Справа № 540/2059/19
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2059/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправними та скасування постанов про стягнення виконавчого збору,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову від 04.07.2019 р. ВП № 50259139 про стягнення виконавчого збору в розмірі 35262,78 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 25.02.2016 р. державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 50259139 щодо примусового виконання виконавчого напису від 18.02.2016 р., виданого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В., про звернення стягнення на предмет іпотеки вартістю 352627,80 грн. 25.05.2017 р. відповідачем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Зобов`язання за виконавчим написом виконала самостійно, тобто відповідачем не здійснено жодної виконавчої дії. Проте, 24.09.2019 р. отримала постанову від 04.07.2019 р. по виконавчому провадженню ВП № 50259139 про стягнення виконавчого збору. Вважає, що вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки винесена більш ніж через два роки після повернення виконавчого документа стягувачу та при її винесенні не враховано, що жодних виконавчих дій не проводилось.

Ухвалою від 07.10.2019 р. позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений суддею строк позивач усунула недоліки позовної заяви і ухвалою від 25.10.2019 р. відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та призначено судове засідання на 04.11.2019 р. на 14:00 год.

У судове засідання, призначене на 04.11.2019 р., сторони не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.4 ст.287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, враховуючи скорочені строки розгляду справ даної категорії, суд приходить до висновку про розгляд адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

Постановою державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні Василенко О.В. від 25.02.2016 р. відкрито виконавче № 50259139 щодо примусового виконання виконавчого напису від 18.02.2016 р. № 115, виданого приватним нотаріусом Херсонського МНО Зоріною Н.В., про звернення стягнення на звернення стягнення на вбудоване нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, АДРЕСА_4, АДРЕСА_5, АДРЕСА_6, АДРЕСА_7 , загальною площею 76,5 кв. м, основне № 13 (5), загальною площею 17,0 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , інп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_8 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вбудованого нежилого приміщення задовольнити вимоги АТ "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 13472,29 дол. США, що еквівалентно 348627,80 грн., а також витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису в сумі 4000 грн.

На підставі заяви стягувача, п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження" 25.05.2017 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

04.07.2019 р. старшим державним виконавцем Дніпровського РВ ДВС м.Херсон ГТУЮ у Херсонській області Гудзь А.М. у виконавчому провадженні ВП № 50259139 винесено постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 35262,78 грн.

09.07.2019 р. державним виконавцем відкрито виконавче провадження ВП № 59473150 щодо примусового стягнення виконавчого збору в розмірі 35262,78 грн.

Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору від 04.07.2019 р. ВП № 50259139 протиправною, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовано Законом України від 21.04.1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 606-XIV), який був чинним на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2016 р.

Відповідно до ст.1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 ст.6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.11 Закону № 606-XIV).

Частиною 2 статті 25 Закону № 606-XIV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону № 606-XIV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Приписами ч.1 ст.28 Закону № 606-XIV визначено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

З 05 жовтня 2016 року набув чинності Закон України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII), відповідно до п.7 Прикінцевих та перехідних положень якого виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Закону № 1404-VIII (в редакції, чинній на час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.05.2017 р.) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно п.1 ч.1 ст.37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Частиною 3 статті 40 Закону № 1404-VIII визначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З аналізу вказаних норм слідує, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

З матеріалів справи вбачається, що старшим державним виконавцем ДВС Дніпровського РУЮ у м.Херсоні було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 50259139 з виконання виконавчого напису № 115 виданого 18.02.2016 р. приватним нотаріусом Херсонського МНО Зоріною Н.В. про звернення стягнення на вбудоване нежиле приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4, АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , загальною площею 76,5 кв. м, основне № 13 (5), загальною площею 17,0 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , інп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації - АДРЕСА_8 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації вбудованого нежилого приміщення задовольнити вимоги АТ "Райффайзен Банк Аваль" в сумі 13472,29 дол. США, що еквівалентно 348627,80 грн., а також витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису в сумі 4000 грн.

Пунктом 2 постанови державний виконавець надав боржнику строк для самостійного виконання до 02.03.2016 р., а у п.3 постанови зазначив, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, будуть здійснені заходи примусового виконання рішення зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з провадженням виконавчих дій.

Відповідно до постанови від 25.05.2017 р. про повернення виконавчого документа стягувачу повернення виконавчого напису приватного нотаріуса № 115 мало місце у зв`язку з надходженням письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа.

Таким чином, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса про звернення стягнення на нежитлові приміщення (за рахунок реалізації нежитлових приміщень), які б призвели до повного або часткового його виконання.

Враховуючи викладене, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, тому така постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону № 1404-VІІІ.

Так, з аналізу вищенаведених норм Закону № 1404-VІІІ вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1) фактичне виконання судового рішення; 2) вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми, при цьому розмір виконавчого збору вираховується саме з фактично стягнутої суми.

Відповідно до п.21 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Отже, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувача виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

При цьому, суд зазначає, що у разі стягнення виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 Закону № 1404-VІІІ без реального стягнення суми боргу з боржника, будуть створюватись умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Аналогічну правову позицію з подібних правовідносинах висловлено Верховним Судом у постановах від 19.06.2019 р. по справі № 824/172/18-а, від 28.02.2019 р. по справі № 819/1116/17.

На користь висновку суду про створення умов для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору у разі повернення виконавчого документу стягувачу без фактичного його примусового виконання органом державної виконавчої служби свідчать і положення ч.5 ст.37 Закону №1404-VІІІ, якою передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Також суд зауважує, що у постанові про стягнення виконавчого збору від 04.07.2019 р. державний виконавець формулює підстави для стягнення виконавчого збору наступним чином: "виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів)".

В той же час постанова про відкриття виконавчого провадження № 50259139 винесена 25.02.2016 р. відповідно до ч.2 ст.25 Закону № 606-XIV, редакція якої не передбачала винесення одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанови про стягнення виконавчого збору.

Суд зазначає, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" № 2475-VIII від 03.07.2018 р., який набрав чинності 28.08.2018 р., у частині другій статті 27 Закону № 1404-VIII слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Тобто, починаючи з 28.08.2018 р. розмір виконавчого збору розраховується не від суми фактичного стягнення, а від суми, яка підлягає стягненню.

Постанова про стягнення виконавчого збору винесена державним виконавцем 04.07.2019 р., а тому розмір виконавчого збору повинен розраховуватися від суми фактичного стягнення, доказів здійснення якого відповідачем до суду не надано.

Ухвалою від 25.10.2019 р. відповідача було зобов`язано разом з відзивом на позовну заяву надати до суду належним чином засвідчені копії виконавчих проваджень № 50259139, № 59473150.

Відповідачем відзив на позовну заяву не надано, в електронному вигляді до суду надійшли лише виконавчий напис приватного нотаріуса № 115 від 18.02.2016 р., постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.02.2016 р., постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 25.05.2017 р. та постанова про стягнення виконавчого збору від 04.07.2019 р.

Оскільки відповідачем не надано до суду жодного доказу правомірності постанови про стягнення виконавчого збору від 04.07.2019 р., суд вважає її протиправною, а тому вона підлягає скасуванню.

Окремо суд звертає увагу на те, що ч.3 ст.40 Закону № 1404-VIII встановлено чіткі строки винесення постанови про стягнення виконавчого збору у разі повернення виконавчого документа з підстави подачі стягувачем письмової заяви про повернення виконавчого документа - не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа.

Виконавчий документ повернуто стягувачу постановою від 25.05.2017 р., а постанову про стягнення виконавчого збору винесено державним виконавцем через 2 роки і майже два місяці після повернення виконавчого документа - 04.07.2019 р.

Грубе порушення державним виконавцем строків прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, на думку суду, є самостійною підставою для визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 04.07.2019 р.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку про протиправність постанови про стягнення з позивача виконавчого збору в розмірі 35262,78 грн. від 04.07.2019 р., а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , то судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 242-246, 287 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Перекопська, 166, ) про визнання протиправною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Гудзь А.М. про стягнення виконавчого збору від 04.07.2019 р. ВП № 50259139.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 , рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (73036, м.Херсон, вул.Перекопська, 166, ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання судового рішення, при цьому відповідно до пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Бездрабко О.І.

кат. 105000000