Справа № 520/10433/19
Суддя: Шляхова О.М.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

07 листопада 2019 р. Справа № 520/10433/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Шляхової О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з даним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо невиплати йому державної та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 листопада 2011 року по 01 січня 2013 року на підставі Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10, що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області від 27.07.2012 №3641/02-02, згідно якої сума боргу складає 27039 грн. 04 коп.;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити йому державну та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 листопада 2011 року по 01 січня 2013 року на підставі Постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області від 27.07.2012 №3641/02-02, згідно якої сума боргу складає 27039грн. 04 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2002/2-а-189/10 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної пенсії позивачу, виходячи із 6 мінімальних розмі рів пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інваліду третьої групи, починаючи з 1 лютого 2010 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести по відношенню позивача перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 1 лютого 2010 року в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездат ність.

Постановою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2011 року у справі №22-ц-7636/2010 постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року змінена та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок державної, додаткової пенсії позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних розмірів пенсій за віком, та 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 1 квітня 2009 року.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Барвенківському районі Харківської області від 27.07.2012 року №3641/02-02 заборгованість по виконанню вказаних рішень судів за період з 01.11.2011 року по 31.07.2012 року складає 27039,04 грн.

Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі №820/3308/18, яке набрало законної сили 25 червня 2018 року, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області прийняти рішення щодо донарахування і виплати державної та додаткової пенсії позивачу за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10.

Залишається невиплаченою державна та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 01.11.2011 по 31.07.2012 на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10 у розмірі 27039,04 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, відповідач повинен виплатити йому державну та додаткову пенсію за період з 01.11.2011 по 31.07.2012 на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10 за 9 місяців у розмірі 27039,04 грн. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі в порядку, передбаченому ст.263 КАС України, та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу, та отримана ним.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області відзив на позов не надав.

Згідно ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, доводи заяв по суті справи, докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням Серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, перебував на обліку в Управління Пенсійного фонду України в Барвенківському районі Харківської області, отримує пенсію відповідно до положень Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" територіальні органи Пенсійного фонду України реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків реорганізованих територіальних органів Пенсійного фонду України в Харківській області.

Судом встановлено, що постановою Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2002/2-а-189/10 зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести перерахунок призначеної пенсії позивачу, виходячи із 6 мінімальних розмі рів пенсій за віком відповідно до ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як інваліду третьої групи, починаючи з 1 лютого 2010 року. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області провести по відношенню позивача перерахунок додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 1 лютого 2010 року в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Постановою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18 травня 2011 року у справі №22-ц-7636/2010 постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року змінена та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області здійснити перерахунок державної, додаткової пенсії позивачу відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних розмірів пенсій за віком, та 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленою ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати з 1 квітня 2009 року.

Також, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2018 року у справі №820/3308/18, яке набрало законної сили 25 червня 2018 року, зобов`язано Ізюмське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області прийняти рішення щодо донарахування і виплати державної та додаткової пенсії позивачу за шкоду, заподіяну здоров`ю, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10.

В позовній заяві позивач зазначив, що залишилась невиплаченою державна та додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю за період з 01.11.2011 по 31.07.2012 на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10, за 9 місяців у розмірі 27039,04 грн., яку відповідач повинен йому виплатити.

Розглядаючи справу по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Положеннями ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, усі судові рішення, які набрали законної сили, підлягають виконанню усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, в тому числі й відповідачем у справі.

Суд зазначає, що частиною 1 ст.373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів, інших органів та посадових осіб, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2019 року про відкриття спрощеного позовного провадження було запропоновано позивачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали надати до суду (у разі наявності) довідку уповноваженого органу Пенсійного фонду України, в якій визначена заборгованість по виплаті пенсії за спірний період з 01.11.2011 року по 01.01.2013 року, або уточнити позовні вимоги, оскільки додана до позову довідка підтверджує наявність заборгованості у розмірі 27039,04 грн. за період з 01.11.2011 року по 31.07.2012 року, а також повідомити суд чи було ним реалізоване право на звернення до органу виконавчої служби з виконавчим документом для примусового виконання рішення суду, а саме постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10.

Однак, позивачем до суду не надано доказів звернення до органів державної виконавчої служби з виконавчим документом, виданим на підставі постанови Барвінківського районного суду Харківської області від 10 березня 2010 року у справі №2-а-189/10.

Довідка Управління Пенсійного фонду України в Барвенківському районі Харківської області від 27.07.2012 року №3641/02-02 підтверджує заборгованість по виконанню вказаного рішення суду лише за період з 01.11.2011 року по 31.07.2012 року в розмірі 27039,04 грн., а в позовних вимогах позивач просить суд зобов`язати відповідача виплатити йому заборгованість за рішенням суду за період з 01.11.2011 року по 01.01.2013 року.

Суд зазначає, що нормою статті 383 КАС України передбачено визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду.

Відповідно до положень ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, процесуальним законом передбачено певну послідовність дій, які позивачу необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаних судових рішень порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звернутись до суду, в порядку статті 383 КАС України, із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Суд звертає увагу на те, що позивачем подано позов до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання виконати рішення суду в загальному порядку про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, а не в порядку, передбаченому ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, що вбачається з позовної заяви.

Суд зазначає, що набрання рішенням суду законної сили породжує такі правові наслідки: вирішується спір між сторонами, рішення суду після набрання законної сили стає загальнообов`язковим, та може бути виконано примусово.

З аналізу ст. 383 КАС України вбачається, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 року по справі № 161/3914/17.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що між сторонами не виникло нового спору, а має місце продовження тих самих спірних правовідносин, які розглядалися судом у справі №№2002/2-а-189/10, проте на стадії його виконання.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом нового рішення, оскільки порушуються процесуальні норми Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» розподіл судових витрат відповідно до ст.139 КАС України не здійснюється.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-11, 14, 72, 77, 139, 243-246, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, м-н Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 07 листопада 2019 року.

Суддя Шляхова О.М.