Справа № 640/2443/19
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2443/19 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Державне підприємство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у непогодженні платіжних документів, отриманих від позивача: 25.10.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №76 на суму 46 004,69 євро (лист від 25.10.2018 року №01/42749); 12.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті № 80 на суму 153 417,66 євро (лист від 12.12.2018 року №01/48890); 15.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №№81, 82 (лист від 15.01.2019 року за вих. №01/1446); 23.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №83 (лист від 23.01.2019 року за вих. №01/2435); 23.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №84 (лист від 23.01.2019 року за вих. №01/2436); 09.11.2018 року заявки №115 та №116 на вибірку коштів на суму 55 079,25 євро та 140 000,00 євро (лист від 09.11.2018 року № 01/44687); 11.12.2018 року заявку №114 на вибірку коштів на суму 88 852,39 євро (лист від 11.12.2018 року №01/48762); 26.12.2018 року заявки №117 та №118 на вибірку коштів на суму 168 688,49 євро та 140 000,00 євро (лист від 26.12.2018 року №01/50570); 02.11.2018 року заявки 12-DIR на зняття коштів на суму 51 200,00 USD (лист від 02.11.2018 року №01/43787); 29.11.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №27, заяви про продаж іноземної валюти № 9, платіжне доручення № 7 на зняття коштів на суму 390 000,00 грн. (лист від 29.11.2018 року № 01/47149); 29.11.2018 року заявки 13-DIR на зняття коштів на суму 96 000,00 USD (лист від 29.11.2018 року № 01/47163); 29.11.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті № 26 на суму 17 999,88 USD (лист від 29.11.2018 року № 01/47150); 26.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №29 на суму 506 041,86 USD (лист від 26.12.2018 року №01/50673); 26.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №28, заявка на конвертацію іноземної валюти №7 на суму 38 000,00 євро (лист від 26.12.2018 року №01/50571); 29.10.2018 року заявку №17 на вибірку коштів на суму 56 970,90 євро (лист від 29.10.2018 року №01/43066); 12.11.2018 року заявку №18 на вибірку коштів на суму 17 761,30 євро (лист від 12.11.2018 року №01/44841); 29.11.2018 року заявку №19 на вибірку коштів на суму 12 241,34 євро (лист від 29.11.2018 року №01/47148); 18.12.2018 року заявку №20 на вибірку коштів на суму 128 487,03 євро (лист від 18.12.2018 року №01/49595); зобов`язання відповідача розглянути та прийняти рішення за вказаними вище документами.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 року №1010 «Про передачу цілісного майнового комплексу державного підприємства «Національна енергетична компанія « Укренерго» до сфери управління Міністерства фінансів України». Також апелянт зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем та отримання відповідачем листів з платіжними дорученнями, а тому бездіяльність Міністерства не доказана, а строк для погодження міг не настати та може бути не порушений. Також, апелянт у своїй апеляційній скарзі вказав про наявність кримінального провадження № 0002752 від 06.10.2016 року за фактом розкрадання державних коштів службовими особами, зокрема позивача. Крім того, апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції не можливо виконати, оскільки наразі міністерство енергетики та вугільної промисловості України не є стороною субкрелитних угод та не наділено повноваженнями здійснювати розгляд та погодження платіжних документів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, між Міністерством фінансів України, Міністерством палива та енергетики України (у подальшому також - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України), Національною комісією регулювання електроенергетики України (у подальшому також - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (1), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг(2) та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» укладено ряд субкредитних угод, а саме: від 08.10.2008 року №28020-02/128, від 18.11.2010 року №28010-02/169, від 10.02.2015 року №8462-UA та від 10.07.2012 року №15010-03/77.

Вказані угоди містять ідентичні умови щодо того, що розпорядник - Міністерство палива та енергетики України (у подальшому також - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України) - здійснює розгляд і погодження платіжних документів не більше трьох (п`яти) робочих днів, а у разі непогодження таких документів, розпорядник у зазначений вище термін повертає їх позичальнику - Державному підприємству «Національна енергетична компанія «Укренерго» - на доопрацювання.

