Справа № 344/11518/19
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10666/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.,

з участю секретаря судового засідання Ваврик Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Татарінова О.А.,

місце ухвалення рішення - м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача по справі про адміністративне правопорушення від 10.05.2019 року № 43/1009/m6/2019.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2019 року позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що стіни приміщення першого поверху головного корпусу Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці», які частково розібрані, не являються несучими, суд приходить до висновку, що подання повідомлення про виконання такої реконструкції не вимагається, відтак висновок Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про порушення позивачем як керівником медичного центру вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідальність за яку передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП, є помилковим.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Вважає, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, суд неповно з`ясував обставини, що мали значення для вирішення справи і висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що твердження позивача, з яким погодився суд першої інстанції про те, що роботи, проведені у Медичному реабілітаційному центрі МВС України «Кремінці», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 Яремчанської міської ради Івано -Франківської області, відносяться до ремонтних і не потребують виготовлення дозвільних документів, є помилковим та необґрунтованим, зважаючи на таке. В ході проведення позапланової перевірки на вказаному об`єкті та дослідження технічної документації було встановлено, що проводяться роботи із реконструкції, зокрема, демонтовано частину несучої стіни у будівлі головного корпусу без дозвільних документів. Також згідно з експлікацією технічної документації реконструйоване приміщення позначено № 13 « Кладова ». В свою чергу, згідно з експлікацією приміщень, доданих до технічного паспорта, приміщення № 1 «Коридор», № 2 «Сходова клітка», № 11 «Склад білизни», № 12 «Коридор» і № 13 «Кладова» знаходяться в межах стіни, яка є несучою, оскільки несе навантаження на фундамент від власної ваги і передає на фундамент навантаження від власної ваги і від ваги перекриттів, а також є основою вертикальної конструкції будівлі і виходить назовні та є суцільною по всьому периметру. Такі види стін можуть розділяти суміжні приміщення будівлі. В поясненні, наданому під час перевірки, позивач вказав, що під час ремонтних робіт демонтаж не проводився частини несучої стіни, а тільки гіпсокартонного облицювання, а несучі конструкції навпаки були укріплені. Водночас, під час судового розгляду справи позивач з посиланням на висновок експерта стверджував, що стіни приміщень першого поверху, які частково розібрані, не є несучими. Отже, на переконання відповідача, позивач сам вважає дану стіну несучою, а тому при проведенні перевірки заперечував її демонтаж. Також відповідач зазначає, що в акті приймання виконаних будівельних робіт за березень 2019 року вказано, що мало місце розбирання старих дерев`яних стін, що не відповідає дійсності, зважаючи на встановлені під час перевірки обставини. Крім того, відповідач вважає, що висновок будівельно-технічного дослідження від 24.06.2019 року № 40/3 не може враховуватись судом, зважаючи на таке. Листом від 20.06.2019 року позивач на звернення судового експерта повідомив про неможливість розкриття конструктивних елементів об`єкта, зазначивши, що позапланова перевірка проводилась з виходом на об`єкт і конструктивні елементи об`єкта головним інспектором будівельного нагляду досліджувались. Також експертиза проведена згідно ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування», який втратив чинність з 01.01.2019 року. Також у висновку міститься посилання на «Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, які не можуть застосовуватись до Медичного реабілітаційного центру, оскільки не поширюються на нежитлові будівлі. Крім того, відповідач вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив позивачу строк звернення із даним позовом, оскільки примірник оскарженої постанови по справі про адміністративні правопорушення він отримав особисто в день її винесення 10.05.2019 року і саме з цього дня почався перебіг встановленого законом десятиденного строку її оскарження, який позивач пропустив. А вказані ним причини пропуску цього строку, на переконання відповідача, є неповажними і не можуть бути підставою для його поновлення.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встанови суд, ОСОБА_1 є начальником Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці».

В оперативному управлінні Медичного реабілітаційного центру МВС України «Кремінці» перебувають нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 а, які на праві загальнодержавної власності належать державі в особі Верховної Ради України та Міністерства внутрішніх справ України, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.01.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.01.2008 року № 17522351, копії яких є в матеріалах справи.

26.04.2019 року головний інспектор будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Яворський М.Й. провів позапланову перевірку щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час реконструкції будівлі Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» за адресою: Івано-Франківська область, м. Яремче, с. Татарів. За результатами перевірки був складений акт № 187/1009/m/7/2019, в якому зафіксовано, що в ході перевірки виявлено порушення вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме проведено роботи із реконструкції, зокрема демонтовано частину несучої стіни у будівлі головного корпусу медичного реабілітаційного центру без дозвільних документів.

