об`єднанні 5 місяців 10 днів за період з 23.03.2010 до 02.09.2010, так як в довідці про тривалість відпусток без збереження заробітної плати та періоду перебування у таких відпустках що дає право на виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, невірно вказано прізвище, що не відповідає умовам пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положенням та статті 26 Закону України.

Суд вважає вказані висновки відповідача безпідставними по вище викладеним мотивам, а крім того зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з надання пенсії. Трудовий стаж - це періоди офіційної роботи, які підтверджуються записами в трудовій книжці.

Відповідно до інформації, яка зазначена у трудовій книжці позивача, останній -23.03.2010 прийнятий на посаду лікаря-офтальмолога Новоайдарського районного територіального медичного об`єднання та 02.09.2010 звільнений з посади (зворотній бік а.с.14).

Також, з рішення про відмову в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій від 04.04.2019 №245/2019 вбачається, що неможливо зарахувати період навчання ОСОБА_1 в ординатурі Донецького державного медичного інститута ім.М.Горького 2 роки за період з 01.09.1986 по 01.09.1988, так як згідно записів трудової книжки з 01.09.1988 ОСОБА_1 був відрахований у зв`язку з закінченням навчання, Постановою КМУ від 23.11.2011 передбачено зарахування до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги періодів роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909.

Суд звертає увагу відповідача, що згідно Положення про клінічну ординатуру, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 12 від 29 січня 1998 року:

-клінічна ординатура є вищою формою підвищення кваліфікації лікарів спеціалістів з певного фаху, зокрема, у клінічних науково-дослідних інститутах;

-клінічні ординатури в межах робочого часу виконують лікувально-діагностичну роботу в профільних відділеннях, на яких базується клініка, в обсязі 25% від розрахункової норми навантаження лікаря відповідної спеціальності, що передбачається індивідуальними планами їх підготовки;

-термін навчання в клінічній ординатурі зараховується лікарю до його загального трудового стажу роботи за фахом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 61 Закону України "Про вищу освіту" клінічний ординатор - це особа, яка має ступінь магістра медичного спрямування та кваліфікацію лікаря певної спеціальності відповідно до переліку лікарських спеціальностей і навчається з метою поглиблення професійних знань, підвищення рівня компетентності лікаря - спеціаліста.

Основним завданням клінічної ординатури є поглиблення професійних знань, підвищення рівнів умінь та навичок лікаря-спеціаліста за його лікарським фахом з метою підготовки висококваліфікованого лікаря для самостійної роботи в закладах охорони здоров`я.

Відповідно до п. "д" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як вбачається з трудової книжки, ОСОБА_1 01.09.1986 зарахований в ординатуру кафедри Донецького державного медичного інституту ім.М.Горького та 01.09.1988 відрахований у зв`язку з закінченням строку навчання (зворотній бік а.с.13)

Суд зазначає, що відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував факт виконання практичних завдань позивачем під час проходження (навчання) в спеціальній клінічній ординатурі.

Враховуючи вищенаведені норми законодавства у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано період навчання ОСОБА_1 в клінічній ординатурі Донецького державного медичного інститута ім.М.Горького на кафедрі очних хвороб з 01.09.1986 по 01.09.1988.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач належним чином не оцінював подані позивачем документи, не надавав необхідних фахових роз`яснень (порушення п. 3 Порядку № 637), не пропонував в рамках наданих повноважень (п. 3.3. Порядку № 22-1) можливість виклику до пенсійного органу свідків (пункти 17, 18 Порядку № 637).

Натомість, судом встановлено, що трудова книжка позивача має необхідні дані за спірні періоди, які свідчать про роботу з 04.02.1980 по 02.04.1980, з 14.07.2008 по 09.05.2009, з 23.03.2010 по 02.09.2010, навчання з 01.09.1986 по 01.09.1988 на відповідних посадах, які повинні бути зараховані до його страхового та спеціального стажу.

Крім того, відповідачем зовсім не зазначено, в чому саме полягає неповнота або невідповідність записів в трудовій книжці позивача.

Відповідачем не зазначено, а судом не виявлено доказів тому, що спірні записи в трудовій книжці позивача можна визнати такими, які не відповідають дійсності чи зроблені з порушенням визначеної процедури.

З практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

За встановлених обставин, вбачається, що у сукупний страховий стаж позивача на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», становить понад 35 років.

Відтак, наведеним спростовується твердження відповідача про відсутність у позивача необхідного страхового стажу, що дає йому право на нарахування та виплату грошової допомоги, яка передбачена п. 7-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасування рішення управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про відмову в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій від 04.04.2019 №245/2019 та зобов`язати: зарахувати до страхового та спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 04.02.1980 по 02.04.1980, з 14.07.2008 по 09.05.2009, з 23.03.2010 по 02.09.2010, навчання з 01.09.1986 по 01.09.1988; нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн (а.с.3).

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, то судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Викладені з цього приводу заперечення відповідача суд вважає неприйнятними, оскільки відшкодування понесених судових витрат не ставиться в залежність наявності або відсутності на це коштів у сторони, з якої присуджується таке відшкодування.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області від 04 квітня 2019 року №245/2019 щодо відмови в виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій ОСОБА_1 .

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, буд.9, ) зарахувати до страхового та спеціального стажу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) періоди роботи: з 04.02.1980 по 02.04.1980 в Ворошиловградському облонкодиспансері, з 14.07.2008 по 09.05.2009 у Луганській обласній клінічній лікарні, з 23.03.2010 по 02.09.2010 в Новоайдарському районному територіальному медичному об`єднанні; період навчання з 01.09.1986 по 01.09.1988 в клінічній ординатурі Донецького державного медичного інститута ім.М.Горького на кафедрі очних хвороб.

Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, буд.9, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Пенсійного фонду України в м.Сєвєродонецьку Луганської області (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул.Шевченка, буд.9, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова