Справа № 160/7145/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2019 рокуСправа № 160/7145/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,
29.07.2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості № UA110150/2019/200053/2 від 22.02.2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем 19.02.2019 року відповідно до положень законодавства України подано електронну митну декларацію №UA110150/2019/210410 для здійснення митного оформлення транспортного засобу - автомобіль VOLKSWAGEN, модель Golf, номер кузова VIN: НОМЕР_3, із визначеною митною вартістю на рівні 6400 євро, з яких 100 євро - витрати на транспортування. Проте, відповідачем безпідставно відкориговано заявлену митну вартість із застосуванням резервного методу та визначено на рівні 9150 євро. Позивач вважає, що надані до митного оформлення товару документи належним чином підтверджували заявлену вартість товару, тому підстав для коригування митної вартості не було. Окрім того, рішення про коригування митної вартості № UA110150/2019/200053/2 від 22.02.2019 року взагалі не обґрунтоване та не містить посилань на жодну з обставин, за наявності яких Митний кодекс України пов`язує можливість митного органу витребовувати додаткові документи і застосуванням ч. 3, ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України. У зв`язку з чим, позивач вважає, що рішення про коригування митної вартості протиправне, суперечить вимогам чинного законодавства та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.08.2019 р. відкрито провадження у адміністративній справі; справу №160/7145/19 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
16.09.2019 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого зазначено, що митна вартість товару - автомобіль VOLKSWAGEN, модель Golf, 2015 року випуску, заявлена за ціною договору. Автоматизованою системою аналізу та управління ризиками за ЕМД №UA110150/2019/210410 згенеровано форми митного контролю: 105-2 «контроль правильності визначення митної вартості» та 106-2 «витребування документів, які підтверджують митну вартість товару». При перевірці документів, які надані на підтвердження заявленої митної вартості, було встановлено, що документинг без перекладу на українську мову. Згідно з наданим рахунком від 14.02.2019 р. №04/2019 (також без перекладу) ІВ Automobile продає ОСОБА_1 автомобіль VOLKSWAGEN, модель Golf вартістю 6300 євро, оплата здійснена готівкою. Проте, серед документів, наданих до митного оформлення, відсутні платіжні (або банківські) документи, що підтверджують факт оплати за транспортний засіб. Наданий до митного оформлення лист від 19.02.2019 р. щодо вартості доставки автомобіля не відповідає вимогам Митного кодексу, Правилам заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 р. №599. У поданій експортній декларації зазначені інші товаросупровідні документи, які не подавались до митного оформлення. Висновки експертних організацій щодо митної вартості ТЗ до митного оформлення також не надавались. Тому, позивачу як декларанту цілком обґрунтовано запропоновано надати додаткові документи на підтвердження заявленої митної вартості. У відповідь декларантом направлено лист від 22.02.2019 року №22-03, в якому зазначалось про відсутність можливості надати додаткові документи у встановлений строк. Відповідач вважає, що з урахуванням зазначеного дії митного органу щодо коригування митної вартості правомірні. Щодо застосування резервного методу визначення митної вартості, відповідач зауважив, що за результатами проведеного контролю співставлення у відповідності до положень статті 337 Митного кодексу України встановлено наявність митного оформлення подібного товару з урахуванням марки авто та моделі, року випуску, типу двигуна, робочого об`єму циліндрів та потужностей, колісної форми, кількості місць для сидіння, включаючи водія, типу кузова та країни відправлення, митне оформлення якого було оформлено за резервним методом та ціну визначено на рівні 9150 євро за ЕМД від 18.01.2019 р. № UA403010/2019/001105. У зв`язку із викладеним, рішення про коригування митної вартості, що оскаржується позивачем, цілком обґрунтоване, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.