Також у зв`язку із виявленням зазначеного порушення інспектор будівельного нагляду Яворський М.Й. 26.04.2019 року склав протокол про адміністративне правопорушення відносно посадової особи (начальника) медичного реабілітаційного центру ОСОБА_1 (позивача у справі) за ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

За результатами розгляду цього протоколу та матеріалів перевірки головний інспектор будівельного нагляду Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області Яворський М.Й. виніс постанову від 10.05.2019 року № 43/1009/m6/2019 по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність даної постанови, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено адміністративну відповідальність за порушення вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил та затверджених проектних рішень під час нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту об`єктів чи споруд.

Дана норма є бланкетною і передбачає, що конкретні порушення, за які встановлено відповідальність, визначаються іншими нормативно-правовими актами.

Як вбачається із змісту описаних вище акту перевірки і протоколу про адміністративне правопорушення від 26.04.2019 року та оскаржуваної постанови від 10.05.2019 року, згідно з висновком інспектора будівельного нагляду, ОСОБА_1 . як посадова особа Медичного реабілітаційного центру МВС України «Кремінці» порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме здійснив (замовив за договором підряду) демонтаж частини несучої стіни у будівлі головного корпусу центру, тобто здійснював реконструкцію будівлі без отримання відповідного дозволу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до змісту наведеної норми, дозвільним документом у спірному випадку, на думку відповідача, мало бути повідомлення про початок виконання будівельних робіт на вказаному об`єкті, внесене до Реєстру дозвільних документів.

Водночас, отримання дозвільних документів на проведення поточного ремонту будівель без зміни їх функціонального призначення цим Законом чи іншими нормативно-правовими актами не передбачено.

Згідно з п. 3.21 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція - це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Як роз`яснив Державний комітет України з будівництва та архітектури в листі від 30.04.2003 року № 7/7-401, поточний ремонт - це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію).

Отже, для вирішення питання про порушення позивачем вимог п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та, відповідно, вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно встановити чи здійснювався у Медичному реабілітаційному центрі Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» поточний ремонт чи реконструкція.

Дослідивши і проаналізувавши надані сторонами пояснення та письмові докази, колегія суддів зазначає, що визначальним у даному випадку є встановлення типу стіни у приміщенні кладової медичного центру, частковий демонтаж якої був здійснений, а саме це несуча стіна чи ні.

На підтвердження своїх доводів про те, що вказана стіна не є несучою, позивач надав суду такі докази.

У висновку від 24.04.2019 року № 40/3 будівельно-технічного дослідження, складеного на замовлення ОСОБА_1 судовим експертом Самулевичем В.М., вказано, що за наданими на дослідження фото № 1-7 та іншими документами, стіни приміщень першого поверху головного корпусу Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» під літ. № 13, за адресою АДРЕСА_2 , які частково розібрані, не являються несучими.

12.03.2019 року Медичний реабілітаційний центр Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці», в особі начальника Джигіти Я.М. (замовник) та ФОП ОСОБА_3 (підрядник) уклали договір підряду № 3/ПР-19-81, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується за завданням замовника власними та залученими силами і засобами, на свій ризик виконати роботи - «Поточний ремонт головного корпусу із облаштуванням санвузла МРЦ МВС «Кремінці», а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи.

За результатами виконання підрядник робіт був складений акт приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в, в якому зафіксовано виконання підрядником, зокрема, таких робіт: відбивання штукатурки по дереву зі стін; розбирання дерев`яних стін товщиною до 300 мм; розбирання старих гіпсокартонних плит зі стін; розбирання облицювальних стін з керамічних плиток.

Також позивач надав суду копію експлікації приміщення медичного центру та фототаблицю із зображеннями частково демонтованих та інших стін, де проводились ремонтні роботи.

Дослідивши та оцінивши описані вище письмові докази, які надав позивач, в сукупності з іншими матеріалами справи та поясненнями сторін, колегія суддів вважає, що ними достовірно підтверджено, що стіни приміщень першого поверху головного корпусу медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» під літ. № 13, які частково демонтовані, не є несучими.

В свою чергу, відповідач як суб`єкт владних повноважень, на якого в силу вимог ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, не надав суду належних та переконливих доказів на спростування позиції позивача.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.

