Справа № 360/3527/19
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/3527/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Басової Н.М.

при секретарі судового засідання: Бутенко К.В.,

за участю:

представника позивача: Волкова М.М.,

представника відповідача: Антонцєвої І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Колективного підприємства Лисичанський завод залізобетонних виробів до Луганської обласної державної адміністрації обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Колективного підприємства «Лисичанський завод залізобетонних виробів» (далі позивач, КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів») до Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації (далі відповідач), в якому позивач просив суд визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати розглянути клопотання КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» про надання гірничого відводу площею 41,7 га для розробки Сєвєродонецького родовища піску згідно зі Спеціальним дозволом на користування надрами №356 від 14 жовтня 1995 року, продовженого до 14 жовтня 2035 року (а.с.3-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

14 жовтня 1995 року Державною службою геології та надр України видано позивачу спеціальний дозвіл на користування надрами №356 на видобування піску в Сєвєродонецькому родовищі (Південно-Східна і Східна ділянки), місцезнаходження: Луганська область, Попаснянський район, 4,5 км на північний схід від м. Сєвєродонецька, площею 41,7 га, придатного в якості сировини для виготовлення силікатних каменів, цегли та інших пресованих виробів, для приготування штукатурних розчинів для опоряджувального шару, для приготування будівельних розчинів і бетонів, для дорожнього будівництва.

10 вересня 2004 року Луганська обласна рада засвідчила надання Колективному підприємству «Лисичанський завод залізобетонних виробів» гірничого відводу з метою розробки Сєвєродонецького родовища піску (акт №7 від 10.09.2004 про надання гірничого відводу, внесений до реєстру 17.09.2004 за №7).

Оскільки термін дії акту №7 від 10.09.2004 про надання гірничого відводу закінчився 14.10.2015, у позивача виникла необхідність в одержанні нового гірничого відводу на розробку Сєвєродонецького родовища піску.

Державною службою геології та надр України на підставі Наказу від 01.09.2016 №289 строк дії спеціального дозволу на користування надрами №356 від 14 жовтня 1995 року подовжено на 20 років до 14 жовтня 2035 року.

Подовження терміну дії спеціального дозволу на користування надрами №356 від 14 жовтня 1995 року погоджено Міністерством екології та природних ресурсів України (Мінприроди України) - лист від 21.09.2015 №5/3-6/11650-15.

Листом від 28.12.2017 № 02-33/10333-17 Державне агентство лісових ресурсів України погодило надання КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» гірничого відводу на землях ДП «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство».

Листом від 04.06.2018 № 238 Державне підприємство «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» погодило надання КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» гірничого відводу на землях, які перебувають у постійному користуванні Сєвєродонецького лісництва.

Маючи в наявності діючий спеціальний дозвіл на користування надрами №356 від 14 жовтня 1995 року (термін дії подовжено до 14 жовтня 2035 року), відповідно до ст. 17 Кодексу України про надра та пункту 22 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59, позивач мав звернутися для одержання гірничого відводу для розробки родовища піску (корисної копалини місцевого значення) до Луганської обласної ради.

Указом Президента України «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» від 05.03.2015 № 123/2015, який набрав чинності з дня його опублікування 16.03.2015, на виконання Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» було утворено Луганську обласну військово-цивільну адміністрацію.

06.06.2019 позивач звернувся до відповідача із письмовим клопотанням № 676 про надання гірничого відводу площею 41,7 га для розробки Сєвєродонецького родовища піску згідно зі Спеціальним дозволом на користування надрами №356 від 14 жовтня 1995 року, продовженого до 14 жовтня 2035 року.

Листом в.о.голови Луганської обласної державної адміністрації - керівника військово-цивільної адміністрації С.Філя від 27.06.2019 №3/23-3168 повідомлено КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» про те, що гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення надаються, зокрема, обласними радами. Порядок діяльності військово-цивільної адміністрації регулюється Законом України «Про військово-цивільні адміністрації», статтею 4 якого визначено повноваження обласних військово-цивільних адміністрацій поряд із здійсненням повноважень місцевих державних адміністрацій на відповідній території, однак повноваження щодо надання гірничих відводів для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення відсутні.

