Справа № 500/1986/19
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/1986/19

30 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Павловському Ю.Б.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Онофрійчук Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Управління обслуговування громадян Гусятинського відділу обслуговування громадян про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Управління обслуговування громадян Гусятинського відділу обслуговування громадян про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 червня 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 30.07.2019 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, аргументуючи це тим, що в довідках, які подавав позивач відсутні відомості, в яких зазначено населений пункт чи об`єкт, де особою проводились роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Позивач з даним рішенням не згідний, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою від 03.09.2019 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 16.09.2019. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Згідно поданих документів для призначення пенсії, а саме довідки Копичинецького АТП №87 від 23.12.1992 року зазначено, що позивач, приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, однак не вказано який період перебування у зоні відчуження, а також не вказано перелік населених пунктів, де позивач проводив роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно витягу з наказу Копичинецького АТП №19 від 07.07.1986 року, копія якого відсутня в матеріалах пенсійної справи позивача, вказано, що позивача командирували в Чорнобильську зону для ліквідації аварії з 07.07.1988 по 05.08.1988 року, однак ніяких документів, які б підтверджували періоди роботи в зоні відчуження позивачем до управління надано не було.

В зв`язку з цим, позивачу відмовлено у пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

18.09.2019 через канцелярію Тернопільського окружного адміністративного суду надійшло заперечення на відзив від позивача, відповідно до якого вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Поданий відповідачем відзив, позивач вважає неправомірним і нічим не обґрунтованим, адже, ним представлено довідку Копичинецького АТП № 87 від 23.12.1992 року, в якій чітко зазначено, що ОСОБА_1 був відкомандирований в Чорнобильську зону по ліквідації аварії автобусом, та вказано час перебування у цій зоні з 04.07. 1988 по 05.08.1988 року. Він був водієм автобуса, вивозив людей із зони ліквідації, у довідці не може зазначатись пункт чи об`єкт, де позивачем проводились роботи. Також у довідці вказано, що ОСОБА_1 отримав заробіток, після виконаної роботи в сумі 165 карбованців, що ще раз підтверджує виконання ним даної роботи.

20 вересня 2019 року ухвалою суду було призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 23.10.2019 о 10:15 год.

Ухвалою суду від 23.10.2019, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 30.10.2019 о 10:45 год. для надання позивачем додаткових доказів та виклику свідків по справі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, з мотивів викладених в позовній заяві та запереченні на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив в його задоволенні відмовити, з врахуванням відзиву на позовну заяву.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку сторін, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.06.2019 року ОСОБА_1 було подано заяву до Гусятинського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, як ліквідатору аварії на ЧАЕС відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Даним законом передбачається зниження пенсійного віку на 5 років особам, які працювали у зоні відчуження з 1 липня 1986 року по 31 грудня 1986 року - від 1 до 5 календарних днів, 1987 році - від 10 до 14 календарних днів, у 1988 році - не менше 30 календарних днів.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач є учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, категорія 3, виданого 26.12.2017 року Тернопільською облдержадміністрацією. Також 18 січня 1991 року йому було видано посвідчення серії НОМЕР_2 Тернопільським ТПО автотранспорту, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, на прізвище ОСОБА_2 .

Також, позивачем представлено виписку з наказу № 19 від 07.07.1988 року Копичинецького автотранспортного підприємства № 16143, в якій підтверджується та інформація, що ОСОБА_1 був відкомандирований на роботу на автобусі у Чорнобильську зону по ліквідації аварії з 07 липня по 05 серпня 1988 року та видане посвідчення № НОМЕР_3 від 07.07.1988 року .

Так, у списках працівників Копичинецького АТП 16143 від 21 11.1991 року № 1/06-3-222, які були учасниками робіт по ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС та яким відповідно видано посвідчення, позивач теж значився.

Також, позивачем надається копія довідки завіреної згідно оригіналу: головним спеціалістом відділу надання допомоги пільговим категоріям населення ДСЗН ОДА, в якій вказується, що ОСОБА_2 дійсно працював в Копичинецькому АТП водієм автобуса був командирований у Чорнобильську зону по ліквідації аварії автобусом з 04.07. 1988 по 05.08. 1988 року, за що одержав 789 карбованців за 420 годин заробітної плати, підставою чого слугував наказ № 000162 від 04.07.1988 року.

Проте, при зверненні в Головне управління пенсійного фонду України в Тернопільській області Управління обслуговування громадян Гусятинський відділ обслуговування громадян ОСОБА_1 було відмовлено. Позивач вважає дану відмову незаконною, оскільки були подані всі необхідні документи для призначення пенсії на пільгових умовах з зниженням пенсійного віку.

Суд зазначає, що в судовому засіданні також були допитані свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і отримують у зв`язку з цим пільгову пенсію. Свідки підтвердили, що позивач дійсно був відкомандирований у Чорнобильську зону по ліквідації аварії автобусом з 04.07.1988 по 05.08. 1988 року від Копичинецького АТП - 16143, яке в даний час визнано банкрутом і припинило юридичну особу та перебував у 30 кілометровій зоні відчуження, виконуючи роботи ліквідаціїї наслідків аварії.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Статтею 9 Закону 796-ХІІ визначено коло осіб, які вважаються такими, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Так, згідно вказаної статті, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно статті 10 Закону 796-ХІІ учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988- 1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Стаття 13 Закону 796-ХІІ передбачає обов`язок держави перед громадянами за шкоду, завдану внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов`язується відшкодувати її зокрема за пошкодження здоров`я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 15 Закону 796-ХІІ підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Визначення рівнів забруднення, доз опромінення, відновлення їх шляхом розрахунку здійснюється Кабінетом Міністрів України за поданням відповідних державних органів та обласних державних адміністрацій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 р. N 51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок) затверджений порядок, який регулює правила видачі посвідчень учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 2 Порядку посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства.

Пунктом 10 Порядку встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі одного з таких документів:

а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;

б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;

в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).

Тобто, підставою для отримання посвідчення та як наслідок статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є наявність у особи хоча б одного з перелічених вище документів.

Частиною 3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" закріплено, що Посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Верховний Суд України у постановах від 21.11.2006р. та 04.09.2015р. (справи № 21-1048во06, № 690/23/15-а відповідно) висловлював правовий висновок щодо застосування положень статті 55 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи". Зокрема, вказав, що єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи", у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи". Різного роду довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи викладене, особи які віднесені до 3 категорії учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а саме на підставі їхнього перебування - роботи у зоні відчуження автоматично мають право на пільги, встановлені ч. І ст. 55 Закону.

Згідно з матеріалами справи, позивач уже має відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 , як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1988 році, категорія 3, виданого 26.12.2017 року Тернопільською облдержадміністрацією.

Таким чином, при встановленні статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС третьої категорії та видачі відповідного посвідчення, яке згідно вказаного є безумовним підтвердження наявності відповідного статусу у особи, вже було підтверджено та встановлено факт перебування позивача у відповідний період у зоні відчуження, оскільки у випадку іншого підстави для видачі йому посвідчення 3 категорії були б відсутні.

Таким чином судом встановлено факт перебування та роботи позивача по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30 км. зоні відчуження з 04 липня по 05 серпня 1988 року (понад 30 днів) та те, що він має право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку.

Згідно ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю. Визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769) оформлену листом №146/03.05 від 30.07.2019 р. Гусятинського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян в призначення ОСОБА_1 пенсії, згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ЄДРПОУ / ІПН: 14035769) (Гусятинський відділ обслуговування громадян (сервісний центр) Управління обслуговування громадян) призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах з зниженням пенсійного віку, згідно ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з 20 червня 2019 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_4 ) понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.