Справа № 260/772/19
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9544/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Качмара В. Я., Курильця А. Р.

з участю секретаря судового засідання - Чопко Ю. Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в залі суду апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світязь" до Управління Держпраці у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу, -

суддя в 1-й інстанції - Плеханова З. Б.,

час ухвалення рішення - 24.07.2019 року, 12:06 год,

місце ухвалення рішення - м. Ужгород,

дата складання повного тексту рішення - 02.08.2019 року,

в с т а н о в и в:

Позивач - ТОВ "Світязь" звернулося в суд з позовом до відповідача - Управління Держпраці у Закарпатській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-82 від 07 травня 2019 року про накладення на позивача штрафу за абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 12519,00 грн. та постанову Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-83 від 07 травня 2019 року про накладення на позивача штрафу за абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 41730,00 грн.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-82 від 07 травня 2019 року про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Світязь" штрафу у розмірі 12519,00 грн. Визнано протиправною та скасовано постанову Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-83 від 07 травня 2019 року про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Світязь" штрафу у розмірі 41730,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що порушення позивачем вимог при оплаті праці та звільненні працівників є доведеним. Зокрема, інспекційним відвідуванням встановлено, що виплата заробітної плати у ТОВ "Світязь" проводиться з порушенням термінів, а саме: пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата; станом на 15 квітня 2019 року заробітна плата за березень 2019 року не виплачена, чим порушено ч.ч.1,2 ст. 115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці». Також встановлено, що заробітна плата працівникам у ТОВ "Світязь" за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Крім того, інспекційним відвідуванням встановлено, що у ТОВ "Світязь" за порушення строків розрахунку при звільненні не проводиться нарахування та виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Апелянт також звернув увагу на те, що передбачений ч.1 ст.117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є однією з мінімальних державних гарантій в оплаті праці, передбачених КЗпП України. Також зазначив, що проведення інспекційного відвідування здійснено у приміщенні за місцезнаходженням Управління Держпраці у Закарпатській області, оскільки юридичною адресою ТОВ «Світязь» є м. Ужгород, вул. Легоцького, 9/14 - квартира у багатоповерховому житловому будинку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, оскільки замість інспекційного відвідування проведено невиїзне інспектування, крім того, порушено строки проведення інспекційного відвідування, оскільки не враховано, що ТОВ «Світязь» є суб`єктом малого підприємництва. Також зазначив, що ст.117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а дотримання строків розрахунків при звільненні не є мінімальною державною гарантією в оплаті праці. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник позивача - Піца М. М. у судовому засіданні не погодився з доводами апеляційної скарги і вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, який ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд вважає можливим проведення розгляду справи у його відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 квітня 2019 року Управління Держпраці у Закарпатській області на підставі інформації Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №4315 від 29 березня 2019 року, інформації служби у справах дітей Закарпатської ОДА №02-07/172 від 12 лютого 2019 року, звернення ОСОБА_1 , видало наказ №79 "Про проведення інспекційних відвідувань", зокрема, ТОВ "Світязь", яке знаходиться за адресою: м.Ужгород, вул.Легоцького,9/14 щодо дотримання законодавства при оформленні трудових відносин, оплаті праці, звільненні працівників, праці неповнолітніх, робочого часу та часу відпочинку, а також додержання законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, п.п.11.9,11.37 акту інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної (фізичної) особи, яка використовує найману працю.

На підставі цього наказу з метою перевірки додержання законодавства про працю на підставі п.п.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю щодо порушень трудового законодавства при оформленні трудових відносин та керуючись Конвенціями про інспекцію праці питання оплати праці, дотримання мінімальних гарантій, часу праці та відпочинку, використання праці неповнолітніх, а також додержання законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, п.п. 11.9; 11.37;11.39 акту, видано направлення №366 від 12 квітня 2019 року на проведення інспекційного відвідування ТОВ "Світязь".

Строк дії направлення: з 15 квітня 2019 року по 19 квітня 2019 року; попереднє інспекційне відвідування проводилося 03 лютого 2017 року.

На підтвердження підстави проведення інспекційного відвідування відповідач надав лист Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29 березня 2019 року №4315/04.03 "Інформації щодо страхувальників, які порушують законодавство про оплату праці в звіті за січень 2019 року", у додатку №4 зазначено позивача, як такого, що порушує законодавство про оплату праці, оскільки як нараховує заробітну плату менше мінімальної.

15 квітня 2019 року головний державний інспектор Управління Держпраці у Закарпатській області направив позивачу лист №40, у якому запропоновав підготувати визначений перелік документів та надати їх до відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Закарпатській області на 11 год. 00 хв. 16 квітня 2019 року за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 16.

Позивач надав всі необхідні документи відповідачу за вищезазначеною адресою в приміщенні відповідного органу контролю, де і було проведено захід державного нагляду.

Інспекційним відвідуванням встановлено, що виплата заробітної плати у ГОВ "Світязь" проводиться з порушенням термінів, а саме: пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Так, заробітна плата за січень 2019 року у сумі 15761,82 грн. на підставі розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000001 за січень 2019 року та платіжного доручення №890.1 від 07 березня 2019 року перерахована для виплати на особисті карткові рахунки працівників ТОВ "Світязь" через АТ «Укрексімбанк» 07 березня 2019 року. Також, заробітна плата за лютий 2019 року у сумі 59711,71 грн. на підставі розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000002 за лютий 2019 року та платіжного доручення №891.1 від 28 березня 2019 року перерахована для особисті карткові рахунки працівників ТОВ "Світязь" через АТ «Укрексімбанк» 28 березня 2019 року; станом на 15 квітня 2019 року заробітна плата за березень 2019 року не виплачена, чим порушено ч.ч.1,2 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці».

Також встановлено, що заробітна плата працівникам у ТОВ "Світязь" за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше ніж за три дні до початку відпустки. Зокрема, відповідно до наказу №1 від 28 грудня 2018 року, 15 працівникам ТОВ "Світязь" надано щорічну відпустку з 02 січня 2019 року, разом з тим, заробітна плата за весь час щорічної відпустки на підставі розрахунково-платіжної відомості № НЗП-000001 за січень 2019 року та платіжного доручення №890.1 від 07 березня 2019 року перерахована для виплати на особисті банківські карткові рахунки працівників ТОВ "Світязь" через АТ «Укрексімбанк» 07 березня 2019 року, чим порушено ч.4 ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.21 Закону України «Про відпустки».

Крім того, інспекційним відвідуванням встановлено, що у ТОВ "Світязь" за порушення строків розрахунку при звільненні не проводиться нарахування та виплата середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Так, відповідно до наказу № 2 від 28 лютого 2019 року ОСОБА_2 звільнено з 28 лютого 2019 року з посади ізолювальника 3 розряду за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, а заробітну плату при звільненні виплачено 28 березня 2019 року; станом на 15 квітня 2019 року ОСОБА_2 не виплачено середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, чим порушено ч.1 ст.117 КЗпП України.

За результатами інспекційного відвідування складено Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю №ЗК/212/7/АВ від 19 квітня 2019 року.

В акті зазначено початок інспекційного відвідування - 15 квітня 2019 року, та дату його завершення - 19 квітня 2019 року; дані про останній проведений захід державного контролю - інспекційне відвідування не проводилося.

07 травня 2019 року перший заступник начальника Управління Держпраці в Закарпатській області Грицик В. І. відповідно до ст.259 КЗпП України, ст.53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", п.8 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, на підставі абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України, прийняв постанову №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-82, якою на позивача накладено штраф у розмірі 12519,00 грн.

Також 07 травня 2019 року перший заступник начальника Управління Держпраці в Закарпатській області Грицик В. І. відповідно до ст.259 КЗпП України, ст.53 Закону України "Про зайнятість населення", ч.3 ст.34 Закону України "Про місцеве самоврядування в України", п.8 Порядку накладання штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509, на підставі абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України за недотримання мінімальних гарантій в оплаті праці, прийняв постанову №ЗК212/7/АВ/П/ПТ- ІП -83, якою на позивача накладено штраф у розмірі 41730,00 грн.

19 квітня 2019 року винесено припис про усунення вказаних порушень № ЗК 212/7/АВ/П.

Листом №25/04 від 25 квітня 2019 року директор ТОВ «Світязь» повідомив Управління Держпраці у Закарпатській області про виконання припису №ЗК212/7/АВ/П від 19 квітня 2019 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримана процедура проведення інспекційного відвідування, визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295, оскільки інспекційне відвідування проводилося у приміщенні за місцезнаходженням відповідача, хоча відповідне рішення не приймалося, що суперечить ч.15 Порядку № 295, перевищено термін інспекційного відвідування, чим порушено вимоги ч.10 вказаного Порядку; крім того, некоректно заповнено направлення на проведення перевірки, а саме: не зазначено підстави проведення перевірки - лист Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29 березня 2019 року №4315/04.03. Крім того, позивачу поставлено у вину порушення мінімальних гарантій в оплаті праці (постанова про накладення штрафу №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-83), оскільки ст.117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а дотримання строків розрахунків при звільненні не є мінімальною державною гарантією в оплаті праці.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильними, законними та обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 затверджено «Положення про Державну службу України з питань праці», відповідно до пункту 1 якого, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з пп.6 п.4 Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

