Справа № 480/3229/19
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 р. Справа № 480/3229/19

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), та просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 №Ф-1039-52 зі сплати єдиного внеску.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом 2018 року позивач регулярно та у встановлені законом строки сплачував єдиний внесок на рахунок, який йому було надано працівниками ГУ ДФС у Сумській області на початку 2018 року. Однак, позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 11.05.2019 № Ф-1039-52 у розмірі 6 357,12 грн. ФОП ОСОБА_1 оскаржив дану вимогу в адміністративному порядку до ДФС України, проте 24.07.2019 отримав рішення про залишення даної скарги без задоволення. 11.05.2019 відповідачем винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1039-52 у розмірі 6 357,12 грн. Позивач вважає дану вимогу протиправною та незаконною, у зв`язку з чим, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 09.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.09.2019 до суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог (а.с.48-50). Дана заява обгрунтована тим, що 31.05.2019 позивач отримав вимогу про сплату боргу від 04.07.2019 №Ф-1039-52 у розмірі 4519, 12 грн (а.с.54), у зв`язку з чим просить суд також скасувати вимогу від 04.07.2019 №Ф-1039-52.

27.09.2019 відповідачем подано відзив на позов (а.с.57-58), у якому зазначив, що 19.03.2015 з позивачем укладено договір про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. З 01.01.2016 набули чинності зміни до Податкового кодексу України, якими виключено з переліку платників, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, тому відповідачем здійснено дострокове розірвання укладеного договору про добровільну участь. До 01.06.2017 платником проводилась сплата єдиного внеску по КОР по коду платежу 71050000. На даний час в картці особового рахунку платника по коду платежу 71050000 обліковується переплата в сумі 6932,39 грн.

У подальшому платником була надана заява про перерахування сплачених коштів по коду платежу 71050000 на код платежу 71040000, де обліковується заборгованість. До Роменського УК щомісячно надавались платіжні документи щодо перерахування коштів, але платіжні документи повертались без виконання по причині відсутності коштів на відповідному рахунку.

Відповідач зазначає, що з 01.01.2017 позивач зобов`язаний був сплачувати єдиний внесок на рахунок за технологічним кодом 71040000. Кошти, які були сплачені на рахунок з технологічним кодом 71050000 не були зараховані на рахунок з технологічним кодом 71040000. У зв`язку з цим, ГУ ДПС у Сумській області просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.10.2019 було залишено без руху заяву ФОП Цимбала Володимира Івановича про збільшення позовних вимог, у зв`язку з несплатою судового збору.

Крім того, ухвалою суду від 16.10.2019 задоволено клопотання ГУ ДПС у Сумській області та замінено первісного відповідача - ГУ ДФС у Сумській області на ГУ ДПС у Сумській області.

Ухвалою суду від 29.10.2019 задоволено клопотання позивача про залишення позовної заяви без розгляду в частині скасування вимоги від 04.07.2019 №Ф-1039-52, у зв`язку з тим, що 15.10.2019 позивач отримав рішення ГУ ДПС у Сумській області (а.с.77-78) про результати розгляду його скарги від 10.10.2019, відповідно до якого вимогу від 04.07.2019 №Ф-1039-52 скасовано.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 з 20.08.2003 перебуває на обліку в Роменському управлінні ГУ ДФС України в Сумській області, як фізична особа - підприємець на спрощеній системі оподаткування, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (а.с.13), випискою з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.14), свідоцтвом про державну реєстрацію ФОП (а.с.15), а також свідоцтвом платника єдиного податку (а.с.16).

Позивач брав добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування. Законом України від 24.12.2015 № 909-VIII внесено зміни до статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та виключено пункт 1 частини 1, яким передбачалось, що 1. платниками, які мають право на добровільну сплату єдиного внеску, є, зокрема, фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, та/або від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Зміни набули чинності 01.01.2016.

У зв`язку з такими змінами договір, який укладено з позивачем було розірвано. У подальшому після розірвання договору позивач сплачував єдиний внесок на рахунок з технологічним кодом 71050000 - "Єдиний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність, та які беруть добровільну участь у страхуванні на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (36,6%)".

За твердженням відповідача з 01.01.2017 позивач повинен був сплачувати єдиний внесок на рахунок за технологічним кодом 71040000 «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність (22 %)».

Кошти, які були сплачені на рахунок з технологічним кодом 71050000 не були зараховані на рахунок з технологічним кодом 71040000. У зв`язку з цим, згідно картки обліку особового рахунку позивача за кодом класифікації доходів бюджету 71040000 у період з 09.02.2017 нараховувалась заборгованість (а.с. 90-93).

