Справа № 540/1376/19
Суддя: Варняк С.О.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1376/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Варняка С.О.,

при секретарі: Нікітенко А.В.,

за участю:

представника позивача - Кравченка Д.В. ,

представника відповідача - Буги А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Херсонській області, третя особа - Новокаховський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

Звернувшись до суду з позовом, позивач зазначив, що постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області №ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року, на підставі ч.2 ст. 265 КЗпП України, на позивача накладено штраф у розмірі 417 300 грн. Зазначена постанова призвела до відкриття Новокаховським міським відділом ДВС ГТУЮ у Херсонській області виконавчого провадження.

Позивач, вважає, що постанова про накладення штрафу №ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року не є виконавчим документом та підлягає відкликанню з Новокаховського міського відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області, оскільки прийнята не уповноваженим на те Законом органом - Головним управлінням Держпраці у Херсонській області. Так, на думку позивача при визначенні меж компетенції відповідача слід керуватись ч.4 ст. 265 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), згідно якої штрафи, зазначені у ч.2 ст. 265 КЗпП України накладаються виключно центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, тобто, на думку позивача, виключно Державною службою України з питань праці.

В свою чергу, Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі - Порядок №509), позивач вважає підзаконним актом, в якому визначено лише загальний механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених як ч.2 ст. 265 КЗпП України так і частиною другою - сьомою ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" та норми якого за ієрархічним значенням є нижчими за положення КЗпП України.

Також, позивач посилається на положення ч.7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", згідно яких у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання. Зазначене, в сукупності, на думку позивача, є підставою для задоволення вимог позову.

З огляду на викладене позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Держпраці у Херсонській області, вчинені при винесені та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 р.;

- зобов`язати Головного управління Держпраці у Херсонській області відкликати безпідставно винесену постанову № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року з Новокаховського МВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області, де знаходиться виконавче провадження № 59100127.

У зв`язку з поданням позовної заяви без додержання вимог, встановлених статтею 169 КАС України, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року даний позов, відповідно до ст. 169 КАС України, залишено без руху з наданням позивачу строку для усунення його недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позову без руху.

Позивачем недоліки позову усунуто, у зв`язку з чим, ухвалою суду від 20.08.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 18.10.2019 року.

30.08.2019 року відповідачем надано до суду відзив на позов, згідно якого ГУ Держпраці у Херсонській області заявлені позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. Так, відповідач стверджує, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади. Пунктом 7 Положення про Державну службу України з питань праці визначено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи, яким є Головне управління Держпраці в Херсонській області.

Також, відповідач зазначає, що право начальників територіальних органів Держпраці та їх заступників накладати штрафи за порушення законодавства про працю, передбачені ч.2 ст. 265 КЗпП України, встановлені п.2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509.

Окрім наведеного, відповідач зазначає, що згідно п.11 Порядку №509 - несплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України). Отже, постанова про накладення штрафу, передбаченого ч.2 ст. 265 КЗпП України є виконавчим документом і пред`являється до виконання органам державної виконавчої служби у встановленому законом порядку.

Таким чином, свої дії ГУ Держпраці з винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року, а також щодо звернення її до виконання вважає вчиненими відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі зазначеного, відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

18.10.2019 року судове засідання не відбулося у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Варняка С.О. Визначено наступну дату судового засідання 30.10.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Заслухавши сторони та дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини.

22.01.2019 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Херсонській області, за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акту інспекційного відвідування Головного управління Держпраці у Херсонській області від 09.01.2019 року №ХС3091/1523/НП щодо порушення ФОП ОСОБА_2 законодавства про працю встановлено, що 08.01.2019 року на підставі інформації ГУ ДФС у Херсонській області від 11.09.2018 року № 8654/9/21-22-13-06 головним державним інспектором Івановою Н.С., відповідно до наказу Головного управління від 08.01.2019 р. № 17, направлення на проведення інспекційного відвідування від 08.01.2019 р. №23, здійснено спробу проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", який здійснює підприємницьку діяльність з лютого 2004 року. 09 січня 2019 року о 10 годині 56 хвилин головний державний інспектор здійснив закупівлю кави в кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1". За барною стійкою знаходились працівниці, які виконували роботу, надаючи послуги в рамках діяльності закладу, що було зафіксовано засобами відеофіксації. Інспектором було пред`явлено посвідчення інспектора праці. На місці ФОП ОСОБА_2 не було. Одна з працівниць зателефонувала підприємцю та після розмови з ним надала інспектору його номер телефону. У телефонному режимі інспектором повідомлено йому про те, що наразі розпочате інспекційне відвідування. Через півгодини приватний підприємець приїхав за місцем здійснення своєї господарської діяльності. ОСОБА_2 було пред`явлено посвідчення інспектора, направлення на проведення інспекційного відвідування для ознайомлення та запропоновано надати документи, які підтверджують працевлаштування осіб, які виконували роботу барменів під час проведення контрольного заходу.

