Справа № 420/3353/19
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3353/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

за участю:

секретаря судового засідання - Поварчук В.В.

представника позивача - Глущенка Р.І.

представника відповідача - Бутрик А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Одеський автоскладальний завод» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Одеський автоскладальний завод» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача від 06.02.2019 року № .

Ухвалами суду від 25.06.2019 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; від 12.09.2019 року: продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

В судовому засіданні 23.10.2019 року представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі, по суті, з підстав, викладених в позовній заяві, із зазначенням таких фактичних обставин:

- 18.02.2019 року на адресу ПАТ «Одеський автоскладальний завод» надійшло податкове повідомлення-рішення № від 06.02.2019 року. Зазначеним ППР ГУ ДФС в Одеській області повідомило, що відповідно до акту перевірки № 63/15-32-51-06/00231604 від 08.01.2019 року встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання земельний податок з юридичних осіб, у зв`язку з чим нараховано штрафну санкцію у вигляді штрафу у розмірі 20% від суми грошового зобов`язання;

- не погоджуючись із зазначеним ППР, позивач звернувся до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення. Скарга була надіслана 27.02.2019 року. 26.03.2019 року ДФС України прийняло рішення про продовження строку розгляду скарги до 09.05.2019 року включно. 07.05.2019 року ДФС України прийняло рішення, яким було залишено без змін ППР, а скаргу без задоволення;

- позивач вважає ППР протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що податковим повідомленням-рішенням № від 30 січня 2014 року (на підставі якого виникло зобов`язання, виконання якого було прострочено) позивачу було донараховано грошове зобов`язання по земельному податку з юридичних осіб у розмірі 2412069,25 грн. Окрім цього, після завершення оскарження ППР в судовому порядку, позивачу було донараховано сплату пені. Всього позивачем на виконання податкового повідомлення-рішення № від 30 січня 2014 року було сплачено 3131873,38 грн. (2412096,25 грн. грошового зобов`язання + 719777,13 грн. пені). Зазначена пеня була нарахована у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання. За таких обставин, до позивача вже застосовувалася штрафна санкція у вигляді пені за весь період прострочення (з моменту виникнення додаткового зобов`язання до моменту повного виконання податкового зобов`язання). При цьому, згідно з ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За таких обставин, податкове повідомлення-рішення № є незаконним та таким, що підлягає скасуванню;

- в акті перевірки зазначено, що контролюючий орган керувався податковим повідомленням-рішенням № від 30.01.2014 року та інформаційними системами, які не передбачені в пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України. За таких обставин, під час проведення перевірки контролюючий орган діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні 23.10.2019 року представник відповідача не визнав адміністративний позов повністю, просив суд відмовити у його задоволенні, по суті, з підстав, викладених у відзиві на позову заяву, із зазначенням таких фактичних обставин:

- Головним управлінням ДФС в Одеській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) ПАТ «Одеський автоскладальний завод», за результатами якої складено акт від 08.01.2019 № 63/15-32-51-06/00231604;

- перевіркою встановлено, що ПАТ «Одеський автоскладальний завод» на порушення вимог пункту 287.3 статті 287 Податкового кодексу України допущено несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань із земельного податку із затримкою більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання;

- за результатами розгляду матеріалів перевірки ГУ ДФС в Одеській області прийнято ППР від 06.02.2019 № про застосування штрафу за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань із земельного податку у сумі 482419,25 грн. (20%);

- згідно облікових даних ПАТ «Одеський автоскладальний завод», у підприємства станом на 15.02.2017 року виник податковий борг у загальному розмірі 2412096,24 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 30.01.2014 року, яке було предметом оскарження в рамках розгляду судової справи № 815/930/14. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 02.02.2016 року, яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2016 року, адміністративний позов ПАТ «Одеський автоскладальний завод» до ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 30.01.2014 року № 000252203, - залишено без задоволення. За остаточним рішенням Вищого адміністративного суду України від 05.07.2016 року № К/800/9448/16 у задоволенні касаційної скарги ПАТ «Одеський автоскладальний завод» відмовлено у повному обсязі. Рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін;

- у позивача був обов`язок щодо сплати нарахованої суми зобов`язань з земельного податку у зв`язку з узгодженістю відповідної суми в рамках здійсненого судового оскарження. В свою чергу, сплата податкових зобов`язань ПАТ «Одеський автоскладальний завод» відбулась лише 07.12.2017 року за платіжним дорученням № 353 від 07.12.2017 року на суму 1608000 грн., а також 12.12.2017 року за платіжним дорученням № 354 від 11.12.2017 року на суму 804096,24 грн.;

- застосована штрафна санкція за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з плати за землю згідно податкового повідомлення-рішення № від 06.02.2019 року, є повністю обґрунтованою.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню повністю, з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що службовою особою відповідача, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, у порядку п. 76.3 ст. 76 Податкового кодексу України у приміщенні Північного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області проведено перевірку несплати в установлений строк грошового зобов`язання з плати за землю, визначеного в податковому повідомленні-рішенні форми «Р» від 30.01.2014 року за № , платника земельного податку та/або орендної плати за земельну ділянку державної або комунальної власності, код платника 00231604, назва платника податків: Публічне акціонерне товариство «Одеський автоскладальний завод», за результатами якої складно акт про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) про несвоєчасну сплату від 08.01.2019 року № 63/15-32-51-06/00231604. (а.с.14)

Відповідно до змісту даного акту, зокрема:

- при перевірці використано:

- податкове повідомлення-рішення «Р» від 30.01.2014 року № , прийняте ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області;

- інформацію, яка зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику. Інша податкова інформація (вказати, яка саме інформація та бази даних, документи тощо були використані).

- перевіркою встановлено: платником порушено терміни сплати визначеного грошового зобов`язання з плати за землю (земельного податку / орендної плати) протягом строків, визначених п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI:

Документ, згідно якого Граничний Дата сплати Сума сплачена Кількість

визначено податкове термін пізніше терміну днів

зобов`язання сплати затримки

ППР форми «Р»

від 30.01.2014

№ 15.02.2017 07.12.2017 803287,90 грн. 295

ППР форми «Р»

від 30.01.2014

№ 15.02.2017 07.12.2017 804712,10 грн. 295

ППР форми «Р»

від 30.01.2014

№ 15.02.2017 12.12.2017 804096,25 грн. 300

Всього 2412096,25 грн.;

- дані перевірки свідчать про порушення платником терміну сплати визначеного грошового зобов`язання з плати за землю (земельного податку / орендної плати), визначеного в податковому повідомленні-рішення форми «Р» від 30.01.2014 року за № на підставі ухвали Одеського окружного адміністративного від 05.07.2016 року по справі № 815/930/14, несвоєчасно сплачено податкове зобов`язання з плати за землю (земельного податку / орендної плати) в сумі 2412096,25 грн.;

- відповідальність платників податків за несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань передбачена п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням від 06.02.2019 року № (а.с.7) відповідач повідомив позивача, що відповідно до акта 63/15-32-51-06/00231604 від 08.01.2019 року встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб, визначеного п. 57.1 ст. 57, п. 287.4 ст. 287 ПК України та на підставі абз. 3 п. 126.1 ст. 126 ПК України за затримку на 300 295 295 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 2412096,25 грн., зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 482419,25 грн. за платежем: земельний податок з юридичних осіб, код платежу 18010500.

До зазначеного податкового повідомлення-рішення доданий розрахунок штрафної санкції. (а.с.8)

Не погоджуючись з даним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до Державної фіскальної служби України зі скаргою (а.с.9)

Рішенням про результати розгляду скарги від 07.05.2019 року № 20951/6/99-99-11-06-01-25, керуючись главою 4 Податкового кодексу ДФС залишено без змін ППР ГУ ДФС в Одеській області від 06.02.2019 року № , а скаргу без задоволення. (а.с.13)

Не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням відповідача від 06.02.2019 року № , позивач оскаржив його в судовому порядку.