У зв`язку з наявністю заборгованості ГУ ДФС у Сумській області сформовано та направлено позивачу вимогу №Ф-1039-52 від 11.05.2019 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 6 357,12 грн (а.с.17).

14.06.2019 позивач звернувся до ДФС України із скаргою, в якій просив скасувати вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 103952 від 11.05.2019 зі сплати єдиного внеску, оскільки вона прийнята безпідставно та незаконно (а.с.19-20).

24.07.2019 позивач отримав рішення ДФС України про результати розгляду вищезазначеної скарги, в якому повідомлено, що згідно даних інформаційної системи органу доходів і зборів, загальна сума заборгованості, станом на 30.04.2019, становила 6357,12. На підставі цих даних, відповідачем сформовано оскаржувану вимогу відповідно до чинного законодавства (а.с.18).

Позивач вважає вимогу ГУ ДФС у Сумській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 103952 від 11.05.2019 зі сплати єдиного внеску протиправною та незаконною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування"" сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про рух коштів єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 12.03.2016 № 54 державна фіскальна служба України та її територіальні органи в областях, місті Києві, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - головні управління ДФС) відкривають в Казначействі небюджетні рахунки за балансовим рахунком 3719 «Рахунок для зарахування коштів, які підлягають розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування» (далі - рахунок 3719) для зарахування та розподілу страхових коштів. Рахунки 3719 відкриваються на ім`я ДФС (далі - рахунки 3719 ДФС), на ім`я головних управлінь ДФС (далі - рахунки 3719 головних управлінь ДФС) та на ім`я головних управлінь ДФС у розрізі управлінь на правах відокремлених підрозділів (у тому числі державних податкових інспекцій у їх складі), державних податкових інспекцій у м. Києві (далі - рахунки 3719 у розрізі відокремлених підрозділів ДФС) на балансі Казначейства в розрізі категорій платників, визначених Законом.

Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 45 Бюджетного кодексу України органи, що контролюють справляння надходжень бюджету, забезпечують своєчасне та в повному обсязі надходження до державного бюджету податків і зборів та інших доходів відповідно до законодавства. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та виконавчі органи міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення) рад координують діяльність відповідних органів стягнення щодо виконання визначених для територій показників доходів бюджету. Податки і збори та інші доходи державного бюджету зараховуються безпосередньо на єдиний казначейський рахунок і не можуть акумулюватися на рахунках органів, що контролюють справляння надходжень бюджету (за винятком установ України, які функціонують за кордоном).

Відповідно до п. 23-1 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів (далі - Казначейство України), у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Слід зазначити, що правова позиція стосовно сплати обов`язкових платежів (зборів) вже висловлювалась у постанові Верховного Суду України від 16.06.2015 у справі №21-377а15, відповідно до якої здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1статті 57 ПК України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов`язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Крім того, Верховний Суд України зазначив, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у визначений законодавством строк, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до Державного бюджету.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 01.08.2018 у справі №813/2487/17 (№К/9901/4079/1), від 12.06.2018 у справі №826/1/16 (К/9901/28108/18), від 17.01.2018 у справі №2а-2686/09/2670 (К/9901/2649/18).

Відповідно до ч.ч. 1,2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч зазначеним вимогам відповідачем не наведено, з посиланням на вимоги законодавства, з яких підстав кошти, сплачені позивачем на рахунок з технологічним кодом 71050000 - "Єдиний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність, та які беруть добровільну участь у страхуванні на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням (36,6%)" не були зараховані в рахунок сплати єдиного внеску.

Сплата коштів на рахунок з кодом 71050000 не свідчить про несплату необхідної суми єдиного соціального внеску у визначений законодавством строк та не спричинила настання жодних негативних наслідків або збитків для відповідного бюджету та держави в цілому, оскільки страхові кошти в подальшому, у будь-якому разі, підлягали перерахуванню на відповідні рахунки.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач передчасно, не пересвідчившись, чи були сплачені позивачем до Державного бюджету кошти в рахунок сплати єдиного внеску, на підставі лише облікових даних по коду класифікації доходів бюджету 71040000 виніс оскаржувану вимогу. Відтак, дана вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно ст. 139 КАС України судові витрати в тому числі і судовий збір підлягають відшкодуванню в разі задоволення позову, або пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Сумській області суму судового збору у розмірі 1921,00 грн, сплачену ФОП ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Сумській області від 11.05.2019 № Ф-1039-52 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску в сумі 6357,12 грн.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, Сумська область, 40009, ) судовий збір у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька