Справа № 500/1252/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9945/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Запотічного І.І., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

за участі представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Рацин Р ОСОБА_2 В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року (рішення ухвалене о 10:52 хв. у м. Тернополі судом у складі головуючого судді Мартиць О.І., повне судове рішення складено 30.07.2019р.) у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 31.01.2019 №2, №2.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що з 20.12.2018 по 27.12.2018 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області на підставі наказу №2358 від 06.12.2018 була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 , за результатами якої складено акт від 04.01.2019 №07/19-00-13-02/. 04.02.2019 позивач отримав винесені відповідачем оскаржувані рішення: податкове повідомлення-рішення від 31.01.2019 №2, яким за порушення підпункту 13.2.2 пункту 13.2 статті 13, пункту 13.4 статті 13, пункту 14.1 статті 14 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в сумі 171328,12 грн., в тому числі штрафні санкції 34265,63 грн. та податкове повідомлення-рішення від 31.01.2019 №2 яким за порушення пункту 14.1 статті 14 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб", підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 170,00 грн. Просив позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_3 . Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задоволити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 31.08.2018 до Головного управління ДФС у Тернопільській області надійшов лист прокуратури Черкаської області від 27.08.2018 №17-2117вих.18, за змістом якого у кримінальному провадженні №0000211 від 15.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 368-2 КК України досудовим розслідуванням встановлено, що перший заступник начальника Черкаської митниці ДФС ОСОБА_3 . за 2015 рік задекларував готівкові кошти в сумі 85 тис. доларів США, 30 тис. євро та 300 тис. гривень, хоча за наявною інформацією доходи ОСОБА_3 за 2014-2015 роки склали лише 14004,99 гривень. Вказані обставини вказують на можливе незаконне збагачення ОСОБА_3 .

Згідно пояснень ОСОБА_4 літом 2005 року, після закінчення університету, зазначені кошти йому подарував дід ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нотаріально договір дарування не оформлений.

Проте, ОСОБА_3 в порушення чинного законодавства України декларацію про майновий стан і доходи за 2005 рік до органів податкової служби не подав.

Відтак, керуючись статтями 40, 93 КПК України просили провести документальну перевірку з окремих питань щодо сплати податків з доходів, отриманих фізичною особою ОСОБА_3 за період з 01.01.2005 по 31.12.2005.

23.10.2018 Головне управління ДФС у Тернопільській області на підставі пп.20.1.2 п.20.1 ст.20, пп.1 абз.3 п.73.3 ст.73 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ та пунктами 10-12 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1245 від 27.12.2010, листом №3446/19-00-13-02/21790 звернулося до ОСОБА_3 з приводу надання інформації, зібраної Черкаською обласною прокуратурою під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000211 від 15.09.2017 щодо декларування за 2015 рік отриманих у спадщину грошових коштів.

16.11.2018 позивачем надано відповідь, отриману Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 22.11.2018 №9484/7 про те, що у електронній декларації за 2015 рік ОСОБА_6 зобов`язаний був задекларувати усі належні йому готівкові кошти, незалежно від періоду набуття, з яких сплачені передбачені на той час чинним законодавством платежі, а тому підстав для проведення позапланової перевірки не має.

Однак, з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб з 01.01.2005 по 31.12.2005, керуючись нормами підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.2 статті 75, підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78, статтею 79 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VІ із змінами та доповненнями Головним управлінням ДФС у Тернопільській області 06.12.2018 винесено наказ за №2358 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку - фізичної особи ОСОБА_3 .

На підставі цього наказу представником контролюючого органу проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_3 за період з 01.01.2005 по 31.12.2005, яка оформлена актом про результати документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб №07/19-00-13-02/ від 04.01.2019.

Перевіркою встановлені наступні порушення, а саме: пункту 14.1. статті 14 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 №889-ІV, у редакції на 07.07.2005, абзацу г) підпункту 4.1.4. пункту 4.1 статті 4 Закону України "Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами" від 21.12.2000 №2181-ІІІ, щодо не подання декларації про майновий стан і доходи за 2005 рік до органів податкової служби, підпункту 13.2.2. пункту 13.2. статті 13, пункту 13.4. статті 13, пункту 14.1. статті 14 Закону України "Про податок з доходів фізичних осіб" від 22.05.2003 № 889-ІV, у редакції на 07.07.2005 за рахунок чого не нараховано та не сплачено до бюджету податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2005 рік в сумі 137062,50 грн.

При перевірці використано наступне, а саме: матеріали у кримінальному провадженні №0000211 від 15.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 368-2 КК України прокуратури Черкаської області, пояснення громадянина ОСОБА_3 б/н від 31.10.2017, надане в прокуратурі Черкаської області, електронну декларацію осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, поданої громадянином ОСОБА_3 на офіційному сайті Національного агентства з питань запобігання корупції 17.02.2017 (12:53:11), базу даних ГУ ДВФ у Тернопільській області АІС "Податковий блок", відомості ЦБД ДРФО.