У відповіді на відзив від 30.09.2019 року позивач зазначає, що не погоджується з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, й вказує на те, що при поданні митної декларації №UA110150/2019/210410 були надані всі наявні документи, які належним чином підтверджують заявлену митну вартість. Щодо доводів відповідача про те, що транспортні витрати неналежним чином підтверджені, позивач зауважив, що самостійно в якості водія перемістив автомобіль через митний кордон України. Зазначені у довідці від 19.02.2019 р. витрати у розмірі 100 євро є вказівкою про витрати на паливо для автомобіля. Законом не встановлена форма документу, яким повинна підтверджуватись вартість транспортування автомобіля. Позивач також зазначив, що відповідач безпідставно посилається на Правила заповнення декларації митної вартості, затверджені наказом МФУ від 24.05.2012 р. №599, оскільки декларація митної вартості не подається під час ввезення товарів громадянами. Окрім того, в порушення приписів ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем у відзиві зазначено про обставини, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення про коригування митної вартості. Наданий разом із відзивом витяг з модуля «Рівень цін по ЦБД» АСМО є доказом того, у відповідача в розпорядженні були відомості про митне оформлення подібних автомобілів з ідентичними технічними характеристиками, з урахуванням чого відповідач мав би обрати при коригування 2-й або 3-й метод визначення митної вартості. Крім того, відповідачем не обґрунтовано, чому ним було використано в якості основи коригування саме вартість в 9150 євро за наявності інформації з модуля щодо меншої ціни на ідентичний товар. Експортна митна декларація заповнюється продавцем. У ній є посилання на поданий до митного оформлення інвойс, який містить ціну товару та за змістом відповідає вимогам нормативно-правових документів, автентичність якого може бути перевірена відповідачем шляхом направлення запиту до митних органів Німеччини, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 336 Митного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, позиція митного органу, викладена у оскаржуваному рішенні, а також у відзиві на позовну заяву є необґрунтованою.
У запереченнях на відповідь на відзив від 08.10.2019 року відповідачем зазначено, що доводи позивача необґрунтовані та не можуть бути взяті судом до уваги. Позивачем надано суду експортну декларацію за іншою формою, аніж до митного органу під час митного оформлення. Декларація країни експорту надана митниці не містить інформації стосовно вартості автомобіля. Крім того, декларація країни експорту надана без перекладу, на другій сторінці містить перелік документів митного оформлення, з якого можливо ідентифікувати тільки рахунок, який наданий Дніпропетровській митниці ДФС, інші документи не надавались. Відповідач зауважив, що під час проведення консультації декларант надав лист про неможливість надання додаткових документів у встановлений строк, однак в подальшому надав митному органу та суду іншу форму декларації країни відправлення, а також інші документи, які за датами їх оформлення буди у позивача на момент його звернення до митниці для здійснення митного оформлення авто. Щодо обраного методу, відповідач зазначив, що посадовою особою при обранні декларації митної вартості для застосування була використана інформація електронного інвойсу щодо показника одометра. Окрім того, автомобіля випущений у вільний обіг під гарантійні зобов`язання, що надавало можливість позивачу визначити питання чинності рішення про коригування митної вартості шляхом надання додаткових документів. Зважаючи на викладене, відзив та заперечення, а також наявні в матеріалах справи докази містять інформацію про правомірність дій митниці при здійсненні митного оформлення товару та коригування ціни.
Згідно з ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення.
Учасники справи повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явились.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка будь-якого учасника справи в судове засідання, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
29.10.2019 року судом ухвалено подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.
У відповідності до вимог ст. ст.205, 243 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу у порядку письмового провадження.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Позивач - фізична особа ОСОБА_1 , придбав за кордоном для власного користування автомобіль марки VOLKSWAGEN, модель Golf, номер кузова VIN: НОМЕР_3, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів - 1598см3; дата виготовлення - 22.06.2015 р., який у лютому 2019 року ввезений на митну територію України.
19.02.2019 року позивач через представника ТОВ «ЕНЕЛАЙЗ» звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із електронною митною декларацією ІМ 40 ДЕ №UA110150/2019/210410 для здійснення митного оформлення товару:
1. «Автомобіль легковий, для перевезення людей, для власного використання: марка - VOLKSWAGEN, модель - Golf, номер кузова VIN: НОМЕР_3, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів - 1598см3; потужність - 81кВт, потужністю 81 кВт, рік виготовлення - 22.06.2015 р.; показник одометра - 200593км, країна виробництва - DE (а.с.31).
За результатами перевірки документів, які надані для підтвердження заявленої митної вартості товарів, митним органом виявлено наступне:
- згідно з наданим рахунком від 14.02.2019 р. №04/2019 (без перекладу) ІВ Automobile продає ОСОБА_1 автомобіль VOLKSWAGEN Golf вартістю 6300 євро. Згідно з рахунком оплата здійснена - готівкою. Серед наданих до митного оформлення документів відсутні платіжні (або банківські) документи, що підтверджують факт оплати оцінюваного транспортного засобу;
- наданий до митного оформлення лист гр. ОСОБА_1 від 19.02.2019 р. щодо вартості доставки транспортного засобу на рівні 100 євро не відповідає вимогам Митного кодексу, Правилам заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 р. №599;
- надана експортна декларація без перекладу, що не відповідає вимогам ст. 254 Митного кодексу України;
- у наданій експортній декларації зазначені товаросупровідні документи, які не подавались до митного оформлення;
- висновки експертних організацій щодо митної вартості ТЗ до митного оформлення не надавались.
За результатами здійснення митного контролю з метою здійснення контролю за правильністю та повнотою визначення декларантом митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МК України, використовуючи право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, та у відповідності п. 2-3 ст. 53 МКУ декларанта зобов`язано протягом 10-ти календарних днів додатково надати (за наявності):
- документи, що містять відомості щодо вартості транспортування оцінюваних товарів;
- якщо рахунок сплачений, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- за наявності, - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.
Листом від 22.02.2019 р. за № 22/03- представником декларанта ТОВ «ЕНЕЛАЙЗ» повідомлено про неможливість надання додаткових документів у 10-денний строк (а.с.36).
У порядку ст. 255 Митного кодексу України митним органом проведено контроль правильності визначення заявленої декларантом митної вартості.
Враховуючи виявлені у ході перевірки невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що фактично сплачена, про що зазначено у ході проведення консультації шляхом направлення електронних повідомлень митниці, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком митним органом зроблено висновок про неможливість застосування обраного декларантом методу.
У зв`язку з вказаним, заявлена митна вартість товару скоригована, про що митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110150/2019/200053/2 від 22.02.2019 року із застосуванням 2-г - резервного методу визначення митної вартості товару, та визначена на рівні 9150 Євро.
За основу для коригування митної вартості взято раніше визначену митним органом митну вартість легкового автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель GOLF, тип двигуна - дизель, рік випуску - 2015; робочий об`єм - 1598см3; потужність двигуна - 81кВт, колісної формули - 4х2, кількість місць для сидіння, включаючи водія - 5, тип кузову - седан, країна відправлення - DE, за декларацією від 18.01.2019 р. № UA403010/2019/001105 на рівні 9150 євро/шт.
Автомобіль позивача випущений у вільний обіг за МД від 22.02.2019 р. № UA110150/2019/211773.
Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із заявою від 28.02.2019 р., надавши до неї окрім документів, наданих до МД №UA110150/2019/210410, також довідку з реквізитами у банку та квитанцій про сплату фінансової гарантії.
Листом від 06.03.2019 р. за №84/ІН/04-50-19-01 Дніпропетровська митниця ДФС повідомила, що враховуючи результати проведеного у відповідності до положень частини дев`ятої статті 55 МК України аналізу документів митного оформлення і наданих разом із заявою (вх.№99/Ш-1-15 від 28.02.2019) документів, відсутність у цих документах всіх відомостей, що підтверджують заявлене числове значення транспортної складової митної вартості товару, та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, у митниці відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та скасування рішення про коригування митної вартості від 22.02.2019 №UА110150/2019/200053/2 (а.с.72-73).
01.04.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС із заявою (вх.126/ІН-1-15 від 01.04.2019 р.) щодо перегляду рішення про коригування митної вартості №UA110150/2019/200053/2 від 22.02.2019 року.
До заяви декларантом надано, окрім документів до МД №UA110150/2019/210410, також квитанцію АТ «Універсал Банк» №194714349 від 27.03.2019 р., квитанцію АТ «Універсал Банк» №196050593 від 27.03.2019 р., квитанцію АТ «Універсал Банк» №196871183 від 27.03.2019 р.
Листом від 04.04.2019 р. за №120/ІН/04-50-19-01 Дніпропетровська митниця ДФС повідомила, що враховуючи відсутність підтверджуючих документів щодо фактичної оплати за придбаний товар, невідповідність відомостей, зазначених у додатково наданих документах (копії банківських квитанцій) відомостям, заявленим декларантом у ЕМД від 22.02.2019 № UA110150/2019/211773 щодо розміру додаткових витрат з перевезення транспортного засобу згідно з умовами поставки ЕХW, у митниці відсутні підстави для визнання заявленої декларантом митної вартості транспортного засобу та скасування рішення про коригування митної вартості від 22.02.2019 № UA110150/2019/200053/2. При цьому, митним органом також повідомлено, що надані до митниці документи для підтвердження фактично понесених витрат на переміщення транспортного засобу автодорогами з Німеччини до кордону України (копії банківських квитанцій), на суму 116 євро, проте, згідно з відомостями з МД від 22.02.2019 р. № UA110150/2019/211773 витрати на транспортування заявлено декларантом на суму 100 євро (а.с.75).
15.04.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці із заявою про задоволення заяви від 28.02.2019 р. та повернення надміру сплачених коштів (а.с.81). До заяви долучив документ на підтвердження оплати ІВ Automobile за автомобіль та пояснив, що в наданих банківських квитанціях на суму 116 євро на підтвердження фактично понесених витрат на переміщення транспортних витрат на переміщення авто автодорогами Німеччини до кордону України, є витрати, які не пов`язані з переміщенням авто, а саме квитанція №194714349, були куплені продукти харчування та сувеніри на 16 євро.
Листом від 11.05.2019 р. за №154/ІН/04-50-19-01 Дніпропетровська митниця ДФС надала відповідь на лист від 15.04.2019 р.
23.05.2019 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці із заявою про задоволення відкоригованої заяви від 28.02.2019 р. (а.с.84).
Листом від 05.06.2019 р. за №184/ІН/04-50-19-01 Дніпропетровська митниця ДФС повідомила, що рішення про коригування митної вартості від 22.02.2019 ЖІА110150/2019/200053/2 залишається чинним, строк для подання додаткових документів та відомостей сплинув, поновлення строку розгляду заяви від 28.02.2019 р. не передбачено чинним законодавством.
У листі від 05.06.2019 р. за №184/ІН/04-50-19-01 відповідачем також зазначено, що митницею розглядались документи та відомості, результати розгляду яких направлено на адресу заявника листами митниці від 06.03.2019 №84/ІН/04-50-19-01, від 04.04.2019 №120/ІН/04-50-19-01, від 19.04.2019 №143/ІН/04-50-19-01 та від 11.05.2019 №154/ІН/04-50-19-01. До листа від 23.05.2019 заявником додано зразок роздруківки тексту на принтері з повторним наголошенням на поганій якості друкувальної техніки. Листами вх.№137/ІН-1-15 від 15.04.2019 та вх.№145/ІН-1-15 від 07.05.2019 заявником двічі надавався до митниці документ про оплату з поясненнями, що «попередній документ був роздрукований на не якісному принтері». При цьому, за результатами розгляду наданих документів про оплату листами митниці від 19.04.2019 №143/ІН/04-50-19-01 та від 11.05.207 №154/ІН/04-50-19-01 наголошувалось, що наданий листом від 15.04.2019 документ містить «затертості, видимі зміни, виправлення та/або внесення нових відомостей щодо VIN коду транспортного засобу». Зазначене не може бути спричинено погрішностями друкуючого пристрою, як наголошується заявником. Враховуючи надання до митниці листа від 23.05.2019 після закінчення визначеного 80-денного строку законодавчі підстави для розгляду вказаного листа в межах положень ч.9: ст.55 МК України відсутні (а.с.83).
Не погодившись, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012 року).
Згідно із частиною 1 статті 7 Митного кодексу України встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (пункт 24 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.
Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до частин 1, 2, 4, пункту 1 частини 6 статті 321 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення перебувають під митним контролем з моменту його початку і до закінчення згідно із заявленим митним режимом.
У разі ввезення на митну територію України товарів, транспортних засобів комерційного призначення митний контроль розпочинається з моменту перетинання ними митного кордону України.
Граничний строк перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення під митним контролем не може перевищувати 180 календарних днів, крім митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Митний контроль закінчується у разі ввезення на митну територію України - після закінчення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, за винятком митних режимів, які передбачають перебування під митним контролем протягом усього часу дії митного режиму.
Документи та відомості, необхідні для здійснення митного контролю, порядок подання документів та відомостей, необхідних для митного контролю та форми митного контролю регулюються статтями 334, 335, 336 Митного кодексу України.
Митне оформлення - це виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (пункт 23 частини 1 статті 4 Митного кодексу України).
Згідно з вимогами статтей 246, 248 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно зі статтею 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:
1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;
2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;
3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право:
1) надавати органу доходів і зборів (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації;
2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу;
3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти;
4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення органу доходів і зборів щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність органу доходів і зборів щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів;
5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів;
6) отримувати від органу доходів і зборів інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари;
7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від органу доходів і зборів надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.
У випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, органу доходів і зборів, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
Декларація митної вартості подається у разі:
1) якщо до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати, зазначені у частині десятій статті 58 цього Кодексу, і якщо вони не включалися до ціни;
2) якщо з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, виділено витрати, зазначені у частині одинадцятій статті 58 цього Кодексу;
3) якщо покупець та продавець пов`язані між собою.
В інших випадках декларація митної вартості подається за власним бажанням декларанта або уповноваженої ним особи.
Декларація митної вартості не подається, у тому числі у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті, у разі декларування партій товарів, митна вартість яких не перевищує 5000 євро.
У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.
Форма декларації митної вартості та правила її заповнення встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Заявлення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України в режимах, відмінних від режиму імпорту, здійснюється при декларуванні цих товарів шляхом заявлення в митній декларації відомостей про числове значення їх митної вартості та про документи, що його підтверджують.
Згідно зі статтею 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:
1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;
3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;
4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:
у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;
у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;
у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів , які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно з частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частин 1, 4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно зі статтею 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно з пунктами 1, 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Як встановлено судом, Дніпропетровською митницею ДФС оформлено рішення про коригування митної вартості товару № UA110150/2019/200053/2 від 22.02.2019 року за МД №UA110150/2019/210410 від 19.02.2019 р., за якою митна вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель Golf, номер кузова VIN: НОМЕР_3, тип двигуна - дизель, робочий об`єм циліндрів - 1598см3; дата виготовлення - 22.06.2015 р., визначена позивачем на рівні 6300 євро та 100 євро - транспортні витрати до кордону України.
Оскаржуваним рішенням відкориговано заявлено митну вартість авто та визначено на рівні 9150 євро.
Підставою для здійснення коригування митної вартості заявленого до розмитнення позивачем товару за МД №UA110150/2019/210410 від 19.02.2019 р. в сторону збільшення ціни товару із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості стали невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару та ціни, що фактично сплачена, та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно сформованого переліку на підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу.
Відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України рахунок-фактура (інвойс) є обов`язковим документом, який подається декларантом на підтвердження заявленого рівня митної вартості.
Інвойс - (анг. INVOIC) - це документ в міжнародній комерційній діяльності, що надається продавцем іноземному покупцеві. В інвойсі обов`язково повинно бути зазначено назва та юридична адреса організації - експортера, назва і адреса компанії-покупця, найменування товару, його кількість, ціна та умови поставки, характеристика товару (колір, вага і т.п.)
Так, згідно з рахунком від 14.02.2019 р. №04/2019 (а.с.8), виданим компанією ІВ Automobile на ім`я ОСОБА_1 , він є покупцем автомобіля VOLKSWAGEN, модель Golf VII Variant 1/6 TDI, пробіг - 199.000км, VIN: НОМЕР_3, тип двигуна - дизель, структура - PKW, farba - grau (сірий), lieferung (доставка) - sofort (одразу, терміново), fahrzeugpreis (варість автомобіля) - 6300 євро; gesamtpreis (загальна вартість) - 6300 євро; дата реєстрації - 09.07.2015 р., оплата - готівковими коштами при отриманні.
Проте, в рахунку від 14.02.2019 р. №04/2019 не зазначено повні характеристики автомобіля: дата виготовлення транспортного засобу, вага автомобіля, потужність двигуна, ідентифікаційні ознаки автомобіля, що був у використанні, що унеможливлює узгодження даного рахунку з автомобілем, що розмитнювався за МД №UA110150/2019/210410 від 19.02.2019 р., з урахуванням також тієї обставини, що у МД не зазначено кольору авто, втім, зазначені дата виготовлення ТЗ та потужність двигуна, інформація про які відсутня у рахунку.
Також рахунок від 14.02.2019 р. №04/2019 р. не містить печатки компанії продавця, окрім підпису невстановленої особи.
На підтвердження факту оплати за товар та передачі грошових коштів продавцю компанії ІВ Automobile, позивачем надано Quittung від ІВ Automobile про отримання грошових коштів у сумі 6300 євро готівкою.
Проте, такий документ не може бути врахований судом у якості платіжного документа.
Обов`язок декларанта підтвердити митну вартість товарів банківськими платіжними документами, що стосуються оцінюваного товару (пункт 4 частини другої статті 53 Митного кодексу України) виникає у тому випадку, якщо на момент подання митної декларації (заявлення митної вартості) рахунок сплачено.
За таких обставин, задекларовані відомості про автомобіль не узгоджуються з інформацією в комерційних/товаросупровідних документах.
Суд зазначає, що інформація про товар, що підлягає розмитненню, має повністю співпадати з відомостями, зазначеними в МД декларантом, та узгоджуватись з відомостями в комерційних/товаросупровідних документах, перелік яких визначений в ст. 53 Митного кодексу України, в тому числі, з реквізитами, необхідними для ідентифікації ввезеного товару.
Суд критично оцінює доводи позивача стосовно того, що не має значення, які дати документів, наявність або відсутність в документах ідентифікуючих ознак автомобіля, головне - номер кузова транспортного засобу (VIN), який є індивідуальним для кожного автомобіля.
Декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних.
За встановлених розбіжностей в товаросупровідних документах із задекларованими даними, а також відсутності платіжних банківських документів на підтвердження оплати продавцеві за товар, суд погоджується з відповідачем щодо не підтвердження позивачем заявленої митної вартості товару за МД №UA110150/2019/210410 від 19.02.2019 р., а враховуючи ненадання декларантом додаткових документів на пропозицію митного органу, в тому числі платіжних банківських документів на підтвердження оплати за товар, дії відповідача щодо коригування є цілком правомірними.
Щодо обраного методу визначення митної вартості товару суд зазначає про таке.
Відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів наведено обґрунтування неможливості визначення митної вартості за ціною контракту (методом 1) та необхідності визначення митної вартості товару саме за методом №2ґ (резервним), тобто дотримане правило послідовності застосування методів, визначене Митним кодексом України.
За результатами проведеного контролю співставлення у відповідності до положень статті 337 Митного кодексу України встановлено наявність інформації у митного органу щодо митного оформлення авто марки VOLKSWAGEN, модель Golf, року випуску - 2015 , типу двигуна - дизель, робочого об`єму циліндрів - 1598 см3; потужності 81 кВт, типу кузова, колісної формули, країни відправлення, митне оформлення якого було оформлено за резервним методом та ціну визначено на рівні 9150 євро (ЕМД від 18.01.2019 р. № UA403010/2019/001105).
За таких обставин, суд вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів від 22.02.2019 року № UA110150/2019/200053/2 прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, й відповідає критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, отже, задоволенню не підлягають.
Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський