Справа № 640/21125/18
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Пилипенко О. Є., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень від 29.05.2018 р. форми «С» №№ , , , , .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № від 29.05.2018 р., прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити, вважаючи, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Свої вимоги в частині скасування рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог апелянт обґрунтовує тим, що за приписами п. 80.1 ст. 80 ПК України посадові особи не мали права приступити до фактичної перевірки, оскільки, за твердженням апелянта, не пред`явили направлення на перевірку та копії наказу на проведення перевірки, службових посвідчень.

Непред`явлення або ненадіслання є підставою для недопущення посадових осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки. Натомість, позивач взагалі не був обізнаний про проведення працівниками контролюючого органу в його закладі громадського харчування податкової перевірки.

Також апелянт зазначив, що йому невідомо, якій особі та за яких обставин перевіряючі пред`явили наказ від 13.04.2018 р. № 6583 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (код НОМЕР_5 )» та направлення на таку перевірку.

Апелянт зазначає, що 19.04.2018 р. до кафе, де він здійснює діяльність з`явилися особи, які представилися працівниками податкової інспекції та залишили письмовий запит від 13.04.2018 р. «Про надання документів», інші документи ними не пред`являлися.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 24.09.2019 р. за вх. № 34756, в якому відповідач зазначає, що всі доводи позивача, викладені ним в апеляційній скарзі, не спростовують встановлені судом першої інстанції обставини справи. Просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, на підставі наказу Головного управління ДФС у місті Києві від 13 квітня 2018 року № 6583, Податкового кодексу України Законів України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР, «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року № 265/95-ЗР, постанов Кабінету Міністрів України від 30 липня 1996 року № 854 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями», «Про Тимчасовий порядок видачі ліцензій на право імпорту, експорту спирту етилового. коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 13 травня 1996 року № 493, «Про впорядкування видачі суб`єктам підприємницької діяльності ліцензій на право оптової торгівлі спиртом етиловим, коньячним, плодовим і виноградним, алкогольними напоями та тютюновими виробами» від 31 березня 1999 року № 500, «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів» від 27 грудня 2010 року № 1251, «Про заходи щодо посилення державного контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та справляння акцизного збору» від 07 серпня 2001 року № 940, «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» від 30 жовтня 2008 року № 957; Положення про Департамент контролю за обігом та оподаткуванням підакцизних товарів, затвердженого наказом Державної фіскальної служби України від 01 липня 2013 року № 224; наказу Міністерства зовнішніх економічних зв`язків і торгівлі України від 24 липня 2002 року № 218 «Про затвердження правил роздрібної торгівлі тютюновими виробами» та інших нормативно-правових актів які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів в Україні Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковому до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатом якої складений акт від 26 квітня 2018 року № 1704/26-15-40-01/ НОМЕР_5 (далі - акт перевірки).

Перевіркою (в межах доводів апеляційної скарги) встановлено наступне:

- факт реалізації алкогольного напою, а саме: Горілки "Козацька Рада" міцністю 40% об. спирту місткістю 0,1 л. для споживання на місці за ціною 7,00 грн. в той час як мінімальна роздрібна ціна на горілку міцністю 40 % обертів спирту місткістю становить 15,91 (мінімальна ціна за 1 літр 100-відсоткового спирту, 397,76 грн.) * 40% (міцність) * 0,1 (місткість) /100 = 15,91 грн., тобто реалізацію алкогольного напою за ціною нижчою за встановлені мінімально роздрібні ціни на окремі види алкогольних напоїв, чим порушено постанову Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва" та статтю 18 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів";

- продавцем магазину на реалізовану продукцію не видано фіскальний чек, чим порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону України "Про застосування РРО у торгівлі, громадського харчування та послуг";

