Справа № 540/1094/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1094/19
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Херсонській області), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення пенсії, визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії, викладені у відмовах від 20.12.2018 року та зобов`язати відповідача призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.09.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії), відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на протиправність відмови у призначенні пенсії з підстав невідповідності документу, що посвідчує особу позивача, вимогам законодавства, а саме: ненадання належним чином завірених копій документів, необхідних для призначення пенсії; ненадання позивачем документів уповноваженого органу Російської Федерації про те, що йому не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополя. Також позивач наголошував на тому, що при зверненні за призначенням пенсії ним було дотримано вимоги Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , яка викладена у листах відповідача від 20 грудня 2018 року за № 13185/03-01, № 3090/02-04.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області розглянути по суті заяви ОСОБА_1 від 29 вересня 2017 року та від 30 листопада 2017 року про призначення пенсії, з перевіркою наявності у ОСОБА_1 права на її призначення та виплату, з прийняттям за результатами розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 384,20 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року - скасувати в тій частині, якою відмовлено у задоволенні частини позовних вимог та прийняти нове - про задоволення позову в повному обсязі. Так, позивач посилаючись на практику суду касаційної інстанції щодо спірних правовідносин, зазначає про помилковість висновків суду першої інстанції щодо зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача по суті, замість зобов`язання відповідача призначити пенсію на підставі поданої заяви, оскільки саме такий спосіб є необхідним для ефективного захисту прав позивача на призначення пенсії.

В апеляційній скарзі, ГУ ПФУ в Херсонській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що представником позивача був порушений порядок звернення за призначення пенсії, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідача, ОСОБА_1 посилався на доводи, що ідентичні доводам викладеним у позовній заяві та узгоджуються з висновками суду першої інстанції та з урахуванням викладеного, просив у задоволенні апеляційної скарги ГУПФ в Херсонській області відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, ГУ ПФУ в Херсонській області зазначає про безпідставність доводів апеляційної скарги, зокрема наголошує на тому, що позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду було не дотримано вимог чинного законодавства, а тому відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. З урахуванням викладеного, у відзиві ГУПФ в Херсонській області просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, вважає що апеляційні скарги ГУ ПФУ в Херсонській області та ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, який на даний час проживає в державі Ізраїль, АДРЕСА_2 . Факт українського громадянства позивача було встановлено постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018 року у справі №821/862/18.

29.09.2017 року позивач, через свого представника на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком. Разом із заявою було подано особисту декларацію у відповідності до пп. 6 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку, затвердженого ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1.

До заяви ОСОБА_1 додав: копію довіреності, копію паспорту, копію трудової книжки, копію диплому про навчання № 178458 від 01.07.1975 року та Д-1 № 062050 від 14.06.1980 року, копію довідки про проходження навчання від 14.06.1980 року, оригінал апостильованої заяви про призначення пенсії.

Листом від 04.10.2017 року № 2270/02 Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області (правонаступником якого є ГУ ПФУ у Херсонській області) відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії з посиланням на порушення заявником порядку звернення з відповідною заявою, встановленого Порядом, затвердженим ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1. Зокрема, УПФУ зазначило, що паспорт громадянина України для виїзду за кордон не є документом, передбаченим п. 2.9 Порядку, а лише дає право на виїзд з України та в`їзд на її територію та посвідчує громадянина України під час перебування за межами України. Також, зазначено, що ОСОБА_1 або його представник мають звернутися до пенсійного органу з оригіналами документів.

Рішенням Генічеського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області № 30 від 30.10.2017 року відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 , в якому зазначено, що рішення про призначення пенсії може бути прийнято відповідним управлінням Фонду у районі, місті, районі у місті за місцем проживання (реєстрації) заявника в Україні та за умови особистого звернення заявника або його уповноваженого представника та надання заяви установленої форми разом з документами, необхідними для призначення пенсії.

30.11.2017 року позивач через свого представника на підставі нотаріально посвідченої та апостильованої довіреності повторно звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, до якої, серед іншого, додано: довіреність, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, трудову книжку та ідентифікаційний номер.

Листом від 11.12.2017р. № 3907/02 Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області знову відмовило ОСОБА_1 в призначенні пенсії з посиланням на порушення заявником порядку звернення з відповідною заявою, встановленого Порядом № 22-1. Зі змісту вказаного листа слідує, що підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком є аналогічними підставам, зазначеним в листі від 04.10.2017р. № 2270/02.

