Справа № 826/11364/17
Суддя: Федорчук А.Б.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

04 листопада 2019 року № 826/11364/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Федорчука А.Б., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомГоловного управління Національної поліції у місті Києві
доВідділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві
про визнання протиправною та скасування Постанови ВП №53815213 від 10.07.2017 року,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Головне управління Національної поліції у місті Києві (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Махової Діани Анатоліївни від 10 липня 2017 року у ВП №53815213 про накладення на Головне управління Національної поліції у місті Києві штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувана постанова від 10 липня 2017 року прийнята відповідачем всупереч факту оскарження постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. від 24 квітня 2017 року в межах адміністративної справи №826/6857/17 та повідомлення відповідача про відкриття провадження у вказаній адміністративній справі.

Також представник позивача стверджував, що вирішити позитивно питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до вимог пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» не вбачалось можливим, оскільки пункт 9 розділу ХІ даного Закону втратив чинність 06 листопада 2015 року. При цьому, протоколом засідання уповноважених посадових осіб Головного управління Національної поліції у місті Києві від 24 квітня 2017 року про розгляд питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» ухвалено, що враховуючи те, що пункт 9 розділу ХІ Закону втратив чинність 06 листопада 2015 року, а інших правових підстав законодавцем у розділі Прикінцевих та перехідних положень Закону не визначено, вирішити позитивно питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції у місті Києві немає можливості. Відтак, позивач стверджує, що виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/26753/15 відбулось ще 24 квітня 2017 року, тобто в день прийняття державним виконавцем першої постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

У відзиві на адміністративний позов відповідач повідомив, що листом від 12 травня 2017 року представником Головного управління Національної поліції у місті Києві повідомлено, що на виконання рішення суду №826/26753/15 Головним управлінням Національної поліції у місті Києві видано протокол від 24 квітня 2017 року, за результатами розгляду якого державним виконавцем встановлено, що рішення суду боржником не виконано. Відтак, накладення на Головне управління Національної поліції у місті Києві штрафу за невиконання рішення суду є правомірним та підстави для скасування оскаржуваної постанови - відсутні.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

На виконанні відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавче провадження №53815213 з примусового виконання виконавчого листа №826/26753/15, виданого 10 квітня 2017 року Київським апеляційним адміністративним судом, зокрема, про зобов`язання Головного управління Національної поліції у місті Києві розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Постановою від 24 квітня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного вище виконавчого листа.

Наявними матеріалами виконавчого провадження підтверджується, що 12 травня 2017 року начальнику відділу примусового виконання рішень Головного територіального управління юстиції у місті Києві подано заяву про закриття виконавчого провадження у зв`язку з виконанням вимог постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року, на підтвердження чого позивачем надано копію протоколу від 24 квітня 2017 року щодо розгляду пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року №826/26753/15.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 17 травня 2017 року прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн., яка обґрунтована тим, що за результатами розгляду протоколу від 24 квітня 2017 року встановлено, що рішення суду боржником (Головним управлінням Національної поліції у місті Києві) не виконано.

Крім того, 10 липня 2017 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві при примусовому виконанні виконавчого листа №826/26753/15 від 10 квітня 2017 року, прийнято постанову про накладення штрафу у розмірі 10 200,00 грн.

Вказана постанова обґрунтована тим, що станом на 10 липня 2017 року боржником судове рішення не виконано, хоча 17 травня 2017 року на Головне управління Національної поліції у місті Києві уже накладено штраф за невиконання судового рішення.

Незгода позивача із вказаною постановою про накладення штрафу зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Вимогами статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Судом встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року у справі №826/26753/15 за позовом ОСОБА_1 до Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві, начальника відділу кадрового забезпечення Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Єрмашева Валентина Валерійовича, заступника начальника Подільського районного управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Макаринського Ярослава Миколайовича, начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Думи Богдана Миколайовича, Міністерства внутрішніх справ України, заступника начальника відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Масовця Петра Степановича, начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в місті Києві Терещука Олександра Дмитровича, Головного управління Національної поліції у місті Києві про визнання протиправними рішень та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, позов задоволено частково.

В пункті 7 вказаної постанови зазначено наступне: «Зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року у справі № 826/26753/15 в частині пункту 7 резолютивної частини залишено без змін.

10 квітня 2017 року Київським апеляційним адміністративним судом видано виконавчий лист на виконання пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року у справі № 826/26753/15.

Як уже зазначалось вище, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатоліївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 24 квітня 2017 року, якою відкрито виконавче провадження № 53815213 з примусового виконання виконавчого № 826/26753/15, виданого 10 квітня 2017 року Київським апеляційним адміністративним про «Зобов`язати Головне управління Національної поліції у місті Києві розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

В пункті 2 резолютивної частини постанови про відкриття виконавчого провадження від 24 квітня 2017 року зазначено про те, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та повідомити Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про таке виконання.