На виконання ухвали суду позивачем суду також надано, зокрема, копії платіжних доручень № 353 від 07.12.2017 року про сплату 1608000,00 грн. та № 354 від 11.12.2017 року про сплату 1413512,00 грн. (а.с.60-61)

На доведення обставин, зафіксованих в акті про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) про несвоєчасну сплату від 08.01.2019 року № 63/15-32-51-06/00231604, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, та на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем суду надано копії, зокрема (а.с.40-41, 66-75):

- інтегрованої картки платника податку, вид бюджету 50 (місцевий бюджет), код класифікації доходів бюджету 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) щодо позивача з 15.02.2017 року по 31.12.2017 року, відповідно до якої, зокрема:

- 07.12.2017 року, код операції 140, зараховано 07.12.2017 (1608000), надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу/недоїмки з єдиного внеску, платіжне доручення № 353 від 07.12.2017 року, сплачено до бюджету 1608000 грн., недоїмка 2412096,24 грн.;

- 12.12.2017 року, код операції 140, зараховано 12.12.2017 (1413512), надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу/недоїмки з єдиного внеску, платіжне доручення № 354 від 11.12.2017 року, сплачено до бюджету 1413512 грн., недоїмка 804096,24 грн.;

- постанови Одеського оружного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року по справі № 815/930/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення 21.01.2014 року позапланової документальної невиїзної перевірки ЗАТ Одеський автоскладальний завод та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2014 року, яка набрала законної сили 23 березня 2016 року, якою: у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод відмовлено повністю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 1 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин), а саме: Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України), Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 року № 422, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 травня 2016 р. за № 751/28881 (далі Порядок № 422).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 86.2 ст. 86 ПК України встановлено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Згідно з п.п. 57.1, 57.3 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п. 126.1 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 286.2 ст. 286 ПК України платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Відповідно до п.п. 287.3, 287.4 ст. 287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Податкове зобов`язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених в судовому засіданні обставин, а саме.

Позиція позивача зі спірних питань є помилковою, такою, що не відповідає положенням законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, та/або фактичним обставинам справи.

1. Так, щодо обґрунтування вимог із посиланням на те, що: всього позивачем на виконання податкового повідомлення-рішення № від 30 січня 2014 року було сплачено 3131873,38 грн. (2412096,25 грн. грошового зобов`язання + 719777,13 грн. пені); зазначена пеня була нарахована у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання; за таких обставин, до позивача вже застосовувалася штрафна санкція у вигляді пені за весь період прострочення (з моменту виникнення додаткового зобов`язання до моменту повного виконання податкового зобов`язання); при цьому, згідно з ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, слід зазначити таке.

Згідно з пп.пп. 14.1.162, 14.1.265 п. 14.1 ст. 14 ПК України у цьому Кодексі поняття вживаються в такому значенні:

пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки (в редакції, чинній на 20.11.2016 року);

пеня сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016);

штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Отже, поняття «пеня» та «штрафна санкція» не є тотожними за податковим законодавством, та пеня не є видом штрафної санкції, та нарахування пені не виключає справляння штрафної санкції, відповідно наведена позиція позивача є необґрунтованою та законодавчо безпідставною.

2. Щодо обґрунтування вимог із посиланням на те, що: в акті перевірки зазначено, що контролюючий орган керувався податковим повідомленням-рішенням № від 30.01.2014 року та інформаційними системами, які не передбачені в пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України; за таких обставин, під час проведення перевірки контролюючий орган діяв не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, слід зазначити таке.

Відповідно до змісту акту про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) про несвоєчасну сплату від 08.01.2019 року № 63/15-32-51-06/00231604, зокрема, при перевірці використано:

- інформацію, яка зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику;

- інша податкова інформація (вказати, яка саме інформація та бази даних, документи тощо були використані): податкове повідомлення-рішення «Р» від 30.01.2014 року № , прийняте ДПІ у Суворовському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Дійсно, відповідно до абз. 1 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних:

- зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та

- системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також

- Єдиного реєстру акцизних накладних та

- системи електронного адміністрування реалізації пального.

