Справа № 814/2437/15
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 814/2437/15

Головуючий в 1 інстанції: Середа О.Ф. Дата і місце ухвалення: 04.04.2016р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Березанського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції про скасування постанов, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до відділу Державної виконавчої служби Березанського районного управління юстиції про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45202638 від 03.11.2014р. та постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47943666 від 23.06.2015р.

Позов обґрунтовував тим, що стягнення виконавчого збору є видом майнової відповідальності і може застосовуватися до боржника лише за наявності його вини у невиконанні рішення суду у строк, встановлений для його самостійного виконання. Оскільки можливість подати виконавчий документ до примусового виконання є правом стягувача, а не його обов`язком, боржник не міг передбачити відкриття виконавчого провадження та, у зв`язку з цим, встановлення строку для самостійного виконання рішення суду - до отримання постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження вже після збігу строку для його добровільного виконання. А відтак, позивач вважає, що майнова відповідальність станом на 03.11.2014р. у даному випадку за невиконання рішення самостійно застосована бути не може.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року позов задоволено.

Скасовано постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45202638 від 03.11.2014р. та про відкриття виконавчого провадження ВП №47943666 від 23.06.2015р.

Не погоджуючись з вказаною постановою, Березанський районний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову від 04.04.2016р., з прийняттям нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що чинним законодавством чітко визначено порядок та строки винесення постанови про стягнення виконавчого збору, які є імперативними та зобов`язують державного виконавця провести виконавчі дії у встановленому порядку. Прийняття постанови про стягнення виконавчого збору Законом України «Про виконавче провадження» пов`язано з фактом невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 Закону для самостійного його виконання.

Апелянт вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції, що реєстр відправлення рекомендованої кореспонденції не дає можливості перевірити зміст поштового відправлення та зазначає, що законодавством не передбачено в обов`язковому порядку надсилання листів з описом вкладення.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016р. апеляційну скаргу Березанського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задоволено, скасовано постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2016р. та прийнято по справу нову постанову - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1

Постановою Верховного Суду від 18.09.2019р. скасовано постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016р. та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При прийнятті вказаної постанови суд касаційної інстанції виходив з того, що мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції містить висновок про пропуск позивачем встановленого законом десятиденного строку оскарження постанов державного виконавця, однак судом не встановлені причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом та не надано їм правової оцінки.

Ухвалою колегії суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.10.2019р. справу прийнято до свого провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 17.12.2013р. Березанським районним судом Миколаївської області прийнято рішення по справі №469/1102/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 322 416,69 грн. та судового збору у розмірі 3224,17 грн.

30.12.2013р. Березанським районним судом Миколаївської області за заявою ПАТ «Райффайзен банк Аваль» по вказаній справі було видано 2 виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 322 416,69 грн. та судового збору у розмірі 3224,17 грн.

23.10.2014р. ПАТ «Райффайзен банк Аваль» звернулося до відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області із заявами про примусове виконання вищевказаного рішення суду.

27.10.2014р. старшим державним виконавцем відділу ДВС Березанського РУЮ у Миколаївській області Яриш Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45202563 по виконанню виконавчого листа №469/1102/13-ц, виданого 30.12.2013р. Березанським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Аваль» заборгованості в сумі 322 416,69 грн.

Боржнику надано 7-денний строк з моменту винесення вказаної постанови, тобто до 03.11.2014р., для добровільного її виконання. Зазначено, що у разі ненадання документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове його виконання із стягненням виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій в сумі 56,42 грн.

Постанову про відкриття виконавчого провадження 28.10.2014р. державним виконавцем за вих. №11408 було направлено на зазначену у виконавчому документі адресу боржника ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідним Реєстром відправлень рекомендованої кореспонденції з відміткою поштового відділення від 29.10.2014р. та квитанцією від 29.10.2014р. про сплату послуг за відправлення рекомендованої кореспонденції.

Відомостей про отримання позивачем вказаної постанови матеріали справи не містять.

У зв`язку із несплатою боржником в добровільному порядку у встановлений постановою від 27.10.2014р. строк боргу в сумі 322416,69 грн., старшим державним виконавцем Яриш Н.В. 03.11.2014р. було винесено постанову №45202563 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 10% від суми боргу, що становить 32 241,66 грн.