П.7 Положення №96 передбачає, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, відповідач є повноважним органом, який забезпечує реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю на території Закарпатської області.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26 квітня 2017 року №295, якою, зокрема, затверджено «Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю» (чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

П.5 Порядку № 295 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що інспекційні відвідування проводяться: 1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; 2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин; 3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у пп.1, 2, 4-7 цього пункту; 4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю; 5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю; 6) за інформацією: Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати; ДФС та її територіальних органів; Пенсійного фонду України та його територіальних органів; 7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою перевірки додержання законодавства про працю на підставі п.п.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю щодо порушень трудового законодавства при оформленні трудових відносин та керуючись Конвенціями про інспекцію праці питання оплати праці, дотримання мінімальних гарантій, часу праці та відпочинку, використання праці неповнолітніх, а також додержання законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, п.п. 11.9; 11.37; 11.39 акту, видано направлення №366 від 12 квітня 2019 року на проведення інспекційного відвідування ТОВ "Світязь".

На підтвердження підстави проведення інспекційного відвідування відповідач надав лист Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29 березня 2019 року №4315/04.03 "Інформації щодо страхувальників, які порушують законодавство про оплату праці в звіті за січень 2019 року", у додатку №4 зазначено позивача, як такого, що порушує законодавство про оплату праці, оскільки як нараховує заробітну плату менше мінімальної.

Таким чином, оскаржене інспекційне відвідування було проведено за рішенням керівника органу контролю, за інформацією Пенсійного фонду України, а саме: його територіального органу - Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, тобто з підстав, встановлених законом.

Відповідно до п.2 Порядку №295 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Аналогічні роз`яснення викладені Державною службою України з питань праці у листі від 19 вересня 2017 року, в якому зазначено, що інспектори праці можуть проводити інспекційні відвідування або невиїзні інспектування. Інспекційні відвідування проводяться за місцем знаходження роботодавця. Невиїзні інспектування можуть проводитися у приміщенні органу контролю на підставі рішення керівника органу контролю, погодженого із об`єктом відвідування, якщо підставою для контрольного заходу стали звернення працівника, рішення суду, повідомлення правоохоронного органу, інформація державних органів, профспілкових організацій тощо (п.1, 4 - 7 п.5 Порядку). Контроль за оформленням трудових відносин незалежно від підстав здійснюється виключно шляхом інспекційних відвідувань.

Таким чином, заходи контролю можуть здійснюватися у двох формах: інспекційне відвідування та невиїзне інспектування.

Питання порядку та підстав проведення невиїзного інспектування наведені в п.15 Порядку №295, який визначає, що за рішенням керівника органу контролю або його заступника, погодженим з об`єктом відвідування, інспектори праці за наявності підстав, визначених пп. 1, 4-7 п.5 цього Порядку, можуть проводити невиїзні інспектування у приміщенні відповідного органу контролю на підставі документів та пояснень, наданих об`єктом відвідування.

Тобто, умовами для проведення невиїзного інспектування є: 1) наявність підстав для здійснення заходу, визначених пп.1, 4-7 п.5 цього Порядку; 2) наявність рішення керівника органу контролю або його заступника про проведення невиїзного інспектування; 3) наявність факту погодження рішення керівника з об`єктом відвідування.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом №79 від 11 квітня 2019 року, який винесений на підстав пп.3 п.5 Порядку №295, призначено інспекційне відвідування ТОВ «Світязь».

На підставі цього наказу видано направлення №366 від 12 квітня 2019 року про проведення інспекційного відвідування.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2019 року головний державний інспектор Управління Держпраці у Закарпатській області направив позивачу лист №40, у якому запропоновав підготувати визначений перелік документів та надати їх до відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Закарпатській області на 11 год. 00 хв. 16 квітня 2019 року за адресою: м. Ужгород, вул. Минайська, 16.

Позивач надав всі необхідні документи відповідачу за вищезазначеною адресою в приміщенні відповідного органу контролю, де і було проведено захід державного нагляду.

Таким чином, колегія судді погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач фактично здійснив невиїзне інспектування, хоча був направлений на інспекційне відвідування на підставі наказу №79 від 11 квітня 2019 року та направлення від 12 квітня 2019 року №366.

При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували неможливість проведення інспекційного відвідування позивача, зокрема, акти щодо неможливості проведення інспекційного відвідування у зв`язку з відсутністю позивача за місцезнаходження або перешкоджання ним здійсненню інспекційного відвідування.