Однак позивач вважає, що відповідач в даному випадку допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у відмові в розгляді клопотання та прийнятті відповідного рішення, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 28.08.2019 надав відзив, в обґрунтування якого зазначив наступне (а.с.50-56). В червні 2019 року позивач звернувся до відповідача з клопотанням від 06.06.2019 № 676 «Про надання гірничого відводу», посилаючись на статтю 17 Кодексу України про надра та пункт 22 Положення про порядок надання гірничих відводів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 59. Відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для надання гірничих відводів облдержадміністрацією - обласною військово-цивільною адміністрацією (лист від 27.06.2019 № 3/23-3168). Така позиція облдержадміністрації обумовлена приписами чинного законодавства України та вироблена з урахуванням рекомендації комісії з питань користування надрами (протокол засідання від 24.06.2019 № 1/19), утвореної згідно із розпорядженням голови облдержадміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 09.12.2016 № 753 «Про створення комісії з питань користування надрами» зі змінами згідно із розпорядженням від 31.05.2019 № 482 «Про внесення змін до складу комісії з питань користування надрами та Положення про неї». Згідно із пунктом 4 протоколу засідання комісії від 24.06.2019 № 1/19 комісія вирішила доручити Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин облдержадміністрації підготувати проект листа на адресу КП «ЛЗЗБВ» із роз`ясненнями про відсутність повноважень щодо надання гірничого відводу. У клопотанні позивач просить надати гірничий відвід площею 41,7 га для розробки Сєвєродонецького родовища піску згідно із Спеціальним дозволом на користування надрами від 14.10.1995 № 356, продовженим до 14.10.2035. Пісок є корисною копалиною місцевого значення відповідно до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 (у редакції постанови від 28.12.2011 № 1370). Відповідач вказує, що повноваження обласних військово-цивільних адміністрацій надавати гірничі відводи законом не передбачені. Так, відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 05.03.2015 № 123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» утворено Луганську обласну військово-цивільну адміністрацію. Законом України «Про військово-цивільні адміністрації» не передбачено право облдержадміністрації надавати гірничі відводи. При прийнятті Закону України «Про військово-цивільні адміністрації» законодавцем не була врахована необхідність внесення змін до інших законів, які регламентують повноваження обласних рад, зокрема до Кодексу України про надра. Крім того, як зазначає відповідач, позивачу не відмовлялось в розгляді клопотання, а, розглянувши його по суті, повідомила про відсутність у відповідача законодавчо визначених повноважень для надання гірничого відводу. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судом по справі вчинено наступні процесуальні дії.

Ухвалою суду від 13.08.2019 відкрито провадження у справі з визначенням розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено дату підготовчого засідання (а.с.1).

Ухвалою суду від 02.10.2019 продовжено строк підготовчого провадження в адміністративній справі № 360/3527/19 на тридцять днів (а.с.108).

Ухвалою суду від 02.10.2019 в задоволенні клопотання представника відповідача Антонцєвої Ірини Ігорівни про закриття провадження у справі відмовлено (а.с.111-112).

Ухвалою суду від 22.10.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.118).

В судове засідання прибули представники сторін, які надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відзиві на адміністративний позов.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79,90 КАС України, суд дійшов наступного.

Колективне підприємство «Лисичанський завод залізобетонних виробів» зареєстровано в якості юридичної особи 27.01.1995 за №0000643 виконавчим комітетом Лисичанської міської ради Луганської області, (а.с.6).

Видом діяльності позивача по КВЕД-2010 є: 23.61 виготовлення виробів із бетону для будівництва; 56.29 постачання інших готових страв; 23.69 виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу;46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 08.12 добування піску, гравію, глин і каоліну; 08.11 добування декоративного та будівельного каменю, вапняку, гіпсу, крейди та глинистого сланцю (а.с.7).

КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» є платником податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом №100264614 (а.с.8).

14 жовтня 1995 року Державна служба геології та надр України КП «Лисичанський завод залізобетонних виробів» видала спеціальний дозвіл на користування надрами № 356 (зворотній бік а.с.17).

Цим дозволом надано позивачу право на видобування піску, придатного в якості сировини для виготовлення силікатних каменів, цегли та інших пресованих виробів для приготування штукатурних розчинів для опоряджувального шару, для приготування будівельних розчинів і бетонів для дорожнього будівництва (зворотній бік а.с.17).

Дозвіл продовжено на 20 років до 14 жовтня 2035 року на підставі наказу від 01.09.2016 №289 (а.с.17).

Луганською обласною адміністрацією 10.09.2004 видано Акт №7, відповідно до якого засвідчує надання гірничого відводу Колективному підприємству «Лисичанський завод залізобетонних виробів» з метою розробки Сєвєродонецького родовища піску. Гірничий відвід знаходиться 4,5 км на північний схід від м.Сєвєродонецьк, у Попаснянському районі Луганської області. Термін дії чинності акта про надання гірничого відводу до 14.10.2015 (а.с.18).

Для отримання наступного гірничого дозволу позивач отримав відповідні погодження від Державного агентства лісових ресурсів України та Державного підприємства «Сєвєродонецьке лісомисливське господарство» (а.с.24,25).