- зберігання з метою подальшої реалізації алкогольних напоїв описаних в додатку до акту перевірки, а саме: Горілка "Nemiroff", об`єм 1 л., 40 об.%, дата виробництва 12 вересня 2016 року, маркована маркою акцизного податку типу АВ ЛГП серії 15 ААБІ № 029479, сума акцизного податку 7,053 грн, дата 01/16. Станом на дату виробництва горілки (12 вересня 2016 року) діяла ставка акцизного податку 105,8 грн. за 1 л. 100 % спирту * 1,0 л. * 40% об. = 42,320 грн.; Горілка "Цельсій", об`єм 0,7 л., 40 об.%, дата виробництва 08 жовтня 2016 року, маркована маркою акцизного податку типу АВ ЛГП серії 23 АААШ № 597. Сума акцизного податку 21,160 грн., дата 01/17. Станом на дату виробництва горілки (08 жовтня 2016 року) діяла ставка акцизного податку 105,8 грн. за 1 л. 100 % спирту * 0,7 л. * 40% об. = 31,740 грн.; Бренді "Koblevo", об`єм 0,5 л., 40 об.%, дата виробництва 29 серпня 2016 року маркована маркою акцизного податку типу АВ ЛГП серії 15 ААБЦ № 073773, сума акцизного податку 14,106 грн, дата 12/15. Станом на дату виробництва горілки (29 серпня 2016 року) діяла ставка акцизного податку 105,8 грн. за 1 л. 100 % спирту * 0,5 л. * 40% об. = 21,160 грн., чим порушено абзац 3 пункт 4 статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та пункт 226.9 статті 226 Податкового кодексу України;

- реалізацію товарів на суму 4738, 00 грн, які не обліковані у встановленому законодавством порядку, чим порушено п. 12 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення, що є предметом перегляду судом апеляційної інстанції:

- № від 29 травня 2018 року, яким за порушення постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв вітчизняного виробництва» від 30 жовтня 2008 року №957 до позивача застосовано штраф в сумі 10000, 00 грн.;

- № від 29 травня 2018 року, яким за порушення пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано штраф в сумі 8876, 00 грн.;

- № від 29 травня 2018 року, яким за порушення статті 11 Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР на позивача накладено штраф в сумі 17000, 00 грн.;

- № від 29 травня 2018 року, яким за порушення пунктів 1,3 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до позивача застосовано штраф в сумі 1, 00 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактичні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень у випадках та у порядку, встановлених Податковим кодексом України та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи (абзац другий пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

З огляду на положення вказаної норми, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо відсутності його під час проведення перевірки за місцем її проведення.

За правилами пункту 80.5 статті 80 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органі до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

В той же час, як свідчать матеріали справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, в межах спірних відносин мав місце фактичний допуск податкового органу до проведення перевірки.

Натомість, платник податків, який вважає порушеним порядок та підстави призначення виїзної перевірки щодо нього, має право не погодитись з рішенням про призначення перевірки і оскаржити його в суді або застосувати інші заходи, передбачені статтею 81 Податкового кодексу України, шляхом недопущення посадових осіб контролюючого органу до її проведення. Якщо ж допуск до виїзної податкової перевірки відбувся і наказ реалізований як прийнятий в межах закону і компетенції, в подальшому предметом розгляду в суді має бути зміст виявлених порушень податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Вказана правова позиція знайшла своє відображення у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 р. (справа № 825/1439/17).

Оскільки позивач чи уповноважені ним особи правом на недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не скористалися, колегія суддів відхиляє доводи позивача про необхідність скасування оскаржуваних ППР виключно через процедурні порушення, які, на думку позивача, мали місце до початку її проведення.

При цьому, апелянт не наводить доводів на користь задоволення позовних вимог щодо хибності висновків відповідача стосовно виявлених порушень, будуючи свою позицію лише на непред`явленні документів податковим органом перед проведенням фактичної перевірки, відсутності при її проведенні особи позивача та сумнівності через це наданих відповідачем доказів у вигляді фотоматеріалів щодо місця та часу їх створення.

За цих обвставин, доводи апеляційної скарги в частині перегляду рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

У відповідності до ст. 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
Суддя О. Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складено 07.11.2019 р.)