Таким чином, незважаючи на наявність визначеного конкретного виду перевірки - інспекційного відвідування, інспектор праці самостійно змінив спосіб перевірки і провів невиїзне інспектування, цей факт представник відповідача визнав у судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що такі дії відповідача є неправомірними, оскільки вони суперечать п.15 Порядку 295, відповідно до якого тільки за рішенням керівника органу контролю або його заступника, погодженим з об`єктом відвідування, інспектори праці за наявності підстав, визначених пп.1.4 - 7 п.5 цього Порядку, можуть проводити невиїзні інспектування у приміщенні відповідного органу контролю на підставі документів та пояснень, наданих об`єктом відвідування.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем порушено процедуру проведення перевірки, оскільки безпідставно змінено спосіб інспектування з відвідування на невиїзне інспектування.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що направлення на проведення перевірки некоректно заповнено, а саме: не зазначено підстави проведення перевірки - лист Головного Управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 29 березня 2019 року №4315/04.03, тобто, не відображено, яка саме інформація, що фактично наявна та/або фактично отримана контролюючим органом стала підставою для видачі направлення, що свідчить про порушення ч.3 ст.6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", якою передбачено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення контролюючим органом строків проведення інспекційного відвідування, виходячи з наступного.

В акті інспекційного відвідування №ЗК/212/7/АВ від 19 квітня 2019 року зазначено початок інспекційного відвідування - 15 квітня 2019 року, та дату його завершення - 19 квітня 2019 року, тобто інспекційне відвідування тривало 4 днів.

Відповідно до п.10 Порядку № 295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Згідно з ч.3 ст.55 ГК України суб`єкти господарювання залежно від кількості працюючих та доходів від будь-якої діяльності за рік можуть належати до суб`єктів малого підприємництва, у тому числі до суб`єктів мікропідприємництва, середнього або великого підприємництва. Суб`єктами мікропідприємництва є, зокрема, фізичні особи, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 10 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 2 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України; суб`єктами малого підприємництва є, зокрема, фізичні особи, зареєстровані в установленому законом порядку як фізичні особи - підприємці, у яких середня кількість працівників за звітний період (календарний рік) не перевищує 50 осіб та річний дохід від будь-якої діяльності не перевищує суму, еквівалентну 10 мільйонам євро, визначену за середньорічним курсом Національного банку України.

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Світязь" належить до суб`єктів малого підприємництва, що підтверджується фінансовим звітом суб`єкта малого підприємництва за 2017 - 2018 роки, відповідно до якого середня кількість працівників за звітний період - 15 осіб, за 2017 рік склав 4143,6 тис. грн., за 2018 рік - 7831,40 тис. грн. та податкові розрахунки сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і утриманого із них податку за 1, 2, 3, 4 квартали 2018 року.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується з висновкам суду першої інстанції про те, що відповідачем інспекційне відвідування проведено із перевищенням строків проведення такого заходу, визначеного п.10 Порядку № 295.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і повинен обирати лише визначені законом засоби, разом з тим, при проведенні оскаржуваного інспекційного відвідування Управління Держпраці у Закарпатській області діяло не у спосіб, визначений чинним законодавством.

Також колегія суддів погоджується з висновком суд першої інстанції про помилковість висновків Управління Держпраці у Закарпатській області про порушення позивачем мінімальних гарантій в оплаті праці (постанова про накладення штрафу №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-83), оскільки ст.117 КЗпП України передбачає відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, а дотримання строків розрахунків при звільненні не є мінімальною державною гарантією в оплаті праці, складові якої чітко визначені ст.12 Закону України «Про оплату праці».

Крім того, порушення дотримання строків розрахунків при звільненні самостійним видом відповідальності, а не порушенням законодавства про працю в розумінні ст.265 КЗпП України, тому штрафні санкції, передбачені вказаною статтею, до несплаченого середнього заробітку за час затримки розрахунку зі звільненим працівником застосуванню не підлягають.

Наведене вище свідчить про протиправність прийняття постанови Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-83 від 07 травня 2019 року про накладення на позивача штрафу за абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 41730,00 грн.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про скасування постанови Управління Держпраці у Закарпатській області №ЗК212/7/АВ/П/ПТ-ІП-82 від 07 травня 2019 року про накладення на позивача штрафу за абз.4 ч.2 ст.265 КЗпП України у розмірі 12519,00 грн., оскільки дії при здійсненні цього інспенційного відвідування визнані неправомірними.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Оскільки колегія суддів залишає без змін рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч.6 ст.139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.139, 242, 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322,325, 328, 329 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 24 липня 2019 року у справі № 260/772/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді В. Я. Качмар
А. Р. Курилець
Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року.