06.06.2019 позивач звернувся до відповідача з клопотанням №676, в якому з посиланням на статтю 17 Кодексу України про надра та пункту 22 Положення про порядок надання гірничих відводів КП Лисичанський завод ЗБВ просив надати гірничий відвод площею 41,7 га для розробки Сєвєродонецького родовища піску згідно з Спеціальним дозволом на користування надрами №356 від 14 жовтня 1995 року, продовженого до 14.10.2035. До клопотання долучив проект гірничого відводу; Експертизу проекту; копію Спеціального дозволу на користування надрами; копію погодження гірничого відводу з Держлісагенством України; погодження надання гірничого відводу з землекористувачем Сєвєродонецьким ЛМГ (а.с.26,27-41).

24.06.2019 вказане клопотання було розглянуто комісією з питань користування надрами Луганської обласної державної адміністрації - обласної військово-цивільної адміністрації (протокол засідання від 24.06.2019 № 1/19), утвореної згідно із розпорядженням голови облдержадміністрації - керівника обласної військово-цивільної адміністрації (далі - голова) від 09.12.2016 № 753 «Про створення комісії з питань користування надрами» зі змінами згідно із розпорядженням від 31.05.2019 № 482 «Про внесення змін до складу комісії з питань користування надрами та Положення про неї» (а.с.60-65,67,68-74).

Відповідно до пункту 3 вказаного Положення основними завданнями комісії є розгляд питань та надання пропозицій голові щодо надання надр у користування для розробки корисних копалин місцевого значення та погодження надання надр у користування з метою геологічного вивчення і розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин.

Згідно із пунктом 4 протоколу засідання комісії від 24.06.2019 № 1/19 комісія вирішила доручити Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин облдержадміністрації підготувати проект листа на адресу КП «ЛЗЗБВ» із роз`ясненнями про відсутність повноважень щодо надання гірничого відводу.

Листом від 27.06.2019 за №3/23-3168 Луганською обласною державною адміністрацією обласної військово-цивільної адміністрації повідомлено позивача, що правові підстави для надання гірничих відводів обласною державною адміністрацією-обласною військово-цивільною адміністрацією на даний час відсутні, оскільки Указом Президента України від 05.03.2015 №123/2015 утворено Луганську обласну військово-цивільну адміністрацію, у зв`язку із чим повноваження Луганської обласної ради припинено (а.с.42).

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 1 Кодексу України про надра надрами є частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

В надрах містяться нагромадження мінеральних речовин - родовища корисних копалин (частина друга статті 5 Кодексу України про надра).

Корисні копалини за своїм значенням поділяються на корисні копалини загальнодержавного і місцевого значення. Віднесення корисних копалин до корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища (стаття 6 Кодексу України про надра).

Пісок є корисною копалиною місцевого значення відповідно до переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.1994 № 827 (у редакції постанови від 28.12.2011 № 1370).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 9-1 Кодексу України про надра до компетенції обласних, Київської та Севастопольської міських рад у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законодавчими актами, належить надання надр у користування для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення.

Відповідно до частини першої статті 17 Кодексу України про надра гірничим відводом є частина надр, надана користувачам для промислової розробки родовищ корисних копалин та цілей, не пов`язаних з видобуванням корисних копалин.

Гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами і підлягають реєстрації в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці (частина третя статті 17 Кодексу України про надра).

Порядок надання гірничих відводів встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина п`ята статті 17 Кодексу України про надра).

Відповідно до пункту 22 Положення гірничі відводи для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення надаються Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, Київською та Севастопольською міською Радами народних депутатів.

Для одержання гірничого відводу підприємство чи громадянин залежно від виду родовища корисних копалин подає заявку територіальному органу державного гірничого нагляду або Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласній, Київській чи Севастопольській міській Раді народних депутатів (пункт 23 Положення).

Отже, відповідно до вказаних вище норм надання гірничих відводів для розробки родовищ корисних копалин місцевого значення належить до компетенції обласної ради.

Повноваження обласної ради щодо надання гірничих відводів закріплені в статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме частиною другою, яка передбачає, що районні і обласні ради можуть розглядати і вирішувати на пленарних засіданнях й інші питання, віднесені до їх відання цим та іншими законами.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 05.03.2015 № 123/2015 «Про утворення військово-цивільних адміністрацій» утворено Луганську обласну військово-цивільну адміністрацію.

Верховною Радою України 3 лютого 2015 року прийнято Закон України «Про військово-цивільні адміністрації» № 141-VIII (далі Закон №141-VIII) , який визначає організацію, повноваження і порядок діяльності військово-цивільних адміністрацій, що утворюються як тимчасовий вимушений захід з елементами військової організації управління для забезпечення безпеки та нормалізації життєдіяльності населення в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції, що не має на меті зміни та/або скасування конституційно закріпленого права територіальних громад на місцеве самоврядування.

Відповідно до абзацу третього частини першої статті 1 Закону №141-VIII військово-цивільні адміністрації району, області - це тимчасові державні органи, що здійснюють на відповідній території повноваження районних, обласних рад, державних адміністрацій та інші повноваження, визначені цим Законом.

Військово-цивільні адміністрації є юридичними особами публічного права і наділяються цим та іншими законами повноваженнями, у межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Військово-цивільні адміністрації населених пунктів набувають прав та обов`язків з дня внесення запису про їх державну реєстрацію як юридичних осіб до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Районні та обласні державні адміністрації, що набули статусу військово-цивільних адміністрацій, не потребують внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. В офіційній назві цих органів може застосовуватися поряд з назвою відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань додаткова назва "військово-цивільна адміністрація", що вказує на їхній тимчасовий статус із додатковими повноваженнями (частина друга статті 1 Закону №141-VIII).

Перелік повноважень обласних військово-цивільних адміністрацій визначено частиною третьою статті 4 Закону №141-VIII.

Так, обласні військово-цивільні адміністрацій поряд із здійсненням повноважень місцевих державних адміністрацій на відповідній території також здійснюють повноваження із:

1) здійснення відповідно до закону повноважень щодо організації проведення в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці всеукраїнських референдумів та виборів органів державної влади і місцевого самоврядування; надання висновків Центральній виборчій комісії щодо можливості організації та підготовки відповідно до закону проведення відповідних виборів на окремих територіях;

2) підготовки та затвердження програм соціально-економічного і культурного розвитку відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання;

3) складання та затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання; розподілу переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення;

4) вирішення за дорученням відповідних рад (відповідних військово-цивільних адміністрацій населених пунктів) питань про передачу в оренду, концесію або під заставу об`єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об`єктів у встановленому законом порядку;

5) здійснення управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації, таких об`єктів); призначення і звільнення їх керівників;

6) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок);

7) вирішення згідно із законом питань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів відповідно районного, обласного значення, а також про скасування такого дозволу;

8) встановлення правил користування водозабірними спорудами, призначеними для задоволення питних, побутових та інших потреб населення, зон санітарної охорони джерел водопостачання, обмеження або заборони використання підприємствами питної води у промислових цілях;

9) прийняття рішень про організацію територій і об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та інших територій, що підлягають особливій охороні; внесення пропозицій до відповідних державних органів про оголошення природних та інших об`єктів, що мають екологічну, історичну, культурну або наукову цінність, пам`ятками історії або культури, які охороняються законом;

10) прийняття у межах, що визначаються законом, рішень з питань боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями, які передбачають за їх порушення адміністративну відповідальність;

11) встановлення охорони важливих об`єктів національної економіки України, які забезпечують життєдіяльність населення;

12) прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів, а також повноваження районних, обласних рад та їх органів;

13) надання згоди на передачу об`єктів з державної власності у спільну власність територіальних громад сіл, селищ, міст та прийняття рішень про придбання об`єктів державної власності;

14) заслуховування інформації прокурорів та керівників органів Національної поліції про стан законності, боротьби зі злочинністю, охорони громадського порядку та результати діяльності на відповідній території;

15) встановлення у порядку та межах, визначених законодавством, тарифів на житлово-комунальні послуги;

16) вносити пропозиції з питань зміни адміністративно-територіального устрою в порядку, визначеному законом;

17) схвалення перспективного плану формування територій громад області відповідно до Закону України "Про добровільне об`єднання територіальних громад".

При цьому перелічені повноваження повністю співпадають з частиною повноважень закріплених в статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Отже, перелічуючи вказані повноваження в даній нормі Закону №141-VIII, законодавець чітко визначив, якими саме повноваженнями обласних рад наділяються обласні військово-цивільної адміністрації.

Вказаний перелік є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи те, що згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, проаналізувавши системо у сукупності вказані вище норми нормативно-правових актів та фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про те, що повноваженнями щодо видачі гірничого відводу обласні військово-цивільні адміністрації не наділені.

Як наслідок, у зв`язку з відсутністю таких повноважень, відповідач правомірно розглянув клопотання позивача №676 від 06.06.2019 та надав йому з цього приводу відповідні роз`яснення листом від 27.06.2019 №3/23-3168.

Оскільки у відповідача були відсутні повноваження щодо прийняття рішення про надання дозволу або про відмову в його наданні, то доводи позивача про те, що відповідач повинен був при розгляді клопотання прийняти відповідне рішення, а не повідомляти листом, є безпідставними.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач довід правомірність своїх дій, а тому підстав для задоволення позовних вимог КП Лисичанський завод залізобетонних виробів немає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, відповідно до статті 139 КАС України не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263, 295, п.15.5 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Колективного підприємства Лисичанський завод залізобетонних виробів до Луганської обласної державної адміністрації обласної військово-цивільної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 07 листопада 2019 року.

Суддя Н.М. Басова