За результатами розгляду акту перевірки №07/19-00-13-02/ від 04.01.2019 Головним управлінням ДФС у Тернопільській області прийняті наступні податкові повідомлення-рішення №2 від 31.01.2019 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 171327,12 грн., з них 137062,50 за податковим зобов`язанням, 34265,62 за штрафними (фінансовими) санкціями, №2 від 31.01.2019 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування.

Підпунктом 19-1.1.2. пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України однією із функцій контролюючого органу є контроль за своєчасністю подання платниками податків передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

Згідно пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; (підпункт 78.1.1. пункту 78.1 статті 78 ПК України)

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом. (підпункт 78.1.2. пункту 78.1 статті 78 ПК України)

Пунктом 79.1. статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідно до пункту 82.2 статті 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов, визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків - 10 робочих днів.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Пунктом 14.1. статті 14 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» (у редакції на 07.07.2005) передбачено, що кошти, майно, майнові чи немайнові права, вартість робіт, послуг, подаровані платнику податку, оподатковуються за правилами, встановленими цим Законом для оподаткування спадщини.

Згідно з пунктом 13.4. статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» особами, відповідальними за сплату (перерахування) податку до бюджету, є спадкоємці, які отримали спадщину.

Відповідно до абзацу г) підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) податкова декларація подаються за базовий податковий (звітний) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб (прибуткового податку з громадян), - до 1 квітня року, наступного за звітним.

Відповідно до підпункту 13.2.2. пункту 13.2. статті 13 Закону України «Про податок з доходів фізичних осіб» об`єкти спадщини оподатковуються:

- при отриманні спадщини спадкоємцями, що не є членами сім`ї спадкодавця першого ступеня споріднення, - за ставкою податку, визначеною пунктом 7.1 статті 7 цього Закону, до будь-якого об`єкта спадщини, крім визначених у підпунктах "а", "б" пункту 13.1 цієї статті, що успадковується членом сім`ї другого ступеня споріднення;

Згідно пункту 7.1 статті 7 цього Закону ставка податку становить 15 відсотків від об`єкта оподаткування.

Підпунктом 15.1.1 пункту 15.1 статті 15 Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (діючого на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що за винятком випадків, визначених підпунктом 15.1.2 цього пункту, податковий орган має право самостійно визначити суму податкових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Законом, не пізніше закінчення 1095 дня, наступного за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, а у разі, коли така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку податковий орган не визначає суму податкових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого податкового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України визначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 Кодексу, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Згідно пункту 102.2 статті 102 ПК України грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 статті 102 Кодексу, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов`язання, не було подано, посадову особу платника податків (фізичну особу - платника податків) засуджено за ухилення від сплати зазначеного грошового зобов`язання або у кримінальному провадженні винесено рішення про його закриття з нереабілітуючих підстав, яке набрало законної сили.

Судова колегія апеляційного суду звертає увагу, що податковим органом доведено наданими до суду письмовими поясненнями та іншими доказами правомірність прийнятих податкових повідомлень - рішень від 31.01.2019 №2, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 171327,12 грн., з них 137062,50 за податковим зобов`язанням, 34265,62 за штрафними (фінансовими) санкціями та №2 від 31.01.2019 року, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 170,00 за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, обґрунтованість в судовому засіданні представником відповідача висновків акту перевірки, та враховуючи відсутність надання до суду позивачем та його представником будь - яких доказів на підтвердження протиправності вказаних рішень щодо необґрунтованості нарахування податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, а також застосування штрафних (фінансових) санкцій, суд дійшов висновку про правомірність прийнятих податковим органом спірних податкових повідомлень-рішень.

Є безпідставними твердження позивача що задекларовані в його електронній декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік кошти у вигляді подарунку на загальну суму у гривневому еквіваленті 913750,00 грн. (85000,00 доларів США, 30000,00 євро та 300000,00 грн.) були подаровані йому не в 2005 році, а пізніше в 2007 році, при цьому матір`ю, а не дідусем.

Зазначене твердження повністю спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема і поясненнями позивача ОСОБА_3 , даними ним особисто 31.10.2017 в прокуратурі Черкаської області.

Апеляційний суд критично оцінює долучені до матеріалів справи письмові пояснення позивача від 27.05.2019 та його матері ОСОБА_7 від 28.05.2019 з приводу отримання в якості подарунку грошових коштів, задекларованих в декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2015 рік, як таких, що дані з метою уникнення оподаткування.

Щодо строку проведення перевірки, то оскільки позивачем не подавалась декларація у встановленому законодавством порядку і строки, перевірка проведена поза межами 1095 днів, визначених ПК України.

Акт перевірки оформлено відповідно до Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та документування виявлених порушень, затверджених наказом ДФС України від 01.06.2017 №396.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для відмови у задоволені адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 року у справі №500/1252/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді І. І. Запотічний
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 07.11.2019р.