Справа № 240/11406/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про забезпечення позову)

06 листопада 2019 року м. Житомир справа № 240/11406/19

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Капинос О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

Визнати дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області протиправними, щодо незаконного арешту грошових коштів ДП "Житомирський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" та його філій, які призначені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області вчинити дії, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", а саме - зняти арешт з грошових коштів підприємства, звернення стягнення на які заборонено законом та які призначені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів громадянам, які працюють на підприємстві.

Разом з позовом позивачем подано клопотання про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення будь-яких дій за зведеним виконавчим провадженням № 49756253, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. В обґрунтування клопотання зазначив, що у межах зведеного виконавчого провадження державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, якою накладено арешт на всі грошові кошти, що містяться на рахунках позивача, в тому числі на всі кошти, які перебувають на основних рахунках підприємства у тому числі і на кошти, які призначені для виплати заробітної плати, єдиного соціального внеску, ПДФО, лікарняних листів, ЕСВ на лікарняні листи, інших обов`язкових платежів передбачених чинним законодавством України, що унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам підприємства та призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві. Таким чином, такими діями відповідача порушуються права не лише позивача, а й третіх осіб. Тому існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки не вжиття таких заходів може призвести до утруднення виконання рішення суду.

Ухвалою від 06.11.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представника позивача у відповідності до ч.2 ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України викликано для дачі пояснень з приводу заявленого клопотання про забезпечення позову.

Представник позивача пояснив, що вжиття заходів забезпечення позову необхідне саме шляхом заборони вчинення будь-яких дій за зведеним виконавчим провадженням №49756253, кошти для виплати заробітної плати працівникам та обов"язкових платежів надходять на один загальний рахунок, який арештований, а потім їх розподіл йде на спеціальні рахунки.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у спосіб, визначений позивачем, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За правилами ч. 1 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За змістом приписів частин 4, 5, 6 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності. Забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності вищевказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

У контексті наведеного суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику. Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно будь-якої із сторін у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Відтак, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду без вжиття заходів задоволення позову. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України).

Суд враховує, що в поданій позивачем заяві вказано на необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, оскільки на даний час потребують захисту як права позивача, так і права та інтереси третіх осіб, зокрема працівників позивача, які потерпають від штучно створеної затримки виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску у зв`язку з арештом коштів та майна боржника.

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС ГТУЮ в Житомирській області у межах зведеного виконавчого провадження №ВП49756253 винесено постанову про арешт коштів боржника від 16.09.2019 , якою накладено арешт на грошові кошти, які містяться на рахунку (ах), в касі Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та його філій.

Відповідно до ч.1-3 ст.52 Закону виконавець звертає стягнення на кошти боржника- юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях.

Не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом.

За приписами ч.2 ст.48 Закону забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Ст. 43 Конституції України гарантовано, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Ч. 1 ст. 115, ч.5 ст.97 КЗпП України, ст.22, ч.ч.1, 6 ст.24, ч.3 ст.15 Закону України "Про оплату праці" визначено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості, оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку, всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що накладення арешту на рахунки позивача, з яких спрямовуються кошти для виплати заробітної плати, податків та обов"язкових платежів, порушує права та інтереси не тільки позивача, а й третіх осіб, зокрема, працівників підприємства, що призводить до порушення конституційних прав громадян, що працюють на підприємстві та відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також слід звернути увагу на те, що у даному випадку вжиття заходів забезпечення позву є співмірним заявленим позовним вимогам. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При вирішенні питання щодо вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, суд оцінив, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти, та дійшов висновку, що вжиття вказаних заходів забезпечення адміністративного позову буде мати наслідком виключно збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.

За змістом приписів частин 4 ст. 154 КАС України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Суд вважає, що забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, а саме шляхом заборони вчинення будь-яких дій за зведеним виконавчим провадженням № 49756253, яке перебуває на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, є недопустимим, оскільки буде порушувати права третіх осіб - стягувачів у зведеному виконавчому провадженні .

При цьому, суд відмічає, що позов необхідно забезпечити шляхом заборони державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, на виконанні якого перебуває зведене виконавче провадження № 49756253, вчиняти дії по списанню коштів, призначених для виплати заробітної плати, лікарняних листів, військового збору, податків, інших обов"язкових платежів на підставі наданих боржником підтверджуючих документів.

Забезпечення позову у вищезазначений судом спосіб відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів учасників процесу, третіх осіб та відповідають інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Отже, заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Заяву Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, на виконанні якого перебуває зведене виконавче провадження № 49756253, вчиняти дії по списанню з рахунків Дочірнього підприємства "Житомирський облавтодор" Акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" та його філій коштів, які призначені для виплати заробітної плати, лікарняних листів, військового збору, податків, інших обов"язкових платежів на підставі наданих боржником підтверджуючих документів .

Негайно надіслати примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Суддя О.В. Капинос