Згідно супровідного листа відповідача за вих.№11613/05-30 постанову про стягнення виконавчого збору направлено на адресу у день її прийняття, тобто 03.11.2014р. Однак, в матеріалах справи також відсутні відомості про отримання її позивачем.

04.11.2014р. відповідачем на адресу боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення було направлено письмову вимогу вих. №11617/05-30, в якій, окрім запрошення до відділу ДВС на 13.11.2014р. та зобов`язання негайно сплатити борг, було зазначено реквізити рахунку для сплати боргу, а також загальну суму боргу із врахуванням суми виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних з організацією і проведенням виконавчих дій.

Вказану вимогу отримано ОСОБА_1 06.11.2014р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

13.11.2014р. ОСОБА_1 прибув до відділу ДВС, де ознайомився з матеріалами виконавчого провадження, про що зазначив позивач і в поданому ним позові. При цьому, позивач стверджує, що в матеріалах виконавчого провадження була відсутня постанова про стягнення виконавчого збору №45202563 від 03.11.2014р.

23.06.2015р. головний державний виконавець Опята Ю.Ю., на підставі заяви стягувача від 19.06.2015р. та п.8. ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням боржником судового рішення та повною сплатою боргу, виніс постанову про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №469/1102/13-ц, виданого 30.12.2013р. Березанським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 322 416,69 грн.

В той же день, тобто 23.06.2015р., державним виконавцем відповідача винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови від 03.11.2014р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь державного бюджету виконавчого збору в сумі 32 241,66 грн.

З вказаною постановою ОСОБА_1 ознайомився 09.07.2015р., що не заперечується відповідачем.

Не погоджуючись з правомірністю постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45202638 від 03.11.2014р. та, як наслідок, постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47943666 від 23.06.2015р. ОСОБА_1 звернувся 24.07.2015р. до суду про їх скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов у повному обсязі, визнав обґрунтованими твердження ОСОБА_1 , що постанова про стягнення виконавчого збору від 03.11.2014р. винесена відділом передчасно, оскільки з постановою про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014р. позивач ознайомився тільки 13.11.2014р. У зв`язку з цим, за висновками суду першої інстанції, строк для добровільного виконання рішення суду розпочинається з 13.11.2014р. та спливає 20.11.2014р. З підстав незаконності постанови про стягнення виконавчого збору від 03.11.2014р. суд першої інстанції скасував і постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору від 23.06.2015р.

При цьому, при вирішенні спору суд першої інстанції не досліджував питання дотримання ОСОБА_1 строку звернення з даним позовом до суду, встановленого частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).

Верховний Суд, направляючи постановою від 18.09.2019р. дану справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції зазначив про необхідність перевірки судом дотримання ОСОБА_1 строку звернення з даним позовом до суду та надання правової оцінки причинам поважності його пропуску із застосування відповідних процесуальних наслідків.

Відповідно до ч.5 ст.353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При перевірці дотримання позивачем строку звернення з даним позовом до суду про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45202638 від 03.11.2014р. та постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47943666 від 23.06.2015р. колегія суддів доходить наступних висновків.

Положеннями частини першої статті 99 КАС України (у редакції, чинній на час подання позову) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 99 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно частини 2 статті 181 КАС України позовну заяву може бути подано до суду, зокрема у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Предметом оскарження у даній справі є постанови державного виконавця, відтак з огляду на викладені вище положення норм КАС України, строк на їх оскарження становить десять днів. При цьому, відповідний строк обчислюється з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вже зазначалось колегією суддів, 03.11.2014р. старшим державним виконавцем Яриш Н.В. було винесено постанову №45202563 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 10% від суми боргу, що становить 32 241,66 грн. Зазначену постанову направлено на адресу позивача у день її винесення, однак в матеріалах справи відсутні відомості про отримання її позивачем.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що 04.11.2014р. відповідачем на адресу боржника направлено письмову вимогу вих. №11617/05-30, в якій, серед іншого, зазначено реквізити рахунку для сплати боргу, а також загальну суму боргу із врахуванням суми виконавчого збору та інших витрат, пов`язаних з організацією і проведенням виконавчих дій. Вимогу від 04.11.2014р. позивач отримав 06.11.2014р.