Наведена відмова була оскаржена позивачем у судовому порядку, за результатами якого 21.08.2018 року Одеським апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову по справі №821/862/18, якою відповідача зобов`язано розглянути заяви позивача від 29.09.2017 року та від 30.11.2017 року з прийняттям за результатами їх розгляду відповідного рішення з урахуванням висновків суду.

11.12.2018 року представником позивача було надіслано до відповідача вимогу про добровільне виконання наведеного судового рішення.

Листом від 20.12.2018 року за № 13185/03-01 позивачу повідомлено про те, що рішення суду апеляційної інстанції виконано, тим самим розглянуто його заяви про призначення пенсії від 29.09.2017 року та від 30.11.2017 року. За результатами розгляду ГУ ПФУ в Херсонській області дійшло висновку, що позивачем порушено порядок звернення до органу ПФУ із відповідною заявою, а саме не дотримано вимоги, встановлені приписами статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Порядку, затвердженого ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1. Наявність порушень пояснюється встановленням наступних обставин: документ, що посвідчує особу позивача не відповідає Порядку, затвердженому ПППФУ від 25.11.2005 року № 22-1; надані копії документів, необхідних для призначення пенсії, не завірені належним чином; не надано документів уповноваженого органу Російської Федерації на підтвердження того, що позивачу не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополя.

Листом від 20.12.2018 року за № 3090/02-04 ГУ ПФУ в Херсонської області повідомило позивачу про відмову в призначенні пенсії з посиланням на порушення заявником порядку звернення з відповідною заявою. Зі змісту вказаного листа слідує, що підстави для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком є аналогічними підставам, зазначеним в листі від 20.12.2018 року за №13185/03-01.

Позивач, вважаючи протиправною відмову у призначенні пенсії за віком звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не порушено порядок звернення до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії, встановленого Порядком №22-1 та Законом України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", у зв`язку з чим суд визнав протиправними рішення про відмову у призначенні пенсії. Разом з цим, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення вимог позову в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити та виплачувати позивачу пенсію у розмірі, не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів, з урахуванням того, що у межах спірних правовідносин пенсійним органом фактично не приймались до розгляду по суті заяви позивача про призначення пенсії і, як наслідок, не перевірялось наявність у позивача права на її призначення та виплату.

У зв`язку з цим, суд вважав, що з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача у справі, необхідно зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути по суті подані ОСОБА_1 заяви про призначення пенсії та вирішити питання щодо наявності/відсутності у позивача права на призначення йому пенсії, з прийняттям за результатами такого розгляду відповідного рішення.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до положень статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

В статті 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пенсії за віком відповідають ознакам такої категорії як власність, а тому не залежать від місця проживання особи пенсіонера, а її протиправне позбавлення буде порушенням гарантій, передбачених частиною четвертою статті 41 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Порядок нарахування та виплати пенсії регламентовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із пунктом 1 частини першої та частини четвертої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 45 Закону №1058-IV визначаються строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії. При цьому, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку. При відстрочці часу призначення пенсії за віком пенсія, з урахуванням положень статті 29 цього Закону, призначається за заявою пенсіонера з дня, що настає за останнім днем місяця, в якому набуто повний місяць страхового стажу (у тому числі сумарно) для відстрочки часу виходу на пенсію, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з такого дня; пенсія по інвалідності призначається з дня встановлення інвалідності, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня встановлення інвалідності. У такому самому порядку призначається пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком, якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані на день встановлення інвалідності, і з дня виникнення такого права - якщо вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані в період після встановлення інвалідності до дня звернення за призначенням пенсії по інвалідності. У разі коли вимоги частини другої статті 33 цього Закону виконані після призначення пенсії по інвалідності, пенсія по інвалідності в розмірі пенсії за віком призначається з дня настання такого права, якщо звернення за призначенням пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком відбулося не пізніше трьох місяців з дня настання такого права; пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону.