На виконання вказаного, ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» адресовано Міністерству енергетики та вугільної промисловості України наступні листи про підписання документів: від 25.10.2018 року № 01/42749 (до якого додано оригінал платіжного доручення в іноземній валюті №76), від 12.12.2018 року №01/48890 (до якого додано оригінал платіжного доручення в іноземній валюті №80), від 02.11.2018 року №01/43787 (до якого додано оригінал та переклад заявки 12-DIR на зняття коштів), від 29.11.2018 року №01/47149 (до якого додано оригінал платіжного доручення в іноземній валюті №27, заяву про продаж іноземної валюти №9 та платіжне доручення №7), від 29.11.2018 року №01/47163 (до якого додано оригінал та переклад заявки 13-DIR на зняття коштів), від 29.11.2018 року №01/47150 (до якого додано оригінал платіжного доручення і іноземній валюті №26), від 26.12.2018 року №01/50673 (до якого додано оригінал платіжного доручення в іноземній валюті №29), від 26.12.2018 року №01/50571 (до якого додано оригінал платіжного доручення в іноземній валюті №28 та заяву на обмін (конвертацію) іноземної валюти №7), від 29.10.2018 року №01/43066 (до якого додано оригінал та переклад заявки №17 на вибірку коштів), від 12.11.2018 року №01/44841 (до якого додано оригінал та переклад заявки №18 на вибірку коштів), від 29.11.2018 року №01/47148 (до якого додано оригінал та переклад заяви №19 на вибірку коштів), від 18.12.2018 року №01/49595 (до якого додано оригінал та переклад заяви №20 на вибірку коштів), від 09.11.2018 року №01/44687 (до якого додано оригінал та переклад заявок №115 та №116 на вибірку коштів), від 11.12.2018 року №01/48762 (до якого додано оригінал та переклад заявки №114 на вибірку коштів), від 26.12.2018 року №01/50570 (до якого додано оригінал та переклад заявок №117 та №118 на вибірку коштів).

Вказані листи були отримані Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, що підтверджується наявними на листах відмітками про дату та вхідні номери отриманої кореспонденції.

Проте, як зазначає позивач Міністерством енергетики та вугільної промисловості України в не було здійснено відповідного погодження чи навпаки непогодження з подальшим опрацюванням наведених платіжних документів.

Вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначення правових засад утворення та погашення державного і місцевого боргу регулюються Бюджетним кодексом України.

Пунктом 4 статті 2 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетна програма - це сукупність заходів, спрямованих на досягнення єдиної мети, завдань та очікуваного результату, визначення та реалізацію яких здійснює розпорядник бюджетних коштів відповідно до покладених на нього функцій.

Розпорядником бюджетних коштів є бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом та здійснення витрат бюджету (п.47 ст.2 Бюджетного кодексу України).

Згідно частини третьої статті 20 Бюджетного кодексу України бюджетні програми визначаються головними розпорядниками бюджетних коштів з урахуванням положень частини другої статті 21 і пункту 2 частини п`ятої статті 22 цього Кодексу.

Водночас, частиною четвертою статті 20 Бюджетного кодексу України передбачено, що відповідальний виконавець бюджетних програм визначається головним розпорядником бюджетних коштів за погодженням з Міністерством фінансів України (місцевим фінансовим органом). Відповідальним виконавцем бюджетних програм може бути головний розпорядник бюджетних коштів за бюджетними програмами, виконання яких забезпечується його апаратом, та/або розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня, який виконує бюджетні програми у системі головного розпорядника.

Повноваження головного розпорядника бюджетних коштів визначені частиною 5 статті 22 Бюджетного кодексу України, серед яких зокрема отримання бюджетних призначень шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); прийняття рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затвердження кошторисів розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; розроблення проектів порядків використання коштів державного бюджету за бюджетними програмами, передбаченими частиною сьомою статті 20 цього Кодексу; розроблення та затвердження паспортів бюджетних програм і складання звітів про їх виконання, здійснення аналізу показників виконання бюджетних програм (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі.

Так, судом встановлено, що між Міністерством фінансів України, Міністерством палива та енергетики України (у подальшому також - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України), Національною комісією регулювання електроенергетики України (у подальшому також - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (1), Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг(2) та Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» укладено ряд субкредитних угод, а саме: від 08.10.2008 року №28020-02/128, від 18.11.2010 року №28010-02/169, від 10.02.2015 року №8462-UA та від 10.07.2012 року №15010-03/77.

Згідно умов вказаних угод платіжні документи для зарахування коштів позики на рахунок вибірки та їх зняття з Рахунку вибірки готуються позичальником, відповідно до Розділів 1.02,1.03, 1.04 та 1.05 Фінансової угоди і положень цієї Статті, та разом із супровідними документами надсилаються розпоряднику для погодження. Розпорядник здійснює розгляд і погодження документів не більше трьох робочих днів. У разі непогодження таких документів, розпорядник у зазначений вище термін повертає їх позичальнику на доопрацювання. Розгляд і погодження доопрацьованих документів здійснюється розпорядником у загальному порядку.

У вище вказаних угодам ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» - є позичальником, а Міністерство палива та енергетики України (в подальшому також - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України) - є розпорядником.

Як свідчать матеріали справи ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» у відповідності до умов зазначених вище умов було подано на адресу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України листи про підписання документів, в яких позивач просив підписати платіжні документи для переказу коштів підрядникам. До вказаних листів було долучено оригінали платіжних доручень які необхідно погодити.

Вказані документи були отримані відповідачем того ж дня коли були подані, що підтверджується наявними на листах відмітками про дату та вхідні номери отриманої кореспонденції.

Проте, як правильно зазначено судом першої інстанції вказані документи не були опрацьовані відповідачем у встановленому порядку.

Вказані обставини підтверджуються і доводами апелянта, який у апеляційній скарзі зазначив, що у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем та отримання відповідачем листів з платіжними дорученнями, а тому бездіяльність Міністерства не доказана, а строк для погодження міг не настати та може бути не порушений.

Вказаними доводами апелянт підтверджує факт того, що ним не було вчинено жодних дій щодо погодження платіжних доручень, які були надані позивачем.

Водночас, матеріалами справи спростовуються доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи доказів направлення позивачем та отримання відповідачем листів з платіжними дорученнями.

Посилання ж апелянта на наявність кримінального провадження № 0002752 від 06.10.2016 року за фактом розкрадання державних коштів службовими особами, зокрема позивача, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки апелянтом не наведено жодних обґрунтувань стосовного того яким чином вказане кримінальне провадження стосуються розгляду даної справи.

Враховуючи вказані обставини колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, а саме визнання протиправною бездіяльність Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, що полягає у непогодженні платіжних документів, отриманих від позивача та зобов`язання відповідача розглянути та прийняти рішення за наступними документами: 25.10.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №76 на суму 46 004,69 євро (лист від 25.10.2018 року №01/42749); 12.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті № 80 на суму 153 417,66 євро (лист від 12.12.2018 №01/48890); 15.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №№81, 82 (лист від 15.01.2019 року за вих. №01/1446); 23.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №83 (лист від 23.01.2019 року за вих. №01/2435); 23.01.2019 року платіжного доручення в іноземній валюті №84 (лист від 23.01.2019 року за вих. №01/2436); 09.11.2018 року заявки №115 та №116 на вибірку коштів на суму 55 079,25 євро та 140 000,00 євро (лист від 09.11.2018 року № 01/44687); 11.12.2018 року заявку №114 на вибірку коштів на суму 88 852,39 євро (лист від 11.12.2018 року №01/48762); 26.12.2018 року заявки №117 та №118 на вибірку коштів на суму 168 688,49 євро та 140 000,00 євро (лист від 26.12.2018 року №01/50570); 02.11.2018 року заявки 12-DIR на зняття коштів на суму 51 200,00 USD (лист від 02.11.2018 року №01/43787); 29.11.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №27, заяви про продаж іноземної валюти № 9, платіжне доручення № 7 на зняття коштів на суму 390 000,00 грн. (лист від 29.11.2018 року № 01/47149); 29.11.2018 року заявки 13-DIR на зняття коштів на суму 96 000,00 USD (лист від 29.11.2018 року № 01/47163); 29.11.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті № 26 на суму 17 999,88 USD (лист від 29.11.2018 року № 01/47150); 26.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №29 на суму 506 041,86 USD (лист від 26.12.2018 року №01/50673); 26.12.2018 року платіжного доручення в іноземній валюті №28, заявка на конвертацію іноземної валюти №7 на суму 38 000,00 євро (лист від 26.12.2018 року №01/50571); 29.10.2018 року заявку №17 на вибірку коштів на суму 56 970,90 євро (лист від 29.10.2018 року №01/43066); 12.11.2018 року заявку №18 на вибірку коштів на суму 17 761,30 євро (лист від 12.11.2018 №01/44841); 29.11.2018 року заявку №19 на вибірку коштів на суму 12 241,34 євро (лист від 29.11.2018 року №01/47148); 18.12.2018 року заявку №20 на вибірку коштів на суму 128 487,03 євро (лист від 18.12.2018 року №01/49595).

Також колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині, що стосується платіжних доручень в іноземній валюті №№81, 82 (направлено листом від 15.01.2019 року за вих. №01/1446); платіжного доручення в іноземній валюті №83 (направлено листом від 23.01.2019 року за вих. №01/2435); платіжного доручення в іноземній валюті №84 (направлено листом від 23.01.2019 року за вих. №01/2436), оскільки наявними у матеріалах справи доказами не підтверджено факту формування та направлення останніх на погодження до відповідача.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта про те, що рішення суду першої інстанції не можливо виконати, оскільки наразі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України не є стороною субкредитних угод та не наділено повноваженнями здійснювати розгляд та погодження платіжних документів, оскільки станом на час подання позову до суду та станом на час прийняття рішення суду першої інстанції саме Міністерство енергетики та вугільної промисловості України було розпорядником державних коштів, і саме до його повноважень відносилось здійснення розгляду та погодження платіжних документів.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга позивачки не містить.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення дотримано норми матеріального права, що стало підставою для правильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 06.11.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев