Справа № 645/1636/19
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Чудних С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 р. Справа № 645/1636/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Бершова Г.Є. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019, майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 645/1636/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за тестом позивач, ОСОБА_1 звернувся до із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі текстом відповідач, ГУПФУ в Харківській області), в якому просив:

- зобов`язати відповідача виплатити йому 70425,01 грн недоплаченої пенсії;

- зобов`язати відповідача в подальшому вести розрахунок його пенсії не порушуючи Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, тадеяких інших осіб" № 2282-ХІІ від 09.04.1992, не забуваючи передбачені законодавством надбавки до пенсії, премії, в тому числі, передбачені надбавки Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 1993 року, а також Постанови Кабінету Міністрів України № 704 та № 103 від 2018 року, тобто добросовісно виконувати свої службові обов`язки;

- зобов`язати ГУПФУ в Харківській області 01.01.2020 перерахувати його пенсію з урахуванням Постанови КМУ № 704 та виплачувати її з врахуванням Постанови КМУ № 103;

- прийняти заходи, передбачені законодавством до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за систематичне порушення Закону України "Про звернення громадян".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу років ОСОБА_1 під час її перерахунку з 85% від відповідних сум грошового забезпечення на 70% від відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області здійснити з 01 січня 2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 85% від відповідних сум грошового забезпечення визначених уповноваженим органом.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким: зобов`язати відповідача перерахувати його пенсію з 01.01.2018 з урахуванням надбавок, передбачених законодавством України; зобов`язати відповідача перерахувати пенсію з 01.01.2018 з урахуванням приміток к Додаткам №№1 та 14 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 2017 року, при цьому надати документи, підтверджуючі вірність розрахунку його посадового окладу; зобов`язати відповідача перерахувати його пенсію з 01.01.2018 без врахування надбавки належної за Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та вказану надбавку добавити до перерахованої пенсії в розмірах, у залежності від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що змінюється; зобов`язати відповідача розрахувати та виплатити йому недоотриману суму пенсії, виявлену у результаті перерахунку з врахуванням 1-4 пунктів його вимог даної апеляційної скарги з 01.01.2018 та до дня перерахунку.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства, а висновки суду є законними та обґрунтованими.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію, призначену відповідно Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до заяв від 20.06.2018 та 20.02.2019 позивач звертався до відповідача щодо правильності перерахунку його пенсії.

Листами від 19.07.2018 № 3964/Б-14, від 21.03.2019 № 799/Б-14 та від 05.04.2019 № 799/Б-14 ГУПФУ в Харківській області надано відповідь, з якої слідує, що на час перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відповідно постанови Кабінету Міністрів України №103, діяла норма, за якою максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення та з урахуванням трьох складових оновленого грошового забезпечення, визначеного на 1 березня 2018 року окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. У зв`язку з чим, відповідач вважає, що перерахунок пенсії здійснено у відповідності до норм та вимог чинного законодавства.

З 01.01.2018 позивачу проведено перерахунок пенсії на підставі довідки уповноваженого органу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших осіб" № 103 від 21.02.2018 р.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання відповідача виплати суму 70425,01 недоплаченої пенсії, зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в подальшому вести розрахунок його пенсії не порушуючи Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб" № 2282-ХІІ від 09.04.1992, не забуваючи передбачені законодавством надбавки до пенсії, премії, в тому числі, передбачені надбавки Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 1993 року, а також Постанови Кабінету Міністрів України № 704 та № 103 від 2018 року, тобто добросовісно виконувати свої службові обов`язки; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 01.01.2020 перерахувати його пенсію з урахуванням Постанови КМУ № 704 та виплачувати її з врахуванням Постанови КМУ № 103 та прийняття заходів, передбачених законодавством до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за систематичне порушення Закону України "Про звернення громадян".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, при розгляді справи судом першої інстанції було встановлено протиправність дій відповідача, які полягають у зменшенні розмірі пенсії позивача з 85% грошового забезпечення до 70%.