ФОП ОСОБА_2 надано договір аутстаффінгу, укладеного між ним та ТОВ "МаркетСафф" без номера від лютого 2017 року. Інспектором пред`явлено вимогу про надання актів виконаних робіт, доповнення до договору та інше, на що ФОП ОСОБА_2 не звернув уваги та почав комусь телефонувати. Після розмови з юристом (Кравченко), який нібито представляє інтереси фізичної особи - підприємця, ОСОБА_2 відмовився допускати головного державного інспектора до проведення інспекційного відвідування. У телефонному режимі під диктування юриста ОСОБА_2 власноруч написав на направленні на проведення інспекційного відвідування, що законних підстав для проведення інспекційного відвідування немає. Після чого, інспектором викликано поліцію для підтвердження факту не допуску до проведення інспекційного відвідування. Реєстраційний номер виклику ЕО № 268 від 09.01.2019 р.

Керуючись статтею 259 Кодексу законів про працю України, статтею 53 Закону України "Про зайнятість населення", частиною третьою статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктом 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 № 509, та на підставі абзацу сьомого частини другої статті 265 Кодексу законів про працю України відповідачем накладено на ФОП ОСОБА_2 штраф у розмірі 417 300 грн.

Зазначена постанова звернена відповідачем до виконання. Постановою головного державного виконавця Новокаховського міського ВДВС ГТУЮ у Херсонській області Терехової І.Д. від 14.05.2019 року ВП № 59100127 відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови Головного управління Держпраці в Херсонській області № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року про стягнення з ФОП ОСОБА_2 штрафу у сумі 417 300 грн.

ФОП ОСОБА_2 , вважаючи дії відповідача при винесенні та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці у Херсонській області № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року протиправними, просить зобов`язати ГУ Держпраці відкликати безпідставно винесену постанову.

Застосувавши відповідні норми права, суд надає таку правову оцінку спірним правовідносинам.

Частиною 2 ст. 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішення питання про відкриття провадження у справі, судом винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху від 11.07.2019 року, в якій, окрім іншого, зазначено, що зміст оскаржених дій полягає саме у прийнятті відповідачем рішення - постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ГУ Держпраці в Херсонській області № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року, а не вчинення будь-яких інших дій, які можливо відокремити від цього рішення. Також, судом зазначено, що незважаючи на формулювання позивачем позовних вимог, даний спір має майновий характер, дії Головного управління Держпраці у Херсонській області, вчинені при винесені та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, породжують наслідки для змін майнового стану позивача.

Проте, представник ФОП ОСОБА_2, виконуючи приписи зазначеної ухвали суду, в клопотанні про усунення недоліків позовної заяви від 15.08.2019 року вказав, що заявлена позовна вимога є немайновою, оскільки сама по собі постанова відповідача порушує публічний порядок, оскільки дії щодо її прийняття позивач вважає протиправними. В якості підстави для задоволення позову заявлено єдиний аргумент - відсутність в ГУ Держпраці у Херсонській області, передбачених Законом повноважень щодо вчинення дій з винесення постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року.

Аналізуючи викладене в сукупності, суд дійшов висновку, що дослідженню в рамках даного позову підлягає лише питання наявності у відповідача повноважень щодо накладення штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених ч.2 ст. 265 КЗпП України, тоді як результати інспекційного відвідування, оформлені відповідним актом ГУ Держпраці у Херсонській області від 22.01.2019 року № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС та виявлені за результатом інспекційного відвідування порушення законодавства про працю ФОП ОСОБА_2 не оскаржені та не заперечуються ані в позові, ані в судовому засіданні. Також, не оскаржена й сама постанова № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року, а лише дії щодо її прийняття.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож суд з`ясовує, зокрема, чи були оскаржені дії ГУ Держпраці здійснені, зокрема, у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, а також, чи були такі дії (бездіяльність) здійснені пропорційно.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення N 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року N 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення N 96 Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення N 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення N 96 встановлено, що Держпраця здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення N 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головному управлінню Держпраці в Херсонській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Також, право центрального органу виконавчої влади визначати об`єм повноважень своїх територіальних підрозділів прямо передбачено ч.3 ст. 21 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади", згідно якого територіальні органи центрального органу виконавчої влади діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади.

Додатково, Положенням про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України 27.03.2015 № 340, серед іншого, визначено, що Управління Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Управління Держпраці (пп.5, 50, п.4 зазначеного Положення).

Законодавством визначено фінансові санкції для роботодавців за порушення в оформленні трудових відносин з працівниками.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За змістом абзацу шостого частини другої статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Відповідно до абзацу сьомого частини другої статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Таким чином, кодифікованим законом безальтернативно передбачено відповідальність юридичних та фізичних осіб-підприємців, які порушують законодавство про працю, зокрема, за недопущення до проведення перевірки з питань фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків, створення перешкод у її проведенні.

Вид відповідальності, її розмір та те, що в даному конкретному випадку вона передбачена законом позивачем не заперечується, як і не заперечується обов`язок юридичних та фізичних осіб здійснювати допуск працівника до роботи лише після оформлення трудового договору (контракту).

Спірним є лише право територіального органу застосовувати штрафи за порушення, передбачені ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, кодексом передбачено повноваження КМУ розробити порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення". Такий Порядок був розроблений та затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року № 509, має назву Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок № 509).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Пунктом 3 Порядку № 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Приписами пункту 8 Порядку № 590 визначено, що за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

З аналізу викладеного вбачається, що штрафи за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачені частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

З наявної в справі постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року вбачається, що вона складена та підписана заступником начальника ГУ Держпраці у Херсонській області - Франкевич Т.І. , тобто, посадовою особою, яка уповноважена на те Порядком №509.

Твердження позивача про те, що дії відповідача з накладення штрафу є протиправними, оскільки існує конкуренція між положеннями ч.4 ст.265 КЗпП України та п. 2 Порядку № 509, яка відповідно ч.7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" має бути вирішена шляхом трактування норм в інтересах суб`єкта господарювання, суд вважає помилковими в силу наступного.

Так, позивач безпідставно вважає положення Порядку №509 такими, що передбачають лише загальний механізм накладення штрафу. Навпаки, норми наведеного порядку є спеціальними, оскільки детально регламентують порядок та спосіб накладення штрафів, в тому числі передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України, тоді як ч.4 ст. 265 КЗпП України, по-суті, є відсилочною нормою, в якій йдеться про те, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком, згідно преамбули постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. № 509 є вже наведений Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Тобто, Порядок №509 не є конкурентною нормою по відношенню до ч.4 ст. 265 КЗпП України, а є нормою, виданою на розвиток зазначеної частини статті КЗпП України.

Більш того, позивач в рамках даного позову вживає заходів щодо доведення факту неоднозначного (множинного) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю) з метою довести наявність підстав для застосування ч.7 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", згідно якої, в такому випадку, норми трактуються в інтересах суб`єкта господарювання. Однак, суд звертає увагу, що суперечність норм, яка на думку позивача існує, стосується лише повноважень територіального органу Держпраці в частині застосування штрафів за порушення, передбачені ч.2 ст. 265 КЗпП України та жодним чином не скасовує та не зменшує відповідальність за ці порушення. Отже, навіть у випадку встановлення факту конкуренції норм, що само по собі визнано судом недоведеним, зазначена обставина не звільняє позивача від відповідальності за порушення встановлені ч.2 ст. 265 КЗпП України.

Окрім зазначеного, суд звертає увагу на те, що Порядок №509 затверджений постановою Кабінету Міністрів України, які згідно приписів ст. 117 Конституції України є обов`язковими до виконання, даний Порядок не визнаний судом протиправним та не є скасованим.

Таким чином, підстави вважати постанову ГУ Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року такою, що прийнята відповідачем з перевищенням наданих органу повноважень - відсутні.

Також, суд не погоджується з твердженням позивача стосовно того, що зазначена постанова не є виконавчим документом в силу наступного.

Згідно п.7 ч.1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню, серед інших документів й рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Стаття 4 зазначеного Закону містить вимоги до виконавчого документа, яким постанова ГУ Держпраці у Херсонській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року відповідає в повній мірі, що також не заперечується позивачем, оскільки жодного доводу на підтвердження ним протилежного, в документах по суті спору, не наведено.

Відповідно ч.8 ст. 265 КЗпП України виконання постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, покладається на органи державної виконавчої служби.

Пунктом 11 Порядку №509 передбачено, що не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

З аналізу викладеного, вбачається, що постанова № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року відповідає вимогам до виконавчих документів, є виданою вповноваженим на те державним органом, отже й підлягає виконанню органами державної виконавчої служби.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, на думку суду, надані усі необхідні докази в підтвердження правомірності його дій щодо винесення та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 року, тоді як доводи позивача, щодо відсутності в ГУ Держпраці у Херсонській області повноважень на вчинення зазначених дій суд вважає необґрунтованими.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 щодо визнання протиправними дій Головного управління Держпраці у Херсонській області, вчинених при винесені та реалізації постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 та зобов`язання Головного управління Держпраці у Херсонській області відкликати безпідставно винесену постанову № ХС3091/1523/НП/СПТД-ФС від 22.01.2019 з Новокаховського міського відділу ДВС ГТУЮ у Херсонській області, де знаходиться виконавче провадження № 59100127 задоволенню не підлягають.

Згідно приписів ст. 139 КАС України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 05 листопада 2019 р.

Суддя Варняк С.О.

кат. 112040100