Справа № 196/978/19
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/978/19
№ провадження 2-а/196/15/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області, як адміністративний суд, у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участю секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Юрченка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Юрченка С.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що постановою інспектора батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Юрченка С.В. серії ЕАВ №1369326 від 27.07.2019 року його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

З даною постановою інспектора не погоджується та вважає її такою, що винесена з порушенням норм чинного законодавства, що полягає в наступному.

Згідно вимог п.16.3 ПДР у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Так, 27 липня 2019 року, близько 15 год. 25 хв., він рухався по вул.Кармелюка, 6 в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, та при наближенні до перехрестя (регульованого) проїзної частини світлофором було подано заборонний знак руху (увімкнення червоного сигналу). Ним було виконано вимогу п.8.10 ПДР України, що у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Як об`єктивну сторону вчиненого, на думку відповідача, ним правопорушення, зазначено, що він, керуючи автомобілем Мерседес Бенц 313Д р.н. НОМЕР_1 , зупинив ТЗ за світлофором, не бачив сигналів світлофора. При цьому, відповідач, щоб переконатися в цьому, повинен був замірити відстань між автомобілем та світлоформ або знаходитися за кермом автомобіля. Проте, нічого подібного не було.

При цьому, автомобіль, яким він керував йому не належить, а перебуває у власності та користуванні підприємтсва, на якому він працює водієм, ТОВ "Автотранссервіс" (), тому надати копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу він не має можливості.

На даному перехресті відсутні дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія), а також пішохідний перехід та залізничний переїзд або трамвайні рейки.

Крім його автомобіля, в салоні якого перебувало сім пасажирів, та автомобіля патрульного екіпажу, на даному відрізку автомобільної дороги та перехресті інші учасники дорожнього руху були відсутні.

Після початку руху він був зупинений екіпажем патрульної поліції та інспектором Юрченко С.В.

Звинувачення інспектора грунтувалися на тому, що він начебто зупинився так, що йому не було видно сигналів світлофора. При цьому, жодних доказів, зокрема замірів чи переконання у цьому, у відповідача не було та не мало бути, оскільки дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія), дорожній знак 5.62 "Місце зупинки" відсутні. Також, відсутній пішохідний перехід. Для переконання чи зупинився він ближче 10 м, інспектор мав би замірити відстань від автомобіля (капота) до світлофора. Подібних дій інспектором вчинено не було, а тому відсутні будь-які підстави стверджувати, що дана відстань була меншою, ніж встановлено ПДР України, оскільки жодних приладів для встановлення об`єктивної сторони у вигляді вимірювання сертифікованим засобом інспектором не застосовано, не зазначено про їх сертифікацію, що дало б змогу беззаперечно встановити в його діях ознаки адміністративного правопорушення.

Крім цього, перехрестя по вул.Кармелюка в м.Кривий Ріг Дніпропетровської області регульоване сигналами світлофора. Крім встановленого світлофора перед перехрестям, встановлено дублюючий світлофор за перехрестям, тому водій у будь-якому разі обізнаний, оскільки світлофори працюють синхронно та ними подається сигнал щодо дозволу або заборони руху одномоментно, тобто синхронно.

Таким чином, інспектором батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенантом поліції Юрченко С.В. прийнято рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП без доказів, та грунтується лише на припущеннях відповідача.

Також, коли він виявив бажання ознайомитися з доказами, зокрема переглянути відеозапис, то відповідачем йому було не зрозуміло пояснено, що надати даний доказ він не може, причини не зрозумілі. Посилань на відеозйомку з боді-камер в інтернет-ресурсі інспектором в постанові не зазначено, що є порушенням його права на ознайомлення з доказами та надання заперечень на місці.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.9, 72, 78, 241-246, 255, 286, 293 КАС України, прохає суд:

- скасувати постанову інспектора батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Юрченка С.В. серії ЕАВ №1369326 від 27 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., та закрити провадження в справі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та прохає їх задовольнити.

Відповідач інспектор батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенант поліції Юрченко С.В. в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в суді, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи суду не надіслав.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, 27 липня 2019 року інспектором батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенантом поліції Юрченко С.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., відповідно до якої ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_2 , в м.Кривий Ріг по вул.Кармелюка, 6 Дніпропетровської області, зупинив транспортний засіб за світлофором, не бачивши його сигнали, чим порушив вимоги п.16.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п.1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч.2 ст.122 КУпАП є порушення водіями транспортних засобів правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, ненадання переваги в русі маршрутним транспортним засобам, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування водієм під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до п.16.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР) встановлено, що у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1, 2 і 3 статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч 2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п.4 розділу I Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбаченого ч.ч.1, 2, 3 ст.122 КУпАП, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п.2 розділу III зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч.1, 2, 3 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд зазначає, що за приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб`єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Як вбачається з постанови, серія ЕАВ № 1369326 від 27.07.2019 року в ній не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, при цьому в постанові про адміністративне правопорушення відсутні мотиви відхилення інших доказів, зокрема пояснення правопорушника чи пояснення можливих свідків.

Посилань на будь-які інші докази вказана постанова також не містить.

Відповідно до ст.159 ч.4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що позивач 27.07.2019 року о 15.25 год., керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 313 CDI д.н.з. НОМЕР_2 , в м.Кривий Ріг по вул.Кармелюка, 6 Дніпропетровської області, зупинив транспортний засіб за світлофором, не бачивши його сигнали, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Таким чином, суд вважає, що обставини наявності адміністративного правопорушення не підтверджені належними доказами, зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що вказує на відсутність фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП та винність позивача у його вчиненні. Окрім того суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення не є окремим доказом винності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відображає не фактичні обставини події, а думку особи, яка її складає, про ці події.

Отже, відповідачем не доведено факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 1369326.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем в судовому засіданні не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

За правилами ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанову серії ЕАВ № 1369326 від 27.07.2019 року у відношенні ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, та враховуючи положення ч.1 ст.247 КУпАП, якою визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП закрити, задовольнивши таким чином позовні вимоги повністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8-10, 20, 72, 77, 90, 159, 241-246, 250, 286, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Юрченка Сергія Володимировича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову інспектора батальйону №1 роти №1 полку патрульної поліції у м.Кривий Ріг УПП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Юрченка Сергія Володимировича серії ЕАВ №1369326 від 27 липня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП скасувати, та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Судовий збір компенсувати за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча О.М. ГУДИМ