Колегія суддів зазначає, що пенсія за віком, за вислугу років та інші форми соціального захисту зумовлені певними особливостями, а саме, призначаються у зв`язку з попередньою трудовою діяльністю (працею) особи, ґрунтуються на примусовому вилучені (крім податків із заробітної плати) з боку держави частини коштів для гарантування функціонування системи пенсійного забезпечення, передбачають безумовний та безстроковий обов`язок держави забезпечувати утримання особи у старості, враховуючи, в тому числі, фінансові можливості такої держави, а також право встановлювати особливі умови для отримання таких форм соціального захисту, які, за будь-яких умов не повинні суперечити самій суті відповідного права, бути справедливими та недискримінаційними.

Згідно чинної на момент первинного звернення позивача із заявою про призначення пенсії постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року №13-4 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2014 р. за № 804/25581) органами, що здійснюють пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя визначено:

Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області - щодо пенсійного забезпечення осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей) або згідно з міжнародними договорами України з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

Генічеське об`єднане управління Пенсійного фонду України та Скадовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Херсонської області - щодо осіб, які отримують пенсію відповідно до інших законодавчих актів.

В подальшому, згідно внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 09.07.2018 року №14-1 змін до постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-4, органом, що здійснює пенсійне забезпечення та надання соціальних послуг особам, які проживають на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1.

Згідно п.2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Пенсійного фонду про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним у пункті 1.3 розділу І цього Порядку).

Згідно п.2.23 Порядку №22-1 документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, засвідчених у нотаріальному порядку або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію.

Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. У разі, якщо підтвердженням страхового стажу є трудова книжка, подається копія з неї, засвідчена адміністрацією підприємства, установи, організації за місцем останньої роботи або органом, що призначає пенсію.

Отже, чинним законодавством чітко встановлено, що для призначення пенсії документи, якими підтверджується стаж, вік та заробітна плата, подаються до територіального органу ПФУ тільки в оригіналах (на відміну від поновлення вже призначеної пенсії певній категорії осіб, яке здійснюється за документами, наявними у матеріалах пенсійної справи та не вимагає подання оригіналів відповідних документів).

Таким чином, реалізація гарантованого права громадянам щодо призначення пенсії відбувається за заявочним принципом.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача у рішенні №30 від 30.10.2017 року на неособисте звернення ОСОБА_1 із заявами про призначення пенсії, оскільки такі посилання спростовуються положеннями ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV, згідно яких заява про призначення пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду особисто заявником або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Матеріалами справи підтверджено, що оригінал такої довіреності надавався до Генічеського УПФУ представником позивача разом зі заявою про призначення пенсії від 30.11.2017 року.

Чинним законодавством заявник наділений правом вибору щодо особистого звернення до органу, що призначає пенсію, або через свого представника, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що пенсійний орган не мав права відмовляти позивачу у призначенні пенсійних виплат з підстав неособистого звернення.

Як вже зазначалось, Порядком №22-1 встановлено, що на підтвердження права на пенсію особи мають подати органу визначений чинним законодавством пакет документів, на підставі яких пенсійний орган перевіряє заявлене ними право.

Відмовляючи ОСОБА_1 в призначенні пенсії, відповідачем, серед іншого, зазначено, що представником позивача надано не належно завірені копії документів, тоді як відповідні документи мали бути подані в оригіналах.

Колегія суддів критично ставиться до таких доводів відповідача, оскільки матеріалами справи підтверджено, що при зверненні із заявою від 30.11.2017 року представником позивача було надано в оригіналах, серед іншого, посвідчення особи, трудову книжку та ідентифікаційний номер.

Посилання ж апелянта на те, що такі документи було надано в копіях колегія суддів не приймає, оскільки ту обставину, що разом із заявою від 30.11.2017 року відповідні документи було подано позивачем в оригіналах було встановлено рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 17.07.2018 року по справі №821/682/18 (а.с. 108).

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Більше того, пунктом 1.7 Порядку №22-1 встановлено, що у разі, якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

В порушення вказаної норми ГУ ПФУ в Херсонській області не надало позивачу часу для надання документів, які, на думку пенсійного органу, були оформлені не належним чином, а направило позивачу листи про відмову в призначенні пенсії.

Стосовно посилань відповідача, що позивачем під час звернення за призначенням пенсії не підтверджено місце проживання (реєстрації) на території України, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядком №22-1. колегія суддів зазначає таке.

Так, згідно частини 2 статті 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до статті 24 Конституції України, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в пункті 52 рішення у справі №10441/06 "Пічкур проти України" від 07 лютого 2014 року.