Разом з тим, як вірно зазначив суд першої інстанції, звернувшись до суду позовом про стягнення заборгованості по виплаті пенсії у самостійно визначеному розмірі, позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, що є підставною для відмови у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи в частині заявлених позовних вимог щодо відмови у задоволенні позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в подальшому вести розрахунок його пенсії не порушуючи Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, те деяких інших осіб" № 2282-ХІІ від 09.04.1992, не забуваючи передбачені законодавством надбавки до пенсії, премії, в тому числі, передбачені надбавки Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 1993 року, а також Постанови Кабінету Міністрів України № 704 та № 103 від 2018 року, тобто добросовісно виконувати свої службові обов`язки; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 01.01.2020 перерахувати його пенсію з урахуванням Постанови КМУ № 704 та виплачувати її з врахуванням Постанови КМУ № 103, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію з цього питання, згідно якої національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus № 32181/04); пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria № 38780/02).

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заінтересованість повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача.

При розгляді вказаної справи суд зважає на те, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження про порушення прав було обґрунтованим. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду України від 15.11.2016 у справі №800/301/16).

Крім того, поняття законного (охоронюваного законом) інтересу міститься в рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 у справі № 1-10/2004, згідно з яким поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

На підставі викладеного законний інтерес може бути захищено судом, якщо позивач доведе, що його законний інтерес, за захистом якого він звернувся до суду: а) порушено (щодо протиправних діянь, які мали місце і припинилися) або б) порушується (щодо протиправних діянь, які тривають) або в) створюються перешкоди для його реалізації (щодо протиправних діянь, які тривають і є перешкодами для реалізації права в теперішньому або в майбутньому часі) або г) мають місце інші ущемлення законних інтересів.

З наведеного слідує необхідність з`ясування судом обставин, що свідчать про порушення інтересу позивача, тобто саме позивач повинен довести, що він має законний інтерес і є потерпілим від порушення цього інтересу з боку суб`єкта владних повноважень (висновок, що сформований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.02.2019 у справі №К/9901/38991/18).

Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача з заявами щодо правильності перерахунку його пенсії та наявності в матеріалах справи копій листів про роз`яснення розрахунку пенсії, що не заперечується учасниками справи, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про передчасність позовних вимог у зазначеній частині, оскільки відсутні ознаки порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод та законних інтересів позивача.

Щодо позовних вимог про прийняття заходів, передбачених законодавством до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за систематичне порушення Закону України "Про звернення громадян", колегія суддів зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Аналіз зазначеної норми свідчить про відсутність такого способу захисту, як прийняття заходів, передбачених законодавством, за систематичне порушення, серед іншого Закону України "Про звернення громадян", а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в зазначеній частині.

Одночасно, колегія суддів зазначає, що вимоги апеляційної скарги щодо зобов`язання відповідача перерахувати пенсію позивача з 01.01.2018 з урахуванням надбавок, передбачених законодавством України; зобов`язання відповідача перерахувати пенсію з 01.01.2018 з урахуванням приміток к Додаткам №№1 та 14 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 2017 року, при цьому надати документи, підтверджуючі вірність розрахунку його посадового окладу; зобов`язання відповідача перерахувати його пенсію з 01.01.2018 без врахування надбавки належної за Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та вказану надбавку добавити до перерахованої пенсії в розмірах, у залежності від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, що змінюється; зобов`язання відповідача розрахувати та виплатити йому недоотриману суму пенсії, виявлену у результаті перерахунку з врахуванням 1-4 пунктів його вимог даної апеляційної скарги з 01.01.2018 та до дня перерахунку не були заявлені до суду першої інстанції та не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно ч.5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином суд апеляційної інстанції позбавлений можливості розглядати вищевказані вимоги апеляційної скарги, оскільки вони не були заявлені позивачем в суді першої інстанції.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 311, 315, 316, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2019 по справі № 645/1636/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді Г.Є. Бершов І.М. Ральченко