Додані відповідачем до відзиву на позовну заяву фотознімки, на думку колегії суддів, не є належним та достовірним доказом в розумінні ст. ст. 73, 75 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки з них неможливо встановити дійсних обставин справи, так як дані фотознімки не містять жодної прив`язки до конкретного місця, не зрозуміло яке приміщення зображене на них, а також самі зображення на фото є неналежної якості.

Інших доказів того, що частково демонтовані стіни приміщень першого поверху головного корпусу медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» під літ. № 13, є несучими, крім зазначених фотознімків і висновків акту перевірки, які оспорюються позивачем, відповідач суду не надав.

Особливо колегія суддів звертає увагу на зазначений вище висновок будівельно-технічного дослідження від 24.04.2019 року № 40/3, який, зважаючи на специфіку предмета доказування, потребує наявності спеціальних знань, є визначальним доказом у справі, оскільки складений особою, яка володіє такими знаннями, на підставі та в порядку, встановленому законодавством.

Щодо доводів відповідача про те, що висновок будівельно-технічного дослідження від 24.06.2019 року № 40/3 не може враховуватись судом, колегія суддів зазначає таке.

Згідно з положеннями ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта є одним із доказів у справі.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 101 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені перед експертом, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Відповідно до ст. 108 Кодексу адміністративного судочинства України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.

Таким чином, для неврахування (відхилення) судом висновку експерта повинні існувати об`єктивні підстави, які беззаперечно свідчать про неналежність чи недостовірність цього висновку і суд зобов`язаний навести переконливі мовити його відхилення.

Те, що експертиза проведена, зокрема, згідно ДБН В.2.1-10-2009 «Основи та фундаменти споруд. Основні положення проектування», який втратив чинність з 01.01.2019 року, на що посилається відповідач, на думку колегії суддів, саме по собі не може бути підставою для неврахування висновку експерта, оскільки експертне дослідження проводилось на підставі ряду нормативно-правових актів, а не лише ДБН В.2.1-10-2009, а також відповідач не навів жодних мотивів, застосування яких конкретно норм цих ДБН вплинуло на неправильність висновку експерта.

Твердження відповідача на неможливість використання експертом в ході дослідження «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, які, на переконання відповідача, не можуть застосовуватись до Медичного реабілітаційного центру, оскільки не поширюються на нежитлові будівлі, колегія суддів також вважає безпідставними, оскільки, як вбачається із змісту експертного дослідження, експерт лише посилався на окремі визначення загальних термінів і понять, які містяться у цих Правилах (ремонт будівлі, поточний ремонт, капітальний ремонт переобладнання тощо).

Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що твердження Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про порушення позивачем вимоги п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 96 КУпАП, є помилковим, а тому оскаржена постанова в справі про адміністративне правопорушення від 10.05.2019 року № 43/1009/m6/2019 є протиправною і підлягає скасуванню.

Щодо доводів відповідача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано поновив позивачу строк звернення із даним позовом, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно з нормами ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Як встановив суд, ОСОБА_1 29.05.2019 року звернувся до голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України та до начальника управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області із скаргами про скасування постанови від 10.05.2019 року № 43/1009/m6/2019, що підтверджується копією його звернення від 29.05.2019 року № 33/10-214.

Позивач стверджує, що відповіді за результатами розгляду він не отримав. Відповідач також не надав суду доказів надання позивачу зазначеними вище органами (посадовими особами) відповіді на скарги позивача чи рішень про результати їх розгляду.

Також судом встановлено, що в травні та на початку червня 2019 року ОСОБА_1 перебував у відрядженні та на курсах підвищення кваліфікації, що підтверджується, зокрема, довідкою Медичного реабілітаційного центру Міністерства внутрішніх справ України «Кремінці» від 11.07.2019 року без номера, довідкою Татарівської сільської ради Яремчанської міської ради Івано-Франківської області від 11.07.2019 року № 492, довідкою Івано-Франківської обласної організації Товариства червоного хреста України від 24.06.2019 року № 38/2-17.

Враховуючи наведене вище, а саме, що ОСОБА_1 після отримання оскарженої постанови відповідача в день її винесення 10.05.2019 року до дня подання позовної заяви 27.06.2019 року вживав заходів щодо її оскарження в позасудовому порядку, а також неодноразово брав участь у заходах, безпосередньо пов`язаних з виконанням своїх посадових обов`язків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що причини пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом є поважними, в зв`язку з чим цей строк необхідне поновити.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24 вересня 2019 року у справі № 344/11518/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 05.11.2019 року