Проте, підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 доповнено абзацом другим згідно із Законом № 1797-VIII від 21.12.2016, відповідно до якого предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Отже, абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлені:

- і такий предмет камеральної перевірки, як своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, яка фактично проведена відповідачем,

- і дані, виключно на підставі яких зазначений предмет перевірки може бути предметом камеральної перевірки, а саме дані, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

При цьому слід зазначити, що посилання представника позивача на те, що «відповідними інформаційними базами» для застосування абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України є інформаційні бази, наведені в абз. 1 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, є необґрунтованим та безпідставним, в тому числі з таких підстав.

Встановлений абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України предмет камеральної перевірки, зокрема, своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання, не містить жодних обмежень щодо видів податків, щодо яких може бути перевірена своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання під час камеральної перевірки.

При цьому інформаційні бази, наведені в абз. 1 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України, не є відповідними інформаційними базами для визначеного абз. 2 пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України предмета камеральної перевірки, в тому числі про своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання.

На доведення обставин, зафіксованих в акті про результати камеральної перевірки податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) про несвоєчасну сплату від 08.01.2019 року № 63/15-32-51-06/00231604, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, та на яких ґрунтуються заперечення, відповідачем суду надано копії, зокрема:

- інтегрованої картки платника податку, вид бюджету 50 (місцевий бюджет), код класифікації доходів бюджету 18010500 (земельний податок з юридичних осіб) щодо позивача з 15.02.2017 року по 31.12.2017 року, відповідно до якої, зокрема:

- 07.12.2017 року, код операції 140, зараховано 07.12.2017 (1608000), надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу/недоїмки з єдиного внеску, платіжне доручення № 353 від 07.12.2017 року, сплачено до бюджету 1608000 грн., недоїмка 2412096,24 грн.;

- 12.12.2017 року, код операції 140, зараховано 12.12.2017 (1413512), надходження до бюджету коштів у рахунок погашення податкового боргу/недоїмки з єдиного внеску, платіжне доручення № 354 від 11.12.2017 року, сплачено до бюджету 1413512 грн., недоїмка 804096,24 грн.;

- постанови Одеського оружного адміністративного суду від 2 лютого 2016 року по справі № 815/930/14 за позовом Публічного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними дій щодо призначення та проведення 21.01.2014 року позапланової документальної невиїзної перевірки ЗАТ Одеський автоскладальний завод та скасування податкового повідомлення-рішення № від 30.01.2014 року, яка набрала законної сили 23 березня 2016 року, якою: у задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства Одеський автоскладальний завод відмовлено повністю.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що позивач не заперечує проти фактичних обставин встановлених камеральною перевіркою, зокрема, щодо: документу, згідно якого визначено податкове зобов`язання; граничного терміну сплати; дати сплати; суми, сплаченої пізніше терміну, грн.; кількості днів затримки.

Відповідно до п. 2 розділу І Порядку № 422 терміни в цьому Порядку вживаються в таких значеннях, зокрема: інтегрована картка платника (далі - ІКП) форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами.

Отже, наведена позиція позивача зі спірних питань є необґрунтованою та законодавчо безпідставною.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування заявлених позовних вимог та заперечень проти них, які могли б потягнути зміну висновків суду щодо спірних правовідносин, сторонами суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.), відповідно

суд дійшов висновків, що:

- на виконання вимог ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України відповідачем доведені обставини, на яких ґрунтуються його заперечення та доказана правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, прийняття його відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, відповідно підстав для визнання його протиправними та скасування та для задоволення позову немає.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позову, підстав для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, немає.

В повному обсязі рішення складено з урахуванням вихідних днів та перебування головуючого судді у відрядженні 04.11.2019 року.

Керуючись ст.ст. 194, 241-246, 250, 255, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

В задоволенні адміністративного позову Публічного акціонерного товариства «Одеський автоскладальний завод» (місцезнаходження: вул. Отамана Чепіги, 29, м. Одеса, 65003, ідентифікаційний код юридичної особи: 00231604) до Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код юридичної особи: 39398646) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 06.02.2019 року № відмовити повністю.

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення складено 5 листопада 2019 року.

Суддя М.Г. Цховребова

.