Справа № 815/1876/18
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/1876/18
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

при секретарі: Шатан В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019р. по справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації та правового забезпечення виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області, треті особи: Друга Одеська державна нотаріальна контора, Чорноморський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2018р. ПрАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» звернулося в суд із позовом до Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно управління державної реєстрації та правового забезпечення ВК Чорноморської МР Одеської області, треті особи: Друга Одеська державна нотаріальна контора, Чорноморський міський відділ ДФС ГТУЮ в Одеській області, в якому просило зобов`язати вилучити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження номер 1599010, дата і час державної реєстрації 19.11.2008р., вид обтяження заборона на нерухоме майно за адресою: Україна, Одеська АДРЕСА_1 ., м. АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 1.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що у 2015р. під час оформлення правочину щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , він дізнався, що 5.03.2001р. нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори накладено заборону на нерухоме майно за вказаною адресою.

Позивач зазначає, що згідно з Інформаційної довідки від 24.06.2016р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна, об`єкт нерухомого майна, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . АДРЕСА_4 належить на праві приватної власності ПрАТ «ЗАЗ» та міститься інформація про те, що 19.11.2008р., державним реєстратором Іллічівського МУЮ протиправно внесено запис про обтяження, вид обтяження - заборона на нерухоме майно, при цьому відсутні дані про обтяжувача.

Крім того, підставою накладення заборони на відчуження став лист ВДВС Іллічівського МУЮ від 2.03.2001р., що є грубим порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження» та інших актів законодавства, які регулюють питання випадків та умов накладення арешту на майно.

Посилаючись на вказані обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019р. в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні правові підстави для вилучення із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження за №1599010, оскільки в даному випадку відповідачем не було вчинено протиправних дій у правовідносинах з позивачем, а також у відповідача відсутні повноваження щодо вчинення таких дій.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ПрАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» є правонаступником всіх прав та обов`язків, у тому числі майнових Спільного українсько-корейського підприємства з іноземною інвестицією у формі закритого ТОВ АвтоЗАЗ-Деу та є власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Промислова АДРЕСА_5 .

У 2015р. товариство при оформленні правочину щодо нерухомого майна ПрАТ ЗАЗ від приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Тимченко О.В. дізнався про те, що 5.03.2001р. нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори було накладено заборону на нерухоме майно, що знаходиться за цією адресою.

В подальшому, листом ВДВС Іллічівського МУЮ за вих. №03-2933 від 14.03.2016р. повідомлено товариство про те, що в базі даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відсутні будь-які дані щодо виконавчих проваджень на відносно ЕФА ІНФКА за закінченням строків зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання. Крім того у ВДВС відсутня будь-яка інформація та документи, на підставі яких у 2001р. була накладена заборона на відчуження майна цієї агенції.

Звертаючись в суд, позивач просив зобов`язати відповідача вилучити із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон на відчуження об`єктів нерухомого майна запис про обтяження №1599010, дата і час державної реєстрації 19.11.2008р., вид обтяження заборона на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_6 , АДРЕСА_5 .

Перевіряючи правомірність та законність рішення суду першої інстанції, з урахування підстав, за якими апелянт пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.

Положення ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за №1952-IV від 1.07.2004р. (надалі Закон України №1952-IV) регулюють відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Приписами ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (надалі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом, актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

За правилами ч.2-3 ст.3 Закону України №1952-IV, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013р., визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:

1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;

2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Як вбачається із матеріалів справи, що реєстрація заборони на об`єкт, що належить товариству була здійснена 5.03.2001р. на підставі: лист, серія та номер:02-820, виданий 5.03.2001р., видавник: Іллічівське міське управління юстиції.

Наказом Міністерства юстиції України за №41/5 від 27.05.1997р. (Наказ втратив чинність на підставі Наказу Мін`юсту №31/5 (z0364-99) від 9.06.1999р.) затверджено Положення про Єдиний реєстр для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна" (чинний на момент виникнення спірних правовідносин), яке встановлює порядок створення Єдиного реєстру для реєстрації заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесення реєстраційних записів до нього, а також одержання, обігу та надання інформації щодо заборон та арештів, накладених на об`єкти нерухомого майна.

Положеннями п.1.5 цього Положення встановлено, що накладені заборони та арешти реєструються реєструвальним органом за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна, а також заносяться до алфавітної книги обліку заборон відчуження нерухомого майна.

У відповідності до п.2.1. цього Положення, підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про заборони на відчуження та арешти об`єктів нерухомого майна, а також записів в алфавітну книгу заборон відчуження нерухомого майна є: а) накладення державним нотаріусом заборони на об`єкт нерухомого майна; б) повідомлення посадової особи виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів про накладення заборони на об`єкт нерухомого майна; в) повідомлення судових і слідчих органів про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна; г) повідомлення приватного нотаріуса, який посвідчив угоду, що буде підставою для накладення заборони на відчуження нерухомого майна.

Згідно з пп.3.1- 3.2 Розділу 3 Положення, органи та особи, зазначені у підпунктах "а", "б", "в" і "г" п.2.1 цього Положення, надсилають реєструвальному органу повідомлення про накладені заборони чи арешти об`єктів нерухомого майна встановленого зразку не пізніше 3-х днів з моменту їх вчинення.

Повідомлення надсилаються на паперових носіях, а також електронною поштою.

Реєструвальний орган відмовляє у внесенні відомостей про заборони та арешти у Базовий реєстр, якщо подані документи не відповідають вимогам цього Положення.

Розділом 4 Положення передбачено, що підставами для внесення у Базовий реєстр відомостей про зняття заборон та арештів на відчуження об`єктів нерухомого майна є повідомлення та заяви органів та осіб, за ініціативою яких були накладені відповідні заборони та арешти, а також органів, які згідно з чинним законодавством мають право зняти заборони та арешти на використання майна.

Відомості про зняття заборон та арештів на відчуження майна вносяться в Базовий реєстр у день надходження повідомлень та заяв.

Аналізуючи вищевказане, судова колегія вважає, що на час внесення оскаржуваного запису, діяло законодавство, яке передбачало можливість внесення запису до реєстру відомостей про заборони на відчуження та арешти об`єктів нерухомого майна на підставі повідомлення відповідного органу.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що запис, який оскаржує позивач не вносився саме відповідачем.

Вказаний архівний запис був перенесений реєстратором: Друга одеська державна нотаріальна контора, Одеський міський нотаріальний округ з Базового реєстру у Державний реєстр прав.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що оскільки арешт був накладений іншим органом, на час розгляду та вирішення справи цей арешт не був скасований ані органом, який його наклав, ані у судовому порядку, то у відповідача відсутні правові підстави для внесення відповідних змін до Реєстру.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запорізький автомобілебудівний завод» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 травня 2019р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 6 листопада 2019р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Яковлєв