Справа № 804/2067/18
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 листопада 2019 року м. Дніпросправа № 804/2067/18

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Троянова А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРБ»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року (суддя Рябчук О.С., повний текст рішення складений 01 квітня 2019 року) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРБ»

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и в :

ТОВ «СКАРБ» у березні 2018 року звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № та № , прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 21 листопада 2017 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду та прийняти нове, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області у період з 09.10.2017 по 13.10.2017 було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «СКАРБ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на прибуток та податку на додану вартість по взаємовідносинам із ПП «Олімп» (), ТОВ «Люксреал» (), ТОВ «Прайд Союз» (), ТОВ «Укроргенергогаз» () за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, ТОВ «Макро Трейд Ком» (), ТОВ «Укрінжинірінг Він» () за період з 01.01.2015 по 31.12.2015, за результатами якої складено Акт № 17685/04-36-14-22/21932104 від 23.10.2017.

На підставі висновків акту відповідачем 21 листопада 2017 року прийняті податкові повідомлення-рішення: № , яким ТОВ «СКАРБ» збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ за податковими зобов`язаннями у розмірі 94500,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 23625,00 грн.; № , яким ТОВ «СКАРБ» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями у розмірі 296568,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 105759,00 грн.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки, викладені в акті перевірки, згідно з якими угоди, укладені ТОВ «СКАРБ» з ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», ТОВ «Укрінжинірінг Він», не були спрямовані на реальне настання правових наслідків.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх обґрунтувань та доказів реального отримання товарів від зазначених в акті перевірки контрагентів, під час розгляду справи позивачем не спростовано доводів податкового органу стосовно відсутності у контрагентів необхідних ресурсів для здійснення господарської діяльності в обсягах задекларованих показників.

Також суд першої інстанції зазначив, що під час вирішення спору було встановлено, що товари дійсно поставлені позивачеві, роботи виконані, послуги надані, але не тією особою, що зазначена у первинних документах, а тому відповідні первинні документи не можуть вважатися достовірними та не можуть підтверджувати право підприємства на податковий кредит.

Крім того, за висновком суду першої інстанції, позивачем не доведено прояву, в необхідному обсязі, розумної обережності при укладенні договорів зі спірними постачальниками, а тому останній має нести несприятливі наслідки в рамках податкових правовідносин.

Первинні документи ТОВ «СКАРБ» є неналежними, оскільки підписані посадовими особами суб`єктів господарювання, які створені без мети ведення фінансово-господарської діяльності, що встановлено вироками в кримінальних справах, які набрали законної сили.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу, висновків суду першої інстанції та правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, колегія суддів зазначає, що відповідно до пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Згідно з п. 138.2 ст. 138 ПК України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (пп. 139.1.9 п. 139.1 ст. 139 ПК України).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів (послуг) або дата отримання платником податку товарів (послуг), що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари (послуги) та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів (послуг), на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.6, 201.10 ст. 201 ПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», ТОВ «Укрінжинірінг Він» було укладено договори поставки товарів (робіт, послуг).

Суд апеляційної інстанції встановив, відповідач не спростував належними доказами, що вищезазначені договори не було визнано недійсними в судовому порядку. Також судом встановлено, сторонами не заперечується, що до перевірки ТОВ «СКАРБ» не було надано жодних бухгалтерських та первинних документів.

Разом з тим, ТОВ «СКАРБ» листом за № 56 від 15.09.2017 на запит податкового органу № 1-629/10/04-36-14-09 від 02.08.2017 повідомило, що ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.08.2016 у кримінальній справі № 210/2606/16-к було накладено арешт на майно, у тому числі було вилучено комп`ютерну техніку, первинну бухгалтерську документацію, яка безпосередньо стосується господарських відносин з ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», ТОВ «Укрінжинірінг Він». Вказані документи знаходяться в Дзержинському ВП Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим відсутня можливість їх надання до перевірки податковому органу.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 85.9 ст. 85 Податкового кодексу України у разі коли до початку або під час проведення перевірки оригінали первинних документів, облікових та інших регістрів, фінансової та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також виконання вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, були вилучені правоохоронними та іншими органами, зазначені органи зобов`язані надати для проведення перевірки контролюючому органу копії зазначених документів або забезпечити доступ до перевірки таких документів.

Такі копії, засвідчені печаткою та підписами посадових (службових) осіб правоохоронних та інших органів, якими було здійснено вилучення оригіналів документів, або яким було забезпечено доступ до перевірки вилучених документів, повинні бути надані протягом трьох робочих днів з дня отримання письмового запиту контролюючого органу.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», згідно з ч. 2 ст. 3 якого бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ст. 9 вказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88.

Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що первинний документ має дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. При цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області до правоохоронних органів письмовий запит щодо надання засвідчених копій первинних документів ТОВ «СКАРБ» або щодо забезпечення доступу до перевірки таких документів, не направлявся.

Фактично податковим органом не було здійснено перевірку первинних документів та не проаналізовано реальність господарських операцій у розрізі первинної документації по господарським операціям ТОВ «СКАРБ» з ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», ТОВ «Укрінжинірінг Він».

В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що товари дійсно поставлені позивачеві, роботи виконані, послуги надані, але не тією особою, що зазначена у первинних документах, а тому відповідні первинні документи не можуть вважатися достовірними та не можуть підтверджувати право підприємства на податковий кредит.

Разом з тим, судом першої інстанції під час розгляду справи не було проаналізовано господарські операції та первинні документи за господарськими операціями з ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», ТОВ «Укрінжинірінг Він» з метою визначення витрат, а також встановлення зв`язку між понесеними витратами і господарською діяльністю платника податку. Не наведено жодних доказів, що свідчать про постачання товарів, надання послуг, виконання робіт іншими суб`єктами господарювання.

Як вбачається зі змісту акту перевірки, при проведенні перевірки податковим органом було використано загальну інформацію з інформаційних баз даних ДФС, згідно з якими ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», ТОВ «Укрінжинірінг Він» по ряду контрагентів до ЄДР внесено запис про відсутність за місцезнаходженням, баланс та декларації за 2014 рік, 2015 рік, вказаними підприємствами до податкового органу не подавалися, встановлено відсутність об`єктів оподаткування по операціям з придбання товарів (робіт, послуг) та по операціям з продажу цих товарів (робіт, послуг).

Проте суд апеляційної інстанції зазначає, що такі висновки не підтверджені жодними належними доказами. Висновки суб`єкта владних повноважень щодо нереальності господарських операцій не можуть ґрунтуватися лише на інформації, що міститься у податковій базі відносно контрагентів платника податків. Такі висновки можуть бути здійснені на підставі первинних документів та об`єктивної перевірки фактичних обставин господарських правовідносин. Податковим органом не надано жодних доказів щодо проведення зустрічних звірок контрагентів позивача для відпрацювання податкових ризиків з ПДВ, жодні первинні документи, які перебувають у контрагентів позивача, не досліджувалися, що свідчить про необґрунтованість висновків податкового органу щодо порушення позивачем податкового законодавства. Тобто, такі висновки ґрунтуються на припущеннях, без об`єктивної та перевіреної інформації щодо контрагентів.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що неналежне виконання податкових зобов`язань контрагентами позивача тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цих осіб. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування податку на додану вартість у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, а також на віднесення сум витрат до витрат, що враховуються при визначенні об`єкту оподаткування податком на прибуток.

Додатковою підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень стали вироки: Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2017 у справі № 201/8082/16-к, відповідно до якого ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнано винними у вчиненні фіктивного підприємництва, а саме, придбанні фіктивних суб`єктів господарювання - ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», з метою прикриття незаконної діяльності; Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2016 у справі № 757/9289/16-к, згідно з яким ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні фіктивного підприємництва, а саме, придбання ТОВ «Укрінжинірінг Він» з метою надання послуги щодо мінімізації податкових зобов`язань.

Відповідно до частини 6 статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Дослідивши вказані вироки, суд апеляційної інстанції зазначає, що останніми не надано оцінку вчиненим господарським операціям з конкретними контрагентами, жодних висновків щодо нереальності господарських операцій ПП «Олімп», ТОВ «Люксреал», ТОВ «Прайд Союз», ТОВ «Укроргенергогаз», ТОВ «Макро Трейд Ком», ТОВ «Укрінжинірінг Він» вироки також не містить.

Таким чином, враховуючи, що жодної оцінки первинним документам, що стосуються вказаного питання, податковим органом надано не було, жодними доказами не спростовано їх неналежність чи недостовірність, суд апеляційної інстанції доходить висновку про необґрунтованість висновків акту перевірки, що потягло за собою прийняття протиправних рішень щодо донарахування податкових зобов`язань, наслідком чого є їх скасування.

Судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому вбачаються підстави для скасування постанови та ухвалення нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРБ» задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 березня 2019 року в адміністративній справі № 160/2067/19 скасувати.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРБ» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення № та № , прийняті Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області 21 листопада 2017 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СКАРБ» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Дніпропетровській області документально підтверджені судові витрати у розмірі 19516 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) грн. 95 коп.

Постанова суду набирає законної сили з 05 листопада 2019 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 05 листопада 2019 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова