Справа № 813/5500/14
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 813/5500/14
У Х В А Л А

з питань призначення експертизи

31 жовтня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Мричко Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Кулик С.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Ониськів А . С.,

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України, Головного територіального управління юстиції у Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання дій неправомірними, скасування наказів, зобов`язання вчинити дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановив:

30.03.2007 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління юстиції у Львівської області (далі - ГУЮ у Львівської області) про відновлення трудових прав.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2010, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2011, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10.07.2012 постанову Залізничного районного суду м. Львова від 27.07.2010 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.01.2011 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2013, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.06.2014 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 24.04.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.08.2013 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції, що була чинною на час постановлення ухвали суду, у зв`язку із повторним неприбуттям позивача у судове засідання без поважних причин.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2014 ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2014 скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2015, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14.07.2016, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05.04.2017, ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 10.11.2015 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. Підставою для направлення справи на новий судовий розгляд вказано відсутність в ухвалі суду апеляційної інстанції мотивів щодо спростування доводів позивача стосовно допущених при його звільненні порушень, що наведені в апеляційній скарзі та необхідність суду апеляційної інстанції перевірити такі доводи у повному обсязі, а також навести мотиви їх відхилення.

З урахуванням неодноразово поданих позивачем заяв про зміну позовних вимог, позов ОСОБА_1 заявлений до Міністерства юстиції України, Державної виконавчої служби України (далі - ДВС України), Головного територіального управління юстиції у Львівської області (далі - ГТУЮ у Львівській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та стосувався:

- визнання неправомірними дій Департаменту державної виконавчої служби, Державної виконавчої служби Львівської області щодо звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Державної виконавчої служби Львівської області під час тимчасової непрацездатності;

- скасування наказів Департаменту державної виконавчої служби «Про звільнення ОСОБА_1 » від 29.05.2007 №808, Державної виконавчої служби Львівської області «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30.05.2007 №441/К;

- визнання неправомірними дій ГУЮ у Львівській області щодо неприйняття ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу ДВС ГУЮ у Львівській області;

- скасування наказів ГУЮ у Львівській області «Про призначення ОСОБА_5» від 20.03.2007 №112-К, «Про призначення ОСОБА_6 »;

- зобов`язання ДВС України, ГУЮ у Львівській області прийняти ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу (управління) державної виконавчої служби ГУЮ у Львівській області з 15.03.2007 шляхом переведення, про що видати наказ;

- стягнення з ГУЮ у Львівській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 103967,00 грн.;

- стягнення з ДВС України, ГУЮ у Львівській області на користь ОСОБА_1 як відшкодування шкоди заподіяної протиправними рішеннями і діями моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 залишено без змін.

Згідно з постановою Верховного Суду від 22.05.2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 у справі №813/5500/14 в частині позовних вимог про визнання протиправними дій, скасування наказів про звільнення, зобов`язання вчинити дії скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково; визнано неправомірними дії Департаменту державної виконавчої служби, Державної виконавчої служби Львівської області щодо звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника Державної виконавчої служби Львівської області в період його тимчасової непрацездатності; визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту державної виконавчої служби «Про звільнення ОСОБА_1 » від 29.05.2007 №808; визнано протиправним та скасовано наказ Державної виконавчої служби Львівської області «Про звільнення ОСОБА_1 » від 30.05.2007 №441/К; визнано неправомірними дії ГУЮ у Львівській області щодо неприйняття ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу ДВС ГУЮ у Львівській області; поновлено ОСОБА_1 з 30.05.2007 в УДВС ГТУЮ у Львівській області на посаді першого заступника начальника; постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 з 30.05.2007 в УДВС ГТУЮ у Львівській області на посаді першого заступника начальника допустити до негайного виконання; постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 у справі №813/5500/14 в частині позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди скасовано і направлено справу в цій частині позовних вимог на новий судовий розгляд до суду першої інстанції; в решті постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.04.2015 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25.07.2017 у справі №813/5500/14 залишено без змін.

Згідно з ухвалою Верховного Суду від 11.07.2019 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №813/5500/14 відмовлено повністю.

Справа надійшла до Львівського окружного адміністративного суду 13.09.2019.

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, таку справу передано для розгляду судді Львівського окружного адміністративного суду Мричко Н.І.

Ухвалою від 17.09.2019 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

09.10.2019 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 (арк. справи 40) про призначення судово-економічної експертизи, на вирішення якої позивач просить поставити наступні питання:

1) Чи підтверджується документально розмір середньомісячного заробітку в сумі 141,72 грн., без урахування всіх податків і зборів, встановлений ГТУЮ у Львівській області в листі №15673/0/1-19/10-16 від 31.07.2019 року?

2) Чи підтверджується документально встановлений у позовних вимогах розмір компенсації за вимушений прогул за період з 31.05.2007 по 05.10.2019 в сумі 892517 гривень?

Для об`єктивного і правильного нарахування заробітної плати за вимушений прогул з 30.05.2007 року по 05.10.2019 року, позивач просить залучити до справи судового експерта Бурдьо Ірину Михайлівну ТзОВ «Судово-експертне бюро України» (м.Львів, вул. Чайковського, 8).

31.10.2019 у підготовчому засіданні, суд без виходу до нарадчої кімнати, керуючись частиною 1 статті 47 Кодексу адміністративного судочинства України, прийняв заяву ОСОБА_1 від 09.10.2019 про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить стягнути з ГТУЮ у Львівській області:

- 892517,00 грн. середнього заробітку за вимушений прогул;

- 2000000,00 грн. моральної шкоди за незаконне звільнення.

Згідно з ухвалою суду від 31.10.2019 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи, - відмовлено.

У підготовчому засіданні позивач підтримав клопотання про призначення судово-економічної експертизи. Просив таке задовольнити.

Представник відповідача - ГТУЮ у Львівській області у підготовчому засіданні щодо клопотання позивача заперечила в повному обсязі. Просила у задоволенні такого відмовити.

Інші учасники судового процесу у підготовче засідання не прибули, явки уповноважених представників не забезпечили.

При вирішення клопотання про призначення судово-економічної експертизи, суд виходив з такого.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Питання проведення судових експертиз регламентовано Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (далі - Інструкція №53/5).

Так, згідно з пунктом 1.2 Інструкції №53/5 основними видами (підвидами) експертизи є: криміналістична, інженерно-технічна, економічна, товарознавча, експертиза у сфері інтелектуальної власності, психологічна, мистецтвознавча, екологічна, військова.

Відповідно до пункту 1.2.3 Інструкції №53/5 економічна експертиза включає такі види: бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Частиною 1 статті 102 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов, зокрема, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Отже, підставою для призначення судової експертизи є необхідність з`ясування обставин, які потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, тобто тих, що виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, котрий розглядає справу.

Суд звертає увагу на те, що позивач у вказаному клопотанні просить поставити судовому експерту питання щодо підтвердження документально розміру середньомісячного заробітку та компенсації за вимушений прогул, що на думку суду є правовими питаннями та не потребують спеціальних знань.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, беручи до уваги доводи сторін, суд дійшов висновку про відсутність об`єктивних підстав для призначення судово-економічної експертизи, відсутність перешкод для встановлення фактичних обставин справи без проведення судово-економічної експертизи.

З огляду на викладене, суд вважає, що клопотання позивача про призначення судово-економічної експертизи не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 102, 243, 248, 250, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ :

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-економічної експертизи, - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 05.11.2019.

Суддя Мричко Н.І.