Справа № 540/2026/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/2026/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) через свого представника звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області №1/03-18 від 13.06.2018 р. про відмову в поновленні виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 року як непрацюючому пенсіонеру, з врахуванням всього стажу та заробітної плати для обчислення пенсії, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, з підвищенням та індексацією пенсії відповідно до ст.ст.27, 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", доплатою до пенсії за понаднормативний стаж відповідно ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", надбавкою до пенсії як дитині війни, здійснити осучаснення пенсії відповідно до пенсійної реформи України, починаючи з 01.10.2017 р.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 1996 році вона виїхала на постійне місце проживання до Держави Ізраїль, внаслідок чого їй припинено нарахування і виплату пенсії.

Вважає, що припинення нарахування та виплати пенсії, у зв`язку із тим, що вона проживає в іншій країні є грубим порушенням її конституційних прав. Вказує, що діюче пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії у зв`язку з не проживанням пенсіонера на території України та з його неособистим звернення до пенсійного органу за виплатою такої пенсії. 23.05.2018 року представник позивача за дорученням Акерман О.М. звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України Херсонської області із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за вислугу років з 07.10.2009 року із застосуванням усіх підвищень, індексацій, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, як не працюючому пенсіонеру, дитині війни, на що йому було відмовлено з підстав, що не має законного підґрунтя для прийняття рішення про поновлення пенсії ОСОБА_1 , оскільки вона не дотрималась умови особистої подачі заяви про поновлення пенсії, крім того ОСОБА_1 не надала паспорт громадянина України, що також унеможливлює поновити її право на пенсію.

Позивач вважає такі дії відповідача щодо незаконної відмови в поновленні виплати пенсії неправомірними та такими, що суперечать чинному законодавству.

Ухвалою суду від 03.10.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

22.10.2019 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, відповідно до якого ГУ ПФУ в Херсонській області не погоджується з вимогами позивача, з огляду на наступне. Під час перебування особи за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. На даний час двосторонніх угод між Україною та Ізраїлем щодо соціального забезпечення громадян іншої країни не укладено. Згідно з приписами ст. 92 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які виїхали на постійне проживання за кордон, пенсії не призначаються. Відповідач зазначає, що поновлення пенсії передбачає особисте звернення пенсіонера із наданням оригіналу паспорту або іншого документу, що посвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік. Позивачем до заяви про поновлення пенсії додано копію паспорту громадянки України для виїзду за кордон (дійсний до 28.11.2017 р.), тобто документ, що не може підтверджувати особу на території України. Тому, у зв`язку із тим, що на дату звернення позивачем не надано оригінал паспорту громадянина України або інший документ з відміткою про реєстрацію та документів про стаж, підстави для поновлення виплат пенсії за вислугу років ОСОБА_1 відсутні. Крім того, до заяви про поновлення пенсії не надано жодної інформації про громадянство України у позивачки, так як дія паспорту громадянина України для виїзду за кордон закінчилась ще в листопаді 2017 року. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справу розглянуто в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача та відповідь на нього, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно наявної в матеріалах справи копії пенсійного посідчення №148256, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по досягненні пенсійного віку та наявності необхідного страхового стажу набула права на пенсію за вислугу років, яка була їй призначена пенсія з 01.01.1993 року. У зв`язку із виїздом ОСОБА_1 на постійне місце проживання до держави Ізраїль виплата пенсії їй була припинена. В даний час позивачка проживає за межами України в Ізраїлі.

23.05.2018 року представник позивача Акерман О.М. звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про перерахунок та поновлення раніше призначеної пенсії за вислугу років, виплата якої була припинена внаслідок виїзду на постійне місце проживання за кордон за документами, які є в пенсійній справі. Разом з заявою представником було надано копію паспорту ОСОБА_1 для виїзду за кордон від 28.11.2007, копію ідентифікаційного номеру, копію довіреності уповноваженої особи, копію паспорта уповноваженої особи.

Листом заступника начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонської області Д.Чекотун від 18.09.2019 року за № 636/Р-99-1 представнику позивача Акерману О.М. повідомлено, що рішенням ГУ ПФУ у Херсонській області від 13.06.2018 року №1/03-18 ОСОБА_1 відмовлено в поновленні виплати пенсії, оскільки нею порушено процедуру звернення за поновленням виплати пенсії. Обґрунтуванням вказаної відмови стало відсутність даних про місце проживання на території України за місцезнаходженням відповідача, закінчення терміну дії паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Позивач, не погодившись із таким рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи оцінку законності відмови відповідача у поновленні виплати позивачу пенсії за вислугу років, суд вважає за необхідне врахувати наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення ст.24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права та є рівними перед законом, і не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Держава Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами (ч.3 ст.25 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-IV), загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, громадяни України, які проживають в державі Ізраїль, мають такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція України і пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Разом з тим, порядок призначення, перерахунку та виплати пенсії, визначений Законом №1058-ІV та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі -Порядок 22-1).

Пунктом 1.5. Порядку 22-1 передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Відповідно до п. 2.8. Порядку 22-1, поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Згідно п. 2.9. Порядку 22-1 особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Одночасно, Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492-VI від 20.11.2012, що набрав чинності 06.12.2012р. (далі - Закон № 5492-VI) визначено назви та види документів, які, зокрема, посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Так, п. 1 ч. 1 ст. 13 вказаного Закону визначено, що документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Судом встановлено, що позивач, дійсно, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон, але на момент подачі заяви про перерахунок пенсії за вислугу років, термін дії вказаного паспорту закінчився (паспорт діяв до 28.11.2017 року).

Згідно з п.1 Перехідних положень Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, видані до дня набрання чинності цим Законом, є чинними до закінчення строку їх дії та не підлягають обов`язковій заміні.

З аналізу наведеної норми права вбачається, що з моменту закінчення терміну дії паспорту особа, дійсно, не припиняє громадянство України, але в той же час, документ із терміном дії, що закінчився, не міг бути беззаперечним доказом (підтвердженням) належності позивача до громадянства України, оскільки такий документ став нечинним.

Разом з цим, суд звертає увагу, що інших документів на посвідчення особи заявника, його представниками до ПФУ надано не було.

Таким чином, для реалізації права позивача на поновлення виплати пенсії за вислугу років, їй необхідно надати документи визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1.

Отже, позивачем не дотримано вимог законодавства, що регламентують порядок звернення за призначенням пенсії.

При цьому, суд не може погодитись з доводами відповідача, що позивач повинен надати документи, які підтверджують місце його реєстрації в України, оскільки виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадян на одержання призначеної пенсії не може пов`язуватись з такою умовою, як постійне проживання в Україні. Держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа.

Окремо суд звертає увагу, що відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд зазначає, що відповідачем належними та допустимими доказами підтверджено правомірність своїх дій щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 112010000