Справа № 460/305/19
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9493/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

за участю секретаря судового засідання Джули В. М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року в справі № 460/305/19 (головуючий суддя Дудар О. М., м. Рівне, повний текст рішення складено 01 липня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна фіскальна служба України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Рівненської митниці ДФС, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Державна фіскальна служба України, в якому просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 у справі №817/462/16 про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Рівненської митниці ДФС, в період з 7 грудня 2016 року по 27 серпня 2018 року, у розмірі 78281,20грн, без врахування обов`язкових податків та зборів.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що наказом Державної фіскальної служби України від 09.03.2016 №46-ДС позивача було звільнено з посади начальника Рівненської митниці ДФС. Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 вказаний наказ скасовано та поновлено ОСОБА_1 на посаді з 9 березня 2016 року. Однак, фактичне поновлення на посаді відбулося лише 28 серпня 2018 року, а тому вважає, що згідно зі ст.236 КЗпП України, він має право на виплату середнього заробітку за час затримки виконання вказаного рішення.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року, адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Рівненська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що у зв`язку з втратою виконавчого листа та неналежним оформленням заява про поновлення на роботі розглядалася більше одного року з вини працівника, а не з вини Рівненської митниці ДФС, а отже позовна вимога про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 06.12.2016 року по день поновлення на посаді 27.08.2018, тобто понад один рік - є безпідставною, не ґрунтується на нормах законодавства і до задоволення не підлягає.

Представник позивача, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги заперечив та просив відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача та третьої особи, у судовому засіданні, вимоги апеляційної скарги підтримав та просив таку задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Встановлено, що наказом Державної фіскальної служби України Про звільнення ОСОБА_1 від 09.03.2016 №46-ДС ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника Рівненської митниці ДФС на підставі пункту 1 статті 41, статей 147, 148, 149 Кодексу законів про працю України за одноразове грубе порушення .

Постановою Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 касаційні скарги представників ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , задоволено частково: постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 08 липня 2016 року та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України та Рівненської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасовано; позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України Про звільнення ОСОБА_1 від 09 березня 2016 року №46-ДС; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Рівненської митниці Державної фіскальної служби України з 09 березня 2016 року; справу в частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

26.12.2016 позивачу у даній справі виданий виконавчий лист про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Рівненської митниці Державної фіскальної служби України з 09 березня 2016 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 19.09.2017 задоволено заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа.

Дублікат виконавчого листа у справі №817/462/16 видано 19 грудня 2017 року (а.с.57).

17.01.2018 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедалом О.О. винесено рішення у формі Повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання на підставі пункту 6 частини 4 статті 4 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (а.с.58).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2018 року у справі №817/438/18 адміністративний позов задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано повідомлення старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Канцедала Олександра Олександровича від 17 січня 2018 року №55561824/20.1/12 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання; зобов`язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень, повторно розглянути питання щодо відкриття виконавчого провадження за заявою ОСОБА_1 про примусове виконання виконавчого листа (дубліката) від 19.12.2017 у справі №817/462/16, виданого Рівненським окружним адміністративним судом, після пред`явлення дубліката виконавчого листа від 19.12.2017 у справі №817/462/16 та винести постанову про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання дубліката виконавчого листа від 19.12.2017 у справі №817/462/16, виданого Рівненським окружним адміністративним судом.

02.05.2018 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56292532 з примусового виконання виконавчого листа (дубліката) №817/462/16, виданого 19.12.2017 Рівненським окружним адміністративним судом (а.с.65).

Представниками позивача неодноразово надсилалися адвокатські запити до Державної фіскальної служби щодо виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника Рівненської митниці ДФС.

За результатами розгляду адвокатських запитів 15.03.2017, 03.04.2017 та 31.05.2018 позивача повідомлено про те, що посада на яку необхідно поновити позивача, не є вакантною, Державною фіскальною службою вживаються заходи, передбачені законодавством України. Після видання наказу про поновлення ОСОБА_1 на виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 на посаді він буде проінформований про необхідність приступити до виконання своїх службових обов`язків (а.а.с.51-52, 66).

10.07.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення на Державну фіскальну службу України штрафу за невиконання рішення суду (а.с.67).

31.07.2018 у зв`язку з невиконанням рішення суду державним виконавцем винесено постанову про накладення на Державну фіскальну службу України штрафу (а.с.68).

31.07.2018 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України О.С ОСОБА_4 Кузьменком надіслано до Національної поліції України подання (повідомлення) про кримінальне правопорушення за фактом умисного невиконання посадовими/службовими особами Державної фіскальної служби України вимог виконавчого листа від 19.12.2017 у справі №817/462/16 (а. с. 69-70).

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016 у справі №817/462/16.

Задовольняючи даний позов, суд першої інстанції мотивував це тим, що враховуючи обов`язковість виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_1 на посаді з моменту його ухвалення та його поновлення на посаді начальника Рівненської митниці ДФС наказом Державної фіскальної служби України №1433-0 від 28.08.2018 Про виконання рішення суду лише 28 серпня 2018 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді у період з 7 грудня 2016 року по 27 серпня 2018 року.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого колегія суддів погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з статтею 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Право на компенсацію заробітку, втраченого за час виконання судового рішення про поновлення на роботі встановлено статтею 236 Кодексу законів про працю України, відповідно до якої у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відтак, аналіз вказаного свідчить, що затримка виконання власником рішення органу, який розглядав трудовий спір, про поновлення на роботі незаконно звільненого або незаконно переведеного працівника тягне обов`язок власника виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Відповідно до пункту 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, постанови суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно. Аналогічна процесуальна норма містилася у статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, що діяла до 15.12.2017.

Відповідно до ч.2 ст.372 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що всупереч зазначеному, ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Рівненської митниці ДФС наказом Державної фіскальної служби України №1433-0 від 28.08.2018 Про виконання рішення суду лише 28 серпня 2018 року, що свідчить про затримку виконання постанови Вищого адміністративного суду України від 06.12.2016, яка була обов`язковою та підлягала негайному виконанню Державною фіскальною службою України.

Відтак, встановленні обставини у своїй сукупності свідчать про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді за період з 7 грудня 2016 року по 27 серпня 2018 року.

Пунктом 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100) визначено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За нормами пункту 8 Порядку №100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як встановлено, періодом вимушеного прогулу ОСОБА_1 , пов`язаним з невиконанням рішення суду про його поновлення на роботі, є період з 07.12.2016 (оскільки рішенням суду від 06.09.2018 у справі №817/462/16 визначено період вимушеного прогулу з 10 березня 2016 року по 06 грудня 2016 року, за який зобов`язано виплатити позивачу середній заробіток в сумі 34569,00грн) по 27.08.2018 (оскільки наказ про поновлення на роботі ОСОБА_1 прийнято 28.08.2018 і саме з цього дня позивачу розпочато нарахування заробітної плати), включно.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 у справі №817/462/16 підтверджено, що середньоденна заробітна плата позивача складала 182,90грн.

Отже, розмір середнього заробітку, за час вимушеного прогулу через затримку виконання рішення суду з 07.12.2016 по 27.08.2018 становить: 78281,20грн (428 робочих дні х 182,90грн).

Поряд з цим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стягнення належних ОСОБА_1 сум слід провадити саме з Рівненської митниці ДФС, як територіального органу ДФС, що здійснює видатки на оплату праці працівників згідно зі штатним розписом. Окрім того, відповідач є податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та інших зборів з доходу у вигляді середньої заробітної плати, нарахованої на підставі рішення суду за час вимушеного прогулу. Також, така юридична особа як податковий агент прирівнюється до платників податку і має права та виконує обов`язки, встановлені Податковим кодексом України для платників податків.

Необхідно зазначити, що підлягає стягненню з роботодавця на користь працівника середнього заробіток за час вимушеного прогулу, без віднімання сум податків та зборів, оскільки такі підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення, внаслідок чого виплачена працівнику сума зменшується на суму податків і зборів. Відрахування податків і обов`язкових платежів із середнього заробітку за час вимушеного прогулу не погіршує становище працівника, якого поновлено на роботі, оскільки за цей період, у разі перебування на посаді, працівник отримував би заробітну плату, з якої також відраховувались би податки і збори.

Враховуючи вищезазначене та наявні у матеріалах справи докази, суд апеляційної інстанції прийшов до неспростовного переконання, що позов є підставним та підлягає безумовному задоволенню.

Згідно з ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог повністю, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Рівненської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 червня 2019 року в справі №460/305/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року