Справа № 826/18698/16
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Бєлової Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу громадянина Сомалі ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2019 року у справі за адміністративним позовом громадянина Сомалі ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України у м. Києві, третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України у м. Києві про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

28.11.2016 громадянин Сомалі ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом до Державної міграційної служби України (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірним та скасувати рішення відповідача № 839-15 від 21.12.2015 про відмову у визнанні позивача біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до вимог чинного законодавства .

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2019 позовну заяву громадянина Сомалі ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі ч. 3 ст. 123 КАС України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. На думку скаржника, спірна ухвала постановлена без урахування всіх обставин справи та є необґрунтованою. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані не роз`ясненням відповідачем строків оскарження рішень ДМС України позивачу, який не володіє українською/російською мовами, що унеможливлює його вчасне та достатнє ознайомлення із законодавством України і своїми правами щодо оскаржень рішень відповідача, а письмове повідомлення про відмову у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту було направлено відповідачем без рекомендованого повідомлення, а тому відсутні підстави для відмови людині у праві на справедливий суд, гарантований ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач 31 жовтня 2019 року подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він погодився із рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Стосовно оскаржуваної процесуальної ухвали Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2019 року жодних обставин та доводів не наведено.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала. Жодні її письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

В силу положень п.3 ч.1 ст.311 КАС України, враховуючи що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу було розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, дійшов висновку, що про порушення своїх прав, свобод чи інтересів позивач дізнався 28.01.2016, отримавши від ДМС України повідомлення № 16 від 06.01.2016 про відмову у визнанні позивача особою, яка потребує додатково захисту, в той час як до суду звернувся 28.11.2016, тобто, з пропуском десятимісячного строку, а отже, враховуючи значний пропуск позивачем строку звернення до суду, та беручи до уваги неповажність вказаних позивачем причин пропуску строку звернення до суду, позовна заява громадянина Сомалі ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду відповідно до вимог ч. 3 ст. 123 КАС України.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 99 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1, 2 ст. 100 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) передбачено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 155 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Аналогічні норми містить чинна редакція КАС України, зокрема, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 240 КАС України встановлено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених ч. 3 та 4 ст. 123 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними процесуальних дій, передбачених КАС України.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є виключно наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України у м. Києві з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Повідомлення № 16 від 06.01.2016 про відмову у визнанні громадянина Сомалі ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (а.с 95, далі - Повідомлення № 16) на підставі рішення Державної міграційної служби України № 839-15 від 21.12.2015 (а.с. 93, далі - Рішення № 839-15) про відмову у визнанні громадянина Сомалі ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту позивач отримав 28.01.2016.

Як передбачено ст. 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 08.07.2011, рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про відмову в оформленні документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення про відмову можуть бути оскаржені в установленому законом порядку до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, а також до суду у строки, встановлені цим Законом.

Позовну заяву про оскарження Рішення № 839-15 та зобов`язання вчинити дії позивачем подано до Окружного адміністративного суду міста Києва 28.11.2016, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на примірнику позовної заяви.

Разом з тим, позивач в позовній заяві зазначив, що 28.01.2016 отримав Повідомлення № 16, отже строк на оскарження почався 29.01.2016 та закінчився 04.02.2016.

Однак, з даним позовом громадянин Сомалі ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції лише 28.11.2016 (згідно з відбитком реєстраційного штампу вхідної кореспонденції Окружного адміністративного суду м. Києва) (а.с. 3), тобто через 10 місяців з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, отже позивачем пропущено передбачений законодавством шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 107 КАС України (в редакції, що була чинною на момент звернення позивача до суду першої інстанції) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 грудня 2016 року про відкриття провадження в адміністративній справі суд визнав подану позовну заяву і додані до неї матеріали достатніми для відкриття провадження у справі.

Таким чином, за наслідком перевірки позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд першої інстанції попередньо дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

При цьому, в доданих до позовної заяви матеріалів, на момент вирішення судом першої інстанції про відкриття провадження у справі, була наявна копія Повідомлення № 16 від 06.01.2016 про відмову у визнанні громадянина Сомалі ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту на підставі рішення Державної міграційної служби України № 839-15 від 21.12.2015 про відмову у визнанні громадянина Сомалі ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, більше того, в адміністративному позові зазначено, що позивач отримав Повідомлення №16 28.01.2016, а отже, цей день є днем, коли позивач дізнався про порушення свого права.

При відкритті провадження у справі, суд першої інстанції визнав даний позов та додані матеріали достатніми для відкриття провадження, що підтверджується ухвалою Окружного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року.

Залишаючи позов громадянина Сомалі ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції послався на ч. 3 ст. 123 КАС України, якою встановлено, що у випадку виявлення судом факту пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду після відкриття провадження в адміністративній справі та якщо позивач не заявить про поновлення пропущеного строку, або наведені ним підстави будуть визнані неповажними, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Та обставина, що позивач дізнався про порушення своїх прав, свобод та інтересів з Повідомлення № 16 мало бути перевірено судом першої інстанції під час перевірки позовної заяви при вирішенні питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі, та відповідний факт пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом мало бути встановлено до відкриття провадження у справі, а не після відкриття провадження, оскільки жодних додаткових обставин, які б свідчили про пропуск позивачем визначеного процесуальним законодавством строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, після відкриття провадження у справі встановлено не було, що в свою чергу в даному випадку виключає можливість застосування ч. 3 ст. 123 КАС України для залишення позову громадянина Сомалі ОСОБА_1 без розгляду, оскільки факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду фактично мав бути виявлений судом до відкриття провадження при перевірці позовної заяви на відповідність її вимогам КАС України, зокрема, на відповідність вимогам п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України, а не після відкриття провадження в адміністративній справі.

Таким чином, постановляючи ухвалу від 01 грудня 2016 про відкриття провадження в адміністративній справі та ухвалу від 31.05.2019 про залишення позову без розгляду суд першої інстанції надає протилежну оцінку одним і тим самим обставинам справи щодо строку подання позову та достатності підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для залишення позову без розгляду, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.

Крім того, відповідно до прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).

Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.

У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, а згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, спрямовану на ефективний доступ особи до суду для захисту її порушеного права, приймаючи до уваги повторне дослідження судом першої інстанції обставин щодо строку звернення позивача до адміністративного суду з даним позовом із наданням протилежної оцінки одним і тим самим обставинам, не вирішуючи спір по суті, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2019 про залишення позову без розгляду постановлена судом першої інстанції за відсутності передбачених ч. 3 ст. 123 КАС України підстав та без надання можливості позивачу скористатися своїми процесуальними правами.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання, у зв`язку з чим ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 31.05.2019 про залишення позову без розгляду підлягає скасування з направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу громадянина Сомалі ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 31 травня 2019 року про залишення позову без розгляду скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

Л.В.Бєлова