Справа № 1.380.2019.000133
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9335/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.

суддів: Заверухи О.Б., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судових засідань Чопко Ю.Т.

представника позивача Іванова О.О.

представника відповідача Боднар Л.Б.

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року (головуючий суддя: Костецький Н.В., місце ухвалення м. Львів, дата складення повного тексту рішення 08.04.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 10.01.2019 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.11.2018 № форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання за податком з доходів у сумі 35 535, 91 грн та штрафними санкціями у сумі 8 883, 97 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.11.2018 № форми «Р» про збільшення суми грошового зобов`язання за військовим збором у сумі 4 779, 60 грн та штрафними санкціями у сумі 1 194, 90 грн; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення- рішення від 20.11.2018 № форми «ПС» про застосування штрафної санкції у сумі 170, 00 грн.

Обґрунтовує позов тим, що 16 лютого 2007 року між позивачем та ЗАТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № МL-600/015/2007. Додатковим договором № 2 від 04 липня 2014 року внесено зміни щодо процентної ставки та порядку погашення заборгованості. За деякий час утворилася заборгованість із повернення кредиту, процентів та банк нарахував позивачу штрафні санкції та підвищені відсотки. Додатковим договором № 3 від 14 вересня 2015 року внесені зміни у договір, за якими визначена сума боргу у розмірі 29 300, 00 швейцарських франків (оскільки таку вартість іпотечного майна, було визначено банком), що еквівалентно 649 430, 08 грн. У відповідності до п. 2.1.2. банк анульовує (здійснює прощення) борг у сумі 14 375, 93 швейцарських франків, що становить 318 640, 32 грн та скасовує пеню за умови належного виконання умов кредитного договору та додатків до договору.

Відповідачем у період з 22.10.2018 по 26.10.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка, у зв`язку із не поданням в установленому законом строку податкової декларації, якщо їх подання передбачено законом (п. 78.1.2. Податкового кодексу України) та складений акт перевірки, в якому відображено, що позивач здійснила порушення податкового законодавства, щодо несплати податку з доходу фізичних осіб та військового збору. Однак позивач зазначає, що додаткового блага у вигляді прощення банком частини кредиту чи прощення частини відсотків за користування кредитом вона не отримувала. Доходом платника податку у розумінні норм Податкового кодексу України є основна сума боргу та відсотки за кредитним договором, які були анульовані (прощені) кредитором. Натомість анульовані (прощені) пеня, штраф та підвищені відсотки (за прострочення платежу) не є доходом платника податку, а відповідно і не є об`єктом оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Оскільки сума анульованого (прощеного боргу) 318 640, 32 грн. складається із пені, штрафів та підвищених відсотків за порушення строків повернення кредиту та процентів, не є доходом позивача, тому така відповідно і не є об`єктом оподаткування податками, у зв`язку з чим не виникає обов`язку подавати податкову декларацію. Крім того, на порушення приписів пунктів 78.4, 79.2 Податкового кодексу України, повідомлення про перевірку та наказ до початку проведення перевірки позивачеві не вручалися.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року позов задоволено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт посилається на те, що прийняті податкові повідомлення-рішення є правомірними, оскільки перевіркою з дотримання встановленого порядку (у випадках коли таке подання є обов`язковим) податкових декларацій встановлено, що податкова декларація про майновий стан та доходи платника податків фізичної особи ОСОБА_1 не подавалася, чим порушено п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України. Наказ «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків Голіусової ОСОБА_2 » було скеровано на адресу позивача 09.10.2018. Згідно з інформацією з ЦБД ДЕФО України та листа від 18.09.2018 № 01-05-19-5/6906 АТ «ОТП Банк» фізичній особі ОСОБА_1 списано прострочену суму заборгованості в 2015 році у розмірі 318 640, 32 грн платника податку, прощеного (анульованого), що відображено в «Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку» (форма 1 ДФ) за ознакою доходу « 126» відповідно до абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. У зв`язку з порушенням зазначеної норми, позивачу донараховано податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за 2015 рік.

Представник відповідача Боднар Л.Б. у судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу задовольнити, а судове рішення скасувати.

Представник позивача Іванов О.О. у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.02.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 Ксенофонтівною («Позичальником») укладений Кредитний договір № ML-600/015/2007 на суму 45000, 00 доларів США на купівлю нерухомого майна.

Графік повернення кредиту та сплати відсотків визначено додатком до кредитного договору № ML-600/015/2007 від 16.02.2007.

Додатковим договором № 1 від 01.02.2008 внесено зміни до кредитного договору № ML-600/015/2007, зокрема, розмір кредиту визначений у сумі 47216,82 швейцарських франків.

Додатковим договором № 3 від 14 вересня 2015 року внесені зміни у кредитний договір № ML-600/015/2007, згідно яких сторони домовились, що позичальник 14.09.2015 зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 29300, 00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 649430,08 грн. За умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору, сторони домовились, що банк здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 14375,93 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 318640,32 грн (надалі «Сума прощенного боргу») і позичальник буде вважатись таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед банком в повному обсязі; скасувати пеню, що була нарахована на момент укладання цього додаткового договору (п. 2.1.1, п. 2.1.2 додаткового договору від 14.09.2015).

З 22.10.2018 по 26.10.2018 на підставі п. п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. п. 78.1.2 п. 78, п. 79.1 ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового Кодексу України та наказу ГУ ДФС у Львівської області № 5686 від 05.10.2018, повідомлення про проведення перевірки від 05.10.2018 № 713 про проведення документальної позапланової перевірки, старшим державним ревізором-інспектором відділу адміністрування податків та зборів з фізичних осіб та єдиного внеску території обслуговування Личаківського управління ГУ ДФС у Львівській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності Голіусової Наталії Ксенофонтівної за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складений акт від 29.10.2018 № 2602/13-01-53-12/ НОМЕР_1 (а. с. 9-15).

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Львівській області, 20.11.2018 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення фізичній особі ОСОБА_1 грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 71 694,06 грн (35535, 91 грн - за основним платежем, 8883, 97 грн - за штрафними фінансовими санкціями);

- податкове повідомлення-рішення № про збільшення фізичній особі ОСОБА_1 грошового зобов`язання з військового збору у сумі 5974,50 грн (4779,6 грн - за основним платежем, 1194,9 грн - за штрафними фінансовими санкціями);

- податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 170, 00 грн за платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування.

У зв`язку з допущеною опискою в податковому повідомленні-рішенні від 20.11.2018 № платнику податків ОСОБА_1 направлено лист від 14.02.2019 про внесення змін на сторінці 1 податкового повідомлення-рішення, що відповідає висновку акта позапланової невиїзної документальної перевірки та прописом в ППР від 20.11.2018 № , а саме: 57355, 25 грн - за основним платежем, 14338,81 грн - за штрафними фінансовими санкціями. Загальна сума визначеного податку на доходи фізичних осіб у сумі 71694,06 грн не змінилася.

Згідно з висновками акта перевірки від 29.10.2018 № 2602/13-01-53-12/ документальною позаплановою невиїзною перевіркою фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 встановлено порушення:

- абз. «д» п. п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2015 рік на загальну суму 57355,25 грн;

- п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України в частині неподання декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- п.п. 1.2, п.п. 1.3, п.п. 1.5, п.п. 1.6 п. 16№ підрозділу 10 розділу XX Кодексу, п.п.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168 Закону України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік на загальну суму 4779, 60 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити, оскільки у позивача не виникало обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб, так як, анулювання (прощення) боргу, в розумінні Податкового кодексу України, не є додатковим благом, а тому податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Львівській області від 20.11.2018 № , № та № необхідно скасувати.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що 14.09.2015 між ПАТ «ОТП Банк» (Банк) та ОСОБА_1 (позичальник) укладено Додатковий договір № 3 до Кредитного договору № ML-600/015/2007 від 16.02.2017 (а. с. 35).

Так, п. п. 2.1.1 Додаткового договору № 3 передбачено, що сторони домовилися, що позичальник 14.09.2015 зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 29300,00 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 649430,08 грн.

Згідно п. п. 2.1.2 Додаткового договору № 3, за умови належного виконання позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору, сторони домовились:

- що Банк керуючись ст. 605 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 14375,93 швейцарських франків, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього Додаткового договору складає 318640,32 грн і позивальник буде вважатися таким, що погасив боргові зобов`язання перед банком в повному обсязі;

Застереження: «позичальник стверджує, що Банк проінформував його про необхідність сплати податків та зборів з суми прощеного боргу (в тому числі у разі її зміни), у випадках, передбачених законодавством України».

- скасувати пеню, що була нарахована на момент укладення цього Додаткового договору.

Також, слід зазначити, що згідно листа ПАТ «ОТП Банк» від 18.09.2018, щодо надання інформації Головного управлінню ДФС у Львівській області (а. с. 54 зворот), банк підтвердив інформацію по податковому розрахунку за формою 1-ДФ про дохід отриманий платником податків як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту), про обов`язок сплатити податки та збори з доходу сум прощеного боргу.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції вважає, що сума прощеної позивачу основної заборгованості, на підставі Додаткового договору № 3 від 14.09.2015 до Кредитного договору № ML-600/015/2007 від 16.02.2017, в сумі 318640,32 грн є доходом платника податку та підлягає оподаткуванню.

Отже, анульована у 2015 році основна сума кредитної заборгованості позивача за кредитним договором є доходом, який отриманий платником податку як додаткове благо, а відповідно такий дохід підлягає включенню до річного оподаткованого доходу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 802/1108/17-а.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Фізичні особи - за результатами звітного податкового року самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотків чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни, передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період. Першим звітним податковим періодом для нарахування військового збору з доходів фізичних осіб - підприємців є 2015 рік.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що отримання фізичною особою доходу, зокрема, у вигляді додаткового блага, обумовлює виникнення в неї обов`язку зі сплати військового збору з такої суми.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за результатами перевірки щодо порядку нарахування та сплати військового збору, встановлено заниження суми військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у результаті порушень, які зазначенні в акті перевірки від 29.10.2018 № 2602/13-01-53-12/ НОМЕР_1 , в розмірі 4779,60 грн.

Зважаючи на те, що чистий оподатковуваний дохід позивача за 2015 рік становить 318640,32, відповідно позивач зобов`язаний сплатити військовий збір у розмірі 4779,60 грн (318640,32*1,5%).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, про правомірність винесених контролюючим органом податкових повідомлень-рішень від 20.11.2018 № , № , що обумовлює безпідставність заявлених позовних вимог.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при задоволенні позову допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року у справі № 1.380.2019.000133 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: О. М. Гінда
судді О. Б. Заверуха
В. В. Ніколін

Повне судове рішення складено 04.11.2019.