Справа № 344/17508/19
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/623/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Татарінової О.А.,

секретаря Личковської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектору взводу 1 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядового поліції Хомин Ю.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним позовом мотивуючи тим, що 02.08.2019 року інспектором взводу 1 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядовим поліції Хомин Ю.В. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1387504, щодо скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, щодо ОСОБА_1 . В оскаржуваній постанові вказано, що 01.08.2019 року о 02 год. 31 хв. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ номерний знак НОМЕР_1 в м. Івано-Франківськ на перехресті вулиць Бельведерська та Галицька здійснив зупинку, чим порушив пп «г» п.15.9 ПДР, одночасно скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Працівник поліції прийняв рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення - штраф у розмірі 255 грн. Притягнення його до адміністративної відповідальності за нібито вчинене ним правопорушення, а саме невиконання вимог пп «г» п. 15.9 Правил дорожнього руху України вважає неправомірним. Вважає, що працівник поліції перевищив свої повноваження та прийняв незаконну та необґрунтовану постанову, оскільки жодних правопорушень він не вчиняв. Даною постановою порушені його права як громадянина України передбачені Конституцією України щодо незаконного притягнення його до відповідальності за правопорушення, які він не вчиняв. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву вказавши, що вимоги Позивача є безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне. 02.08.2019 року інспектор взводу №1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ДПП, рядовий поліції Хомин Ю.В. зі своїм напарником під час патрулювання на перехресті вулиць Галицька - Бельведерська у м. Івано-Франківську помітили концентрацію ПДР. Зокрема водій ТЗ ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку на перехресті вулиць Галицька - Бельведерська, чим порушив підпункт «ґ» п. 15.9 ПДР України. Інспектор підійшов до транспортного засобу позивача, представився, проінформував водія про причину зупинки. З метою забезпечення прав позивача, відповідач заслухав пояснення та клопотання позивача. Позивач пояснив, що здійснив зупинку та подальшу стоянку на нетривалий період часу. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, інспектором після розгляду адміністративної справи було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ 1387504 від 02.08.2019 року з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу 255 грн. та оголошено її зміст. Постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що між сторонами виник публічно-правовий спір щодо правомірності притягнення водія транспортного засобу до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, відповідальність за яке, передбачена ч. 1 ст. 122 КупАП.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

За змістом статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Підставами для визнання протиправним дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій/бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Пунктом 1 ст. 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Відповідно до статі 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно ч.ч. 1,2 ст.77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Згідно ст. 40 Закону № 580-VIII визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону № 580-VIII надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

З постанови серії ЕАВ № 1387504 від 02.08.2019 року в справі про адміністративне правопорушення вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , 02.08.2019 року о 14 год. 05 хв. у м. Івано-Франківськ по вул. Галицька, 1А, здійснив зупинку на перехресті, чим порушив п. 15.9. ґ ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП (а.с. 5).

Представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Слід зазначити й те, що з наданої відповідачем відеофіксації неможливо встановити будь-яких обставин, оскільки вона не містить фіксації факту вчинення правопорушення позивачем (оскільки не можливо встановити який саме автомобіль та де саме був припаркований), а тому не може вважатися належним доказом по справі.

Так, з відеозапису вбачається, що при розгляді адміністративної справи позивачу ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав, не вручено копію постанови.

Суд звертає увагу, що візуальне спостереження за станом дотримання, норм, стандартів, правил, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг, працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

В іншому випадку, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.

Така позиція суду ґрунтується також на правовому висновку, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Згідно ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність вини позивача у вчиненому адміністративному правопорушенні, за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, враховуючи те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на її користь, винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За вказаних обставин, суд прийшов до висновку про відсутність належних та достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що оскаржувана постанова серії ЕАВ № 1387504 від 02.08.2019 року підлягає скасуванню, а тому даний позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9 КАС України, ст. ст. 280, 288, 289, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 77, 246, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області, інспектору взводу 1 роти 2-го батальйону Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області рядового поліції Хомин Ю.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАВ № 1387504 від 02.08.2019 року винесену інспектором УПП в Івано-Франківської області рядовим поліції Хомин Юрієм Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КУпАП, а провадження по справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Восьмого Апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя О.А. Татарінова