З вказаного, на думку колегії суддів, слідує, що вже 06.11.2014р. ОСОБА_1 був обізнаний про нарахування йому до сплати виконавчого збору в сумі 32 564,07 грн., про що зазначено у вимозі від 04.11.2014р.

Крім того, 13.11.2014р. ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами виконавчого провадження в приміщенні органу ДВС.

Колегія суддів критично ставиться до тверджень позивача про те, що в матеріалах виконавчого провадження була відсутня постанова про стягнення виконавчого збору від 03.11.2014р., оскільки такі твердження не підтверджено жодним доказом.

При цьому, дізнавшись із змісту вимоги від 04.11.2014р. про нарахування до сплати виконавчого збору, ОСОБА_1 при ознайомленні 13.11.2014р. з матеріалами виконавчого провадження чи після цього мав можливість з`ясувати питання щодо походження сум, про які йдеться у вимозі державного виконавця.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку про пропуск позивачем встановленого частиною 2 статті 181 КАС України десятиденного строку для оскарження постанови про стягнення виконавчого збору від 03.11.2014р., оскільки про її існування ОСОБА_1 повинен був дізнатися ще в листопаді 2014 року, тоді як позов подано до суду в липні 2015 року.

Заяву про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин такого пропуском ОСОБА_1 до суду не подавав.

При вирішенні спору суд першої інстанції не звернув уваги на вказані обставини та не застосував наслідки пропуску строку звернення до суду, передбачені п.9 ч.1 ст.155 КАС України (в редакції, чинній на дату прийняття судом оскаржуваної постанови).

Відповідно до ч.1 ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.240 чинного КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог позову про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45202638 від 03.11.2014р. та прийняти у відповідній частині нове рішення - про залишення позову без розгляду.

Щодо постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47943666 від 23.06.2015р., то матеріалами справи підтверджено, що про її прийняття позивач дізнався 09.07.2015р. та вже 14.07.2015р. звернувся до Березанського районного суду Миколаївської області з позовом про її скасування.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 15.07.2015р. по справі №469/775/15-а адміністративний позов повернено позивачу у зв`язку з непідсудністю справи цьому адміністративному суду та роз`яснено ОСОБА_1 , що справа підсудна Миколаївському окружному адміністративному суду.

Копію ухвали від 15.07.2015р. позивач отримав 22.07.2015р. та вже 24.07.2015р. звернувся з даним позовом. А відтак, на думку колегії суддів, позивачем пропущено строк звернення до суду щодо оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47943666 від 23.06.2015р. з поважних причин, а тому відсутні підстави для залишення без розгляду його позову в цій частині.

Надаючи правову оцінку законності постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору ВП №47943666 від 23.06.2015р. колегія суддів вважає, що при її винесенні державний виконавець відповідача діяв у відповідності до вимог частини 6 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999р.

Відповідно до частини 6 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі завершення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 47, пунктами 2 і 8 частини першої статті 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою від 23.06.2015р. виконавче провадження №45202563 з виконання виконавчого листа №469/1102/13-ц, виданого 30.12.2013р. Березанським райсудом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 322 416,69 грн., закінчено на підставі п.8. ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

А відтак, у зв`язку з тим, що станом на 23.06.2015р. виконавчий збір стягнуто не було, відповідачем правомірно прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови від 03.11.2014р. про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь державного бюджету виконавчого збору в сумі 32 241,66 грн.

При зверненні з позовом до суду вимогу про скасування зазначеної постанови ОСОБА_1 заявляє як похідну вимогу від вимоги про скасування постанови від 03.11.2014р. про стягнення виконавчого збору, строк звернення з позовом до суду щодо якої пропущено позивачем.

За викладених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині.

На підставі викладеного у сукупності, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовано обставини справи, не правильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим, відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Березанського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області задовольнити частково.

Постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 в частині вимог про скасування постанови про стягнення виконавчого збору ВП №45202638 від 03 листопада 2014 року залишити без розгляду.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимог про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №47943666 від 23 червня 2015 року з виконання постанови про стягнення виконавчого збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 05 листопада 2019 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук