Справа № 520/4711/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 р.Справа № 520/4711/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Чалого І.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - ОСОБА_1 І.О ОСОБА_2 , відповідача - Торшиної-Дзюби Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г., м. Харків, повний текст складено 26.07.19 року по справі № 520/4711/19

за позовом ОСОБА_3

до Харківської митниці ДФС

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_3 (далі по тексту ОСОБА_3 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської митниці ДФС (далі по тексту відповідач), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UA 807000/2019/001781/2 від 15.03.2019.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 по справі № 520/4711/19 позовну заяву ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-б, м. Харків, 61003, ) про визнання протиправним та скасування рішення - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA 807000/2019/001781/2 від 15.03.2019 Харківської митниці ДФС.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови № UA 807190/2019/01377 Харківської митниці ДФС.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Харківської митниці ДФС (вул. Короленка, буд. 16-б, м. Харків, 61003, ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне та неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 по справі № 520/4711/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вартість представленого до митного оформлення транспортного засобу в розмірі 5500,00 доларів США була визначена позивачем на підставі угоди №1542134 від 15.02.2019, за якою передача транспортного засобу повинна була відбуватися за умови оплати повної вартості готівковими коштами, однак, всупереч вимогам ч.1 та ч.2 ст. 53 МК України, декларантом не було подано до митниці жодного платіжного документа. Надана до суду першої інстанції копія розписки, на думку відповідача, не є належним підтвердженням заявленої митної вартості, оскільки не надавалась при митному оформленні, а була надана лише до суду першої інстанції.

Вказує, що висновок експерта ХНДІСЕ ім. проф. Бокаріуса №6272 від 22.03.2019, який було надано додатково до митниці, не спростовує сумнівів митниці у правильності визначення митної вартості транспортного засобу позивача, оскільки вартість, визначена експертом, не включає, зокрема витрат на транспортування. У зв`язку з чим, вказаний висновок не може бути визнаний належним та допустимим доказом протиправності рішення про коригування митної вартості.

Пояснив, що джерелом визначення митної вартості задекларованого позивачем товару є відомості щодо митної вартості подібного товару, здійсненого за декларацією від 21.11.2018 № UA100210/2018/431669, а не інформація з програмного комплексу SCHWACKE, як помилково зазначив суд першої інстанції. Крім того, судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги зміст листів декларанта, в яких містяться дані інтернет-сайтів з ціновими пропозиціями на ідентичні автомобілі, з аналізу яких вбачається, що декларант не заперечував проти коригування заявленої ним митної вартості в бік збільшення.

Вважає, що оскільки позивачем не було надано додаткових документів на запит митного органу, рішення про коригування митної вартості ввезеного позивачем транспортного засобу є обґрунтованим та правомірним, а тому відсутні підстави для його скасування. Також вказав, що скасування картки відмови не є належним способом захисту прав позивача, оскільки не поновлюватиме митну декларацію, за якою вперше було заявлено до митного оформлення товар позивача, який вже оформлений за іншою митною декларацією.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду 17.07.2019 по справі № 520/4711/19 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.02.2019 позивачем придбаний автомобіль марки «TOYOTA-PRIUS», VIN - НОМЕР_2 , 2014 року виробництва, за угодою №1542134 з громадянином Грузії ОСОБА_4 за суму 5500,00 доларів США. Відповідно до рахунку № 1397_В від 16.02.2019 проїзд та доставка вказаного автомобіля від порту Батумі (Грузія) до порту Чорноморськ (Україна) становить 550,00 доларів США.

04.03.2019 до Харківської митниці ДФС декларантом ФОП ОСОБА_5 була подана митна декларація за номером UA807190/2019/007671 на товар «легковий автомобіль з двигуном внутрішнього згоряння з кривошипно-шатунним механізмом з іскровим запалюванням, з робочим об`ємом циліндрів двигуна 1794 см3, що був у використанні, марка - ТOYOTA, модель PRIUS, VIN - НОМЕР_2 », відповідно до якої митна вартість автомобіля на момент перетину митного кордону України склала 6050,00 доларів США (а.с.19-20).

До митної декларації № UA807190/2019/007671 (внутрішній номер 11846) надані копії: сертифікату на транспортний засіб; закордонного паспорту, паспорту громадянина України, довідки про присвоєння ІПН ОСОБА_3 ; свідоцтва про реєстрацію автомобіля (тайтл) «TOYOTA-PRIUS»; довідки про вартість транспортування автомобіля паром Грузія Україна; угоди на купівлю Т/З № НОМЕР_3 ; брокерського договору; технічного опису транспортного засобу «TOYOTA-PRIUS»; сплати митних платежів; митної декларації Грузії, що підтверджується ідентифікатором повідомлення -2359-N11846.

04 березня 2019 року від митного органу надійшла вимога надати оригінали документів, зазначених у митній декларації, у зв`язку з чим позивач та його брокер надали оригінали документів, зазначені у митній декларації. Також була виконана процедура огляду транспортного засобу «TOYOTA-PRIUS».

05 березня 2019 року від інспектора відділу митної вартості та адміністрування митних платежів до позивача надійшло повідомлення (Ідентифікатор повідомлення 99059646-fd72-43f0-b239-b031bc351982), в якому з посиланням на недостатність наданих документів для підтвердження заявленої митної вартості (надані документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), було запропоновано надати додаткові документи :

копію митної декларації країни відправлення;

виписку з бухгалтерської документації, рахунки на оплату т/з рахунки транспортних витрат, рахунки з аукціонна, рахунки сбіра за аукціон інше, інформацію щодо комплектності та комплектації);

пояснення по формі сплати транспортного засобу і документальне підтвердження сплати;

висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини (бажано ДП Держзовнішінформ або ДП Укрпромзовнішекспертиза, НДІ ім. Бокаріуса) з урахуванням Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України;

за бажанням декларанта додаткові наявні документи для підтвердження митної вартості (а.с.22-23).

07 березня 2019 року інспектором відділу митної вартості та адміністрування митних платежів ОСОБА_6 , в рамках проведення процедури консультації між митним органом та декларантом, було направлено позивачу повідомлення, в якому, з посиланням на наявну в митному органі інформацію (оцінка по SCHWAKE, АСАУР, факти митного оформлення), запропоновано визначити митну вартість автомобілю 9664 євро/11000,53 дол. США (а.с.24).

У відповідь на запит митного органу від 07.03.2019 декларантом було направлено відповідачу лист від 12.03.2019, в якому наведено посилання на сторінки з інтернет ресурсів з ціновими пропозиціями на ринку країни експорту (Грузії) аналогічних автомобілів, повідомлено, що згідно з даними наведених інтернет ресурсів середня ринкова вартість автомобіля «TOYOTA-PRIUS», 2014 року випуску, з урахуванням витрат на доставку складає 7647,14 дол. США. У зв`язку з чим декларант зазначив, що не заперечує проти визначення митної вартості ввезеного позивачем автомобіля «TOYOTA-PRIUS», VIN - НОМЕР_2 , 2014 року виробництва, що задекларований за МД № UA807190/2019/007671 від 04.03.2019, на рівні 7647,14 дол. США та просить видати відповідне Рішення щодо визначення митної вартості даного автомобіля (а.с.25-30).

Листом від 14.03.2019 митний брокер ФОП ОСОБА_5 додатково повідомив митний орган про те, що запропонована митницею вартість на рівні 11000,53 дол. США значно перевищує як цінові пропозиції аналогічних автомобілів на ринку експорту, так і вартість, встановлену самою ж митницею на ідентичний автомобіль. В обґрунтування послався на рішення про коригування митної вартості товарів, прийняте Харківською митницею ДФС від 29.12.2018, відповідно до якого митницею було здійснено митне оформлення ідентичного автомобіля «TOYOTA-PRIUS», 2013 року виробництва, митна вартість якого визначена на рівні 8200,00 дол. США. Зазначає, що вказана вартість близька до середньовизначеної вартості, яка була визначена декларантом в листі від 12.03.2019 7647,14 дол. США). Враховуючи викладене, декларант зазначив, що визначення митної вартості оцінюваного автомобіля можливо здійснити за методом, визначеним ст.59 МК України, не застосовуючи резервний метод, встановлений ст. 64 МК України. Одночасно повідомив, що оцінювати даний автомобіль використовуючи дані каталогу «SCHWAKE» не можливо, оскільки останній призначений для визначення вартості вживаних автомобілів на території Німеччини та Австрії, ціни на які значною мірою відрізняються від цін на ідентичні автомобілі на ринку США, а тим більше Грузії. На підставі вищевикладеного, просив визначити вартість автомобіля відповідно до наданих раніше даних інтернет сайтів на рівні - 7647,14 дол. США або на підставі вищевказаного Рішення про коригування митної вартості від 29.12.2018, яким визначено митну вартість ідентичного автомобіля на рівні 8200,00 дол. США (а.с.31-32).

14.03.2019 інспектором митниці ОСОБА_7 А.В. надіслано декларанту повідомлення з поміткою «Уточнення», в якому з посиланням на наявну у митниці інформацію (АСАУР, фактів митного оформлення), повторно запропоновано визначити митну вартість автомобіля на рівні 9664 євро/11000,53 дол. США.

15.03.2019 Харківською митницею ДФС було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів № UA 807000/2019/001781/2, за другорядним (резервним) методом, яким визначено митну вартість задекларованого товару на рівні 11000,53 доларів США (а.с.35-36).

У зв`язку з прийняттям вказаного рішення відповідачем 15.03.2019 було оформлено також картку відмови у митному оформленні № UA 807000/2019/001781/2 (а.с.37-38).

Не погодившись із вказаним рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, ОСОБА_3 звернувся до суду з цим позовом про їх скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваного рішення, оскільки відповідачем не обґрунтовано неможливості визначення митної вартості товару за першим методом на підставі тих документів, що були надані позивачем, а відтак, ненадання позивачем додатково витребуваних документів на запит митниці не є підставою для коригування митним органом заявленої митної вартості за другорядним методом. При цьому, за висновком суду першої інстанції, відповідачем безпідставно визначено митну вартість на рівні даних, наявних у каталозі «SCHWAKE», визначених за VIN кодом ввезеного позивачем автомобіля.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 246 Митного кодексу України встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (стаття 248 МК України).

Згідно з ч. 8 ст. 257 МК України митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

На виконання статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 Митного кодексу України. До таких документів належать:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

При цьому, частина 3 вказаної статті встановлює, що у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, орган доходів і зборів має право, зокрема, у встановлених випадках, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені форми митного контролю.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.

Відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю, орган доходів і зборів може виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі ст. 55 Митного кодексу України, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, він має право прийняти у письмовій формі рішення про коригування заявленої митної вартості товарів.

Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту встановлюються статтею 57 Митного кодексу України. До таких методів належать: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); та другорядні за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновків, що митною вартістю товарів є ціна, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар, щодо якого здійснюється митне оформлення. Така ціна має бути підтверджена належними та достовірними документами, зокрема, зовнішньоекономічним договором (контрактом) або рахунком-фактурою (інвойсом).

Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що фактичною підставою для відмови у визнанні митної вартості, зазначеної позивачем у МД від 15.03.2019 № UA 807000/2019/001781/2, було неподання декларантом до митного оформлення банківських або інших платіжних документів, що підтверджують оплату товару.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження митної вартості імпортованого транспортного засобу позивач надав угоду про купівлю транспортного засобу від 15.02.2019 №1542134, укладену між громадянином Грузії Кахабером ОСОБА_8 (Відчужувач) та ОСОБА_9 (Набувач), посвідчену працівником Агентства обслуговування Міністерства внутрішніх справ Грузії (а.с.123-129).

Предметом вказаної угоди є передача набувачу права власності на механічний транспортний засіб (автомобіль «TOYOTA-PRIUS», VIN - НОМЕР_2 , 2014 року випуску). Відповідно до п.2 даної угоди, вартість останньої складає 5500 доларів США. Згідно з п.4.1.1 Набувач зобов`язаний забезпечити повну оплату вартості предмету угоди Відчужувачу, а Відчужувач передати Набувачу предмет угоди відразу після отримання вартості предмету угоди.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що розрахунок між позивачем та ОСОБА_4 (продавцем автомобіля, відповідно до угоди №1542134) відбувався готівкою, що підтверджується копією розписки, яка міститься в матеріалах справи.

Оскільки розрахунок через фінансову установу не здійснювався, позивач був позбавлений об`єктивної можливості надати митному органу банківські чи інші платіжні документи.

При цьому, у договорі купівлі-продажу автомобіля чітко вказана його продажна вартість 5500,00 доларів США, та встановлені умови передачі автомобіля Відчужувачем Набувачу після отримання вартості предмета угоди.

Таким чином, факт передачі К ОСОБА_10 предмету угоди транспортного засобу «TOYOTA-PRIUS», VIN - НОМЕР_2 , 2014 року випуску, наявність цього автомобіля у позивача та пред`явлення його в натурі до митного огляду, свідчить про те, що позивачем виконано умови договору від 15.02.2019 №1542134.

З викладеного вище вбачається, що позивач очевидно виконав умови угоди та сплатив вартість імпортованого транспортного засобу у розмірі 5500 доларів США готівкою, а продавець дану готівку отримав, отже, у митного органу не було обґрунтованих підстав вважати, що має місце заявлення неповної та/або недостовірної відомості про митну вартість товару, у тому числі невірне визначення митної вартості такого товару.

Надаючи оцінку доводам відповідача про відсутність у позивача платіжних документів, колегія суддів зазначає, що оцінюючи подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості докази, митний орган повинен перевіряти і брати до уваги лише ті обставини, що стосуються предмету доказування.

У процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Крім того, відповідно до ч.7 ст. 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно).

Обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору. Разом з цим вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.02.2018 у справі № 803/1112/17, яка підлягає врахуванню в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Посилання відповідача на неможливість застосування вказаної правової позиції Верховного Суду до спірних відносин, як такої, що ухвалена за інших фактичних обставин (за наявності інших документів - рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля), колегія суддів відхиляє, з наступних підстав.

Як вбачається з постанови Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 803/1112/17, позивачем було придбано автомобіль у юридичної особи - UAB «Gelgotos Transportas», чим зумовлено оформлення додаткових документів на оплату та передачу автомобіля. При цьому, сам по собі договір до митного оформлення не надавався, а факт продажу відбувся на підставі попереднього рахунку та рахунку-фактури.

У спірних відносинах ціна транспортного засобу, придбаного ОСОБА_3 , визначена безпосередньо у договорі купівлі-продажу, який укладено між двома фізичними особами, та яким не передбачено оформлення інших документів для оплати транспортного засобу та його передачі (рахунку, акту приймання-передачі тощо).

Разом з тим, як у вказаній справі № 803/1112/17, так і у даній справі № 520/4711/19 розрахунок за автомобіль здійснювався за готівку, у зв`язку з чим позивачами в обох справах не надавались і не могли бути надані до митниці платіжні документи.

Однак, ця обставина, на думку Верховного Суду, не є належною підставою для невизнання заявленої декларантом митної вартості, оскільки ціна товару була чітко визначена іншими документами, як і у спірних відносинах.

Будь-яких доказів того, що ціна імпортованого транспортного засобу, зазначена в угоді №1542134 від 15.02.2019, є недостовірною, або що позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з придбанням імпортованого транспортного засобу, відповідач не надав.

Отже, умови і обставини оплати оцінюваного товару у взаємозв`язку з тими доказами, що подавались позивачем до митного контролю, не давали обґрунтованих підстав вважати, що позивачем заявлені неповні чи недостовірні відомості про фактурну вартість оцінюваного товару.

Таким чином, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача були наявні достатні документи, які підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару, а відтак, підстави для витребування додаткових документів були відсутні.

Враховуючи викладене вище, є хибним висновок відповідача про непідтвердження використаних декларантом відомостей, а також про наявність розбіжностей у документах, поданих декларантом, та відсутність у них всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не вказано обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; не наведено обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні, а лише вказано, що надані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Колегія суддів зауважує, що ненадання позивачем додатково витребуваних документів, які підтверджують митну вартість товарів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

При цьому, колегія суддів відмічає, що митна декларація країни відправлення, яку витребував відповідач у листі від 05.03.2019, надавалась позивачем до митного оформлення, а відтак, її повторне витребування є безпідставним.

Правильність визначення позивачем митної вартості виходячи з фактурної вартості автомобіля у 5500,00 доларів США, підтверджується також і висновком ХНІДСЕ ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса від 22.03.2019, згідно з яким станом на момент проведення огляду (21.03.2019) ринкова вартість автомобіля ««TOYOTA-PRIUS», VIN - НОМЕР_2 , становить 146493,01 грн., що складає 5392,14 доларів США на дату огляду за курсом НБУ (а.с.45).

Та обставина, що у описовій частині висновку помилково вказано модель автомобіля, не спростовує правильності даних висновку, оскільки в інших місцях по тексту висновку вірно вказано марку транспортного засобу та його VIN код.

Ненадання зазначеного вище висновку до митного оформлення не є підставою для відхилення цього доказу судами першої та апеляційної інстанцій, оскільки вказаний вище висновок був замовлений та наданий позивачем на виконання запиту митного органу від 05.03.2019, надісланого в рамках митного оформлення спірного транспортного засобу. Зазначений висновок 16.04.2019 був наданий до Харківської митниці ДФС 16.04.2019 (після митного оформлення) з метою коригування митної вартості та повернення позивачу надмірно сплачених митних платежів, отже, з вказаним висновком відповідач був ознайомлений, однак, відхилив його, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія листа Харківської митниці ДФС від 22.04.2019 № 1014/Д34/20-70-19-01 (а.с.52).

Виходячи зі змісту оскаржуваного рішення, коригування митної вартості відповідачем здійснено за другорядним методом (резервним методом) за допомогою інформації наявної в АСМО Інспектор про митні оформлення ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, МД від 21.11.2018 №UA100210/2018/431669, та було визначено митну вартість ТЗ позивача на рівні - 11000,53 дол. США.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.64 у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Разом з тим, копії зазначеної митної декларації від 21.11.2018 №UA100210/2018/431669 відповідач не надав ані до суду першої, ані до суду апеляційної інстанції, чим позбавив суд можливості встановити співставність якостей товару (рік випуску, модельний рік, стан, пробіг, дефекти та пошкодження автомобіля, кількість проміжних власників), митне оформлення якого здійснене за вказаною МД, та товару, пред`явленого до митного оформлення у спірних відносинах.

Згідно зі статтею 5 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю, якщо ні імпортні товари, ні ідентичні або подібні імпортні товари не продаються в час увезення або приблизно в час увезення товарів, які оцінюються, митна вартість ґрунтується на одиниці товару, за якою імпортні товари або ідентичні чи подібні імпортні товари продаються в країні імпорту як імпортні на найбільш ранню дату після імпорту товарів, які оцінюються, але до закінчення 90 днів після такого імпорту.

Із наведеного вбачається, що коригування митної вартості за таким методом може бути проведено лише на підставі наявної інформації про вартість імпортованих товарів по конкретний операції і така інформація має бути документально підтверджена. Ні в рішенні, яке оскаржується, ні під час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанції відповідач таких відомостей не повідомив. При використанні узагальненої цінової інформації неможливо визначити ознак товарів та комерційних рівнів, за яких товари ввезені в Україну. Митним органом не вказано також, чи порівнюється ідентичний або подібний (аналогічний) товар, відповідно до ст.57 МК України (співпадають рік випуску, марка, модель, тип двигуна, потужність двигуна та інше).

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дії відповідача щодо коригування митної вартості ввезеного позивачем автомобіля, з огляду на викладене, суперечать вимогам ст. 64 МК України.

Відсутність в оскаржуваному рішенні інформації, наявної у митного органу, щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, вказує на невідповідність оскаржуваного рішення вимогам п.2 ч.2 ст.55 МКУ України.

Крім того, беручи до уваги дату декларації №UA100210/2018/431669 (21.11.2018), колегія суддів відмічає, що відповідачем використано відомості щодо митного оформлення товару, проведеного поза межами 90 днів до дня проведення митного оформлення спірного автомобіля.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності коригування митної вартості ввезеного позивачем автомобіля за другорядним (резервним) методом на рівні 11000,53 доларів США згідно з оскаржуваним рішенням № UА807000/2019/001787/2 від 15.03.2019.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні від 17.07.2019 дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, однак, виходив частково з помилкових мотивів, вказавши, що коригування митної вартості відповідачем здійснено, в тому числі, на підставі інформації щодо оцінки вживаного транспортного засобу за VIN-кодом, яка міститься у каталозі програмного продукту SCHWAKE. Між тим, виходячи зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, відповідач використовував лише інформацію, наявну в АСМО Інспектор, про митні оформлення ідентичних та подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Жодних посилань на використання інформації програмного каталогу SCHWAKE оскаржуване рішення не містить.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Підставами для зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 317 КАС України). Зміна судового рішення може полягати, зокрема, у доповненні або зміні його мотивувальної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

З огляду на викладені вище висновки, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 по справі № 520/4711/19 слід змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року по справі № 520/4711/19 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2019 року по справі № 520/4711/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) І.С. Чалий С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено 05.11.2019 року