Водночас, 24 квітня 2017 року посадовими особами Головного управління Національної поліції у місті Києві складено протокол розгляду пункту 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року № 826/26753/15 відповідно до пункту 1.2 резолютивної частини якого ухвалено наступне: « Ураховуючи те, що п. 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність 06 листопада 2015 року, а інших правових підстав законодавцем у розділі Прикінцевих та перехідних положень Закону не визначено, вирішити позитивно питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції у м. Києві немає».

Хоча 12 травня 2017 року позивач надіслав державному виконавцю копію вказаного протоколу від 24 квітня 2017 року з проханням закрити виконавче провадження, 15 травня 2017 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маховою Діаною Анатоліївною винесено постанову ВП № 53815213 про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника - Головне управління Національно поліції в м. Києві штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Правомірність прийняття вказаної постанови про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. встановлена у судовому порядку в межах адміністративної справи №826/6857/17.

Так, згідно з частинами першою та другою статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною першою статті 75 вказаного Закону встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Відповідно до частини 2 статті 75 Закону №1404-VIII у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії виконавець наступного робочого дня після закінчення строку для добровільного виконання рішення перевіряє його виконання та у випадку якщо рішення за яким було відкрито виконавче провадження не було виконано виносить постанову про накладення на боржника - юридичну особу штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі повторного невиконання - виносить постанову про накладення на боржника штрафу у подвійному розмірі.

Судом встановлено, що позивач, як на підставу заявлених позовних вимог посилається на факт того, що пункт 7 постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року у справі № 826/26753/15 на виконання якого видано виконавчий лист за яким відкрито виконавче провадження № 53815213 ним було виконано у повному обсязі, про щодо відповідача повідомлено належним чином шляхом надіслання йому копії протоколу від 24 квітня 2017 року.

Водночас, відповідно до зазначеного протоколу за результатами розгляду питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» згідно з пунктом 7 резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 січня 2017 року №826/26753/15 ухвалено, що ураховуючи те, що пункт 9 Розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» втратив чинність 06 листопада 2015 року, а інших правових підстав законодавцем у розділі Прикінцевих та перехідних положень Закону не визначено, вирішити позитивно питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції у місті Києві не вбачається можливим.

При цьому, відповідно до виконавчого листа № 826/26753/15 виданого 10 квітня 2017 року Київським апеляційним адміністративним судом, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження №53815213, Головне управління Національної поліції у місті Києві зобов`язано розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

Тобто, позивачем на підтвердження виконання рішення, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження, надано копію протоколу від 24 квітня 2017 року, відповідно до якого встановлено відсутність підстав для позитивного вирішення питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції у м. Києві у зв`язку з втратою чинності пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» 06 листопада 2015 року, у той час, як вказаним рішенням відповідача було зобов`язано розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», а не надати оцінку можливості вирішення відповідного питання.

Суд також враховує, що державному виконавцю положеннями Закону №1404-VIII не надано права щодо тлумачення рішення, з примусового виконання якого відкрито виконавче провадження, а відтак, з урахуванням того, що відповідно до протоколу від 24 квітня 2017 року встановлено факт відсутності можливості для позитивного вирішення питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до Головного управління Національної поліції у м. Києві у зв`язку з втратою чинності пункту 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» 06 листопада 2015 року, а не розглянуто відповідне питання відповідно до вказаного пункту Закону України «Про Національну поліцію», суд дійшов висновку про те, що відповідач обґрунтовано дійшов висновку, що боржником рішення, за яким відкрито виконавче провадження № 53815213, виконано не було.

При цьому, факт повторності невиконання рішення суду підтверджується правомірністю встановленої в судовому порядку постанови від 17 травня 2017 року про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн.

В частині доводів позивача про те, що державним виконавцем при прийнятті оскаржуваної постанови від 10 липня 2017 року не прийнято до уваги факт оскарження в судовому порядку постанови від 17 травня 2017 року про накладення штрафу в розмірі 5 100,00 грн., суд зазначає, що вимогами Закону №1404-VIII не передбачено, що оскарження постанови про накладення штрафу в судовому порядку зупиняє дію такої постанови, а відтак твердження позивача в цій частині не знайшли свого нормативного та документального підтвердження.

З урахуванням того, що позивачем не надано доказів наявності поважних причин щодо невиконання у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, зважаючи, що факт повторності такого невиконання підтверджується встановленою в судовому порядку правомірністю постанови про накладення штрафу в розмірі 10 200,00 грн, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявлених вимог та відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням наведеного у сукупності, суд приходить до висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень, у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень покладений на нього обов`язок доказування правомірності прийняття постанови виконав повністю.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, а також усні та письмові доводи представника позивача стосовно заявлених позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Зважаючи, що суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, судові витрати відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України відшкодуванню на користь позивача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління Національної поліції у місті Києві відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення встановленого ст. 295 КАС України строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя А.Б. Федорчук