Справа № 400/1939/19
Суддя: Запорожан Д.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1939/19
Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Запорожана Д.В.,

суддів - Осіпова Ю.В., Танасогло Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про поновлення виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у поновленні пенсії та зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії починаючи з 07.10.2009 року відповідно до норм ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з проведенням індексації.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтувала незаконністю спірної бездіяльності

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, викладене у листі від 11.02.19 року про відмову у поновленні пенсії ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії за віком позивачу починаючи з 20.12.2018 року. В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить змінити вищенаведене рішення в частині визначення строку спірного поновлення, як таке, що прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права і прийняти нове рішення, яким зазначити, що виплата пенсії повинна бути поновлена з 07.10.2009 року.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості даного позову та наявності підстав для його часткового задоволення.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала до 2000 року пенсію за віком.

13.04.2000 року позивачка виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, де постійно проживає з 27.12.1999 року в місті Хайфа , та була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в державі Ізраїль.

Відповідачем припинено виплату пенсії позивачці.

17.01.2019 року позивачка через представника звернулась до відповідача з заявою про поновлення їй виплату пенсії. До заяви представник позивача додав копії: довіреності, паспорту для виїзду за кордон, пенсійного посвідчення, трудову книжку, довідку про заробітну плату, апостильована особиста заява позивача про поновлення пенсії .

Листом від 11.02.2019 відповідач відмовив позивачу у поновленні виплати пенсії, в якому зазначив, що позивачем, всупереч п. 2.9, 2.22, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 не надано паспорт (або інший документ, що засвідчує особу, місце її проживання (реєстрації) та вік). Також, Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в місті Миколаєві Миколаївської області у листі від 11.02.2019 року №102-М-01 повідомило, що законне представництво має місце лише щодо інтересів неповнолітніх, недієздатних і обмежено дієздатних осіб, які не в змозі вчиняти певні юридичні дії самостійно, тому для поновлення пенсії позивачці необхідно з`явитися особисто при наявності пенсійної справи та документу, що посвідчує особу на території України, а також документу, що засвідчує місце проживання заявниці на території м. Миколаєва, в даному випадку паспорту громадянина України.

Не погоджуючись з такою відмовою відповідача, позивачка звернулась до суду з позовом зобов`язати відповідача провести поновлення та виплату їй пенсії за віком з 07.10.2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 в частині позовних вимог про поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009 року по 19.12.2018 року залишити без розгляду.

Вказана ухвала набрала законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Тобто, оскарженим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року вирішувалася частина позовних вимог починаючи виключно з 20.12.2018 року.

За правилами ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

А, згідно ч.5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості переглядати позовні вимоги, які виходять за межі оскаржуваного рішення суду.

Тобто, належним способом захисту права позивача, було б апеляційне оскарження ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року про залишення частини позовних вимог без розгляду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за неможливе змінити вищенаведене рішення в частині визначення строку спірного поновлення, оскільки це питання вирішено іншим судовим рішенням (ухвалою від 26.06.2019 року), яке набрало законної сили.

Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною другою ст.308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, з оскарженого рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року вбачається, що судом визнано протиправним та скасовано рішення Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області, викладене у листі від 11.02.19 року.

Відповідно до ч.2 ст.49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем оскаржується лист відповідача від 11.02.19 року, яким позивачу відмовлено у поновленні пенсії.

Проте, оскаржуваний лист не є рішенням відповідача та є лише документом, який має інформаційний характер і не породжує жодного обов`язку у суб`єктів, яким його адресовано.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Форма, у якій суб`єкт владних повноважень в межах своєї компетенції приймає рішення (нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії) визначається законодавством.

Нормативно-правовий акт - це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженим на це суб`єктом нормотворення у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних відносин, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування. Прийняття нормативно-правових актів у вигляді листів і телеграм не допускається.

На відміну від нормативно-правового акту, правовий акт індивідуальної дії, є рішенням суб`єкта владних повноважень, прийнятим ним при здійсненні ними владних управлінських функцій стосовно конкретної особи або визначеного кола осіб.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що неправомірний, на думку позивача, оскаржуваний лист не є ані нормативно-правовим актом, ані правим актом індивідуальної дії, а тому визнання протиправними листа не буде мати на меті відновлення порушених прав позивача.

Отже, на підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що судом першої інстанції було не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення має право скасувати його повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Отже, за таких обставин та враховуючи, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а також в зв`язку із тим, що деякі висновки суду не відповідають обставинам справи, судова колегія, діючи виключно в межах заявлених позовних вимог, вважає за необхідне змінити рішення суду 1-ї інстанції, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції.

Керуючись ст.ст.308,310,315,317,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність відповідача щодо відмови у поновленні пенсії ОСОБА_1 - протиправною.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 починаючи з 20.12.2018 року, у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність.

В решті позовних вимог відмовити.»

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Д.В. Запорожан

Судді: Ю.В. Осіпов

Т.М. Танасогло