Крім того, в рішенні Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року №25-рп/2009 чітко зазначено, що конституційне право на соціальний захист не може бути поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення, а держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, не може позбавити цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що чинним законодавством України не передбачено такої підстави для відмови особі, яка офіційно виїхала на постійне місце проживання за кордон, у призначенні пенсії, як відсутність реєстрації в Україні та проживання за кордоном, в тому числі і в країні, з якою відсутній договір щодо пенсійного забезпечення.

Наведений висновок узгоджується з практикою Верховного Суду України, викладеною в постановах від 19.09.2018 року у справі №766/1519/17, від 31.01.2019 року у справі №520/9721/16-а та від 01.10.2019 року у справі № 804/3646/18.

Таким чином, колегія суддів вважає обгрунтованим висновки суду першої інстанції стосовно того, що ОСОБА_1 , як громадянин України, незалежно від проживання в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення.

Посилання ГУ ПФУ в Херсонській області на відсутність документів уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополі колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до Генічеського ОУПФУ із заявою про призначення пенсії позивачем було подано особисту декларацію у відповідності до пп. 6 п. 2.1 Розділу ІІ Порядку №22-1, в пункті 4 якої зазначено, що пенсія йому не призначалася, пенсійних виплат від уповноважених органів Російської Федерації, в тому числі на території АРК, позивач не отримував (а.с. 44).

Частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, пунктом 4.2 Порядку №22-1 встановлено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, органі Пенсійного фонду наділені повноваженнями збирати необхідні для розгляду заяви особи (у тому числі щодо призначення пенсії) документи.

Проте, ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду ГУ ПФУ в Херсонській області не було надано доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на встановлення наявності чи відсутності у позивача права на призначення пенсії, зокрема, направлення запитів щодо отримання таких документів до уповноваженого органу Російської Федерації, а тому посилання відповідача на відсутність документів уповноваженого органу Російської Федерації про те, що ОСОБА_1 не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території АРК та м. Севастополі є недоречними.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає безпідставними посиланння ГУ ПФУ в Херсонській області в рішенні №30 від 30.11. 2017 року про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 , а також в листах від 20.12.2018 року № 13185/03-01 та № 3090/02-04, на недотримання позивачем вимог ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при зверненні із заявою про призначення пенсії.

Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Херсонській області спростовуються викладеним, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача відсутні.

Стосовно доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 колегія суддів зазначає таке.

Так, з апеляційної скарги вбачається, що апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обраного способу захисту порушених прав у спірних правовідносинах, а саме: зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області розглянути по суті заяви позивача від 29.09.2017 року та від 30 листопада 2017 року про призначення пенсії, з перевіркою наявності у нього права на її призначення та виплату. З цього приводу апелянт зазначає, що рішенням суду у справі №821/862/18 територіальний орган Пенсійного фонду України вже було зобов`язано розглянути заяву про призначення пенсії, на виконання якого відповідач повторно відмовив позивачу у призначенні пенсії з аналогічних підстав.

У зв`язку з цим, апелянт вважає, що належним та ефективним способом захисту його прав буде прийняття рішення про зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.09.2017 року (з дати першого звернення за призначенням пенсії) у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Колегія суддів не погоджується з такими доводами, оскільки з матеріалів справи вбачається, що фактично ГУ ПФУ в Херсонській області не розглядало по суті подані позивачем заяви про призначення пенсії, не перевіряло наявність у ОСОБА_1 права на її призначення та виплату, у тому числі із дослідженням віку та стажу позивача.

У даному випадку відповідачем у межах вимог Порядку №22-1 здійснено лише розгляд питання щодо прийняття поданих документів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що вирішення питання щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Херсонській області призначити позивачу пенсію за віком у розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, є передчасним.

Разом з тим, колегія суддів зауважує на тому, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше. Суд не може перебирати компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати нові документи, яким не надавалась була оцінка, та встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії. Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 20.12.2018 року у справі №132/3485/16-а, від 08.08.2019 у справі 414/2109/16 та від 11.07.2019 у справі № 812/564/18.

Враховуючи, що відповідачем не перевірено наявність у ОСОБА_1 всіх умов для призначення пенсії, зокрема, не з`ясовано та не вирішено питання щодо наявності у позивача страхового стажу, що є обов`язковою умовою для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення судом першої інстанції позовних вимог шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяви позивача про призначення пенсії, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 242 КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 07.11.2019 року.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.