Справа № 159/4073/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/11016/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідачів - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Поліцейського роти № 3 БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській обл. Департаменту патрульної поліції капрала поліції Войновського Віктора Олександровича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 21.08.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Батальйону патрульної поліції у м.Борисполі Управління патрульної поліції у Київській обл. та Управління патрульної поліції у Київській обл. Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Логвинюк І.М.; час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 13 год. 51 хв. 21.08.2019р., м.Ковель Волинської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.08.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

19.07.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ № 1315780 від 11.07.2019р. по справі про адміністративне правопорушення, винесену поліцейським роти № 3 батальйону патрульної поліції /БПП/ в м.Бориспіль Управління патрульної поліції /УПП/ у Київській обл. Департаменту патрульної поліції /ДПП/ Войновським В.О., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.132-1 КУпАП, та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.(а.с.1-3).

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 21.08.2019р. позов задоволено частково; позовні вимоги до УПП у Київській обл. задоволено; скасовано постанову серії ЕАВ № 1315780 від 11.07.2019р., винесену поліцейським - капралом поліції батальйону роти № 3 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській обл. ДПП Войновським В.О., про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП ОСОБА_1 і накладення адміністративного стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.; провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП закрито; в задоволенні позовних вимог до відповідача БПП у м.Борисполі УПП у Київській обл. відмовлено (а.с.55-58).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив поліцейський роти № 3 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській обл. ДПП Войновським В.О., який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.92-97).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що позивач не заперечує факту перевезення великогабаритного вантажу без дозволу органів Національної поліції, про що зазначається в позовній заяві. При цьому, ширина габаритного вантажу становила 2,77 м, а його висота скала 4,27 м. Згідно вимог п.22.5 Правил дорожнього руху /ПДР/ за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення габаритних вантажів у випадку перевищення таких габаритів: ширина більше 2,6 м, а висота від поверхні дороги більше 4 м. При цьому, допустима ширина з похибкою складає 2,65 м, а висота 4,08 м. Обставини вчинення правопорушення підтверджені позивачем, при цьому судом не врахований наданий відповідачем відеозапис.

Також судом поза межами своєї компетенції прийнято рішення про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга не підлягає до задоволення, з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та слідує з матеріалів справи, 11.07.2019р. поліцейським роти № 3 БПП в м.Бориспіль УПП у Київській обл. ДПП Войновським В.О. винесено постанову серії ЕАВ № 1315780 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с.4).

Відповідно до цієї постанови о 05 год. 31 хв. 11.07.2019р. позивач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1 , на 77 км автодороги М03 Київ-Харків, перевозив вантаж, який по ширині перевищував 2,6 м та висотою 4 м без дозвільних документів, погоджених з органами Національної поліції, чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, за що до нього застосоване стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно змісту цієї постанови вона не містить додатків, зокрема відеофіксації вчиненого правопорушення.

Відповідно до копії листа Державного агентства автомобільних доріг України № 20-19/5179 від 10.07.2019р. ТзОВ «Негабарит-Сервіс» узгоджено проїзд на певних умовах автомобіля під керуванням позивача на період 10.07.2019р. - 20.07.2019р. для перевезення трактора (а.с.5).

Згідно копії уніфікованої митної квитанції МД-1 серії 20501 НОМЕР_2 № 0326588 від 09.07.2019р. позивачем як уповноваженою особою вказаного вище товариства сплачено відповідну плату (єдиний збір) за проїзд зазначеного транспортного засобу (а.с.6).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позову, суд першої інстанції виходив з того, будь-яких доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови та винуватості позивача у вчиненні наведеного в оскаржуваній постанові відповідачем суду не надано. Жодних фактичних даних, на основі яких поліцейським встановлено наявність адміністративного правопорушення, винуватість позивача у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, відповідачем не наведено.

Разом з тим, відтворений у судовому засідання відеозапис, що приєднаний як доказ відповідачем БПП в м.Бориспіль УПП у Київській обл., не містить відомостей на підтвердження винуватості позивача у вчиненні вказаного адмінправопорушення, містить запис повідомлення поліцейського невстановленій особі, що вона не має права на подання пояснень при розгляді ним справи.

Колегія суддів вважає наведені висновки такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затв. постановою КМ України № 30 від 18.01.2001р., передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.22.5 ПДР України затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Таким чином, перевізник наділений правом вибору на підставі якого допустимого документа, передбаченого п.4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, здійснювати проїзд автомобільними шляхами України.

Як слідує з фактичних обставин справи, позивач під час руху великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами не мав відповідного дозволу уповноваженого підрозділу Національної поліції, однак здійснював рух зазначеним транспортним засобом на підставі уніфікованої митної квитанції про сплату єдиного збору за проїзд вказаного великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами, що є документом про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, та дозволу Державного агентства автомобільних доріг України № 20-19/5179 від 10.07.2019р.

З врахуванням наведеного, позивач не допустив порушень п.22.5 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Разом з тим, спірна постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Згідно приписів ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Спірна постанова серії ЕАВ № 1315780 від 11.07.2019р. не містить покликання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного правопорушення (зокрема, в ній не вказані дійсні розміри та габарити вантажу, що перевозився позивачем, наявність у водія автомобіля будь-яких дозвільних документів на перевезення, обставини проведення замірів рулеткою).

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено.

Як було встановлено судом першої інстанції, приєднаний як доказ відповідачем БПП в м.Бориспіль УПП у Київській обл. відеозапис не містить відомостей на підтвердження винуватості позивача у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення (а.с.33). Відеозапис зроблено вже після зупинки позивача, в момент розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якого, позивач заперечував факт вчинення ним порушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Результати проведених інспектором замірів вантажу з використанням рулетки будь-яким чином не оформлені, докази таких суду не надані.

На підставі наведеного, відповідачами та апелянтом неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та помилково накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.; складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

При цьому, колегія суддів критично ставиться до посилання апелянта на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом апеляційної інстанції не враховані письмові пояснення позивача, в яких він не заперечував вчинення адміністративного правопорушення, оскільки такі пояснення є лише суб`єктивним баченням позивача дотримання ним правил перевезення великогабаритних вантажів, та не підтверджується жодними доказами.

На думку колегії суддів, сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.

Згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, процесуальний закон покладає на суд обов`язок щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у випадку скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення відповідного стягнення.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; наведені позивачем пояснення щодо висвітлених обставин є належними, допустимими і не спростовані відповідачами й апелянтом, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.271, 272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 3 БПП в м.Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській обл. Департаменту патрульної поліції капрала поліції Войновського Віктора Олександровича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської обл. від 21.08.2019р. в адміністративній справі № 159/4073/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 06.11.2019р.