Справа № 520/10051/19
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

05 листопада 2019 р. справа № 520/10051/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Котеньова О.Г., за участі секретаря судового засідання Блудової А.І.,

представника позивача - Гарагулі В.А.,

представника відповідача - Озацької О.В.,

розглянувши у судовому засіданні у порядку скороченого провадження у м. Харкові адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства "Турбоатом" (просп. Московський, буд. 199, м. Харків, 61037, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Акціонерне товариство "Турбоатом", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № 107 від 16 вересня 2019 року "Про проведення документальної планової виїзної перевірки АТ "Турбоатом" (61037, Україна, м. Харків, проспект Московський, 199, ) за період діяльності з 01 липня 2016 року по 30 червня 2019 року.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ДПС України до 25 грудня 2018 року оприлюднила на своєму офіційному веб-сайті план-графік проведення планових документальних перевірок на поточний 2019 рік, до якого позивача включено не було. 23.09.2019 року після отримання Наказу Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № 107 від 16 вересня 2019 року "Про проведення документальної планової виїзної перевірки АТ "Турбоатом" із офіційного веб-сайту ДПС України позивач дізнався, що ДПС України «з урахуванням коригування (вересень 2019 року)» повторно оприлюднила оновлений план-графік проведення планових документальних перевірок, і що в Розділі І плану-графіку «Документальні планові перевірки платників податків - юридичних осіб» серед платників податків, які перевіряються, наявний вже і позивач.

Позивач вважає, що оскаржуваний наказ порушує його права, оскільки прийнятий з порушенням вимог податкового законодавства, окрім того, позивач зазначає, що АТ «Турбоатом» протягом 2016-2018 років є переможцем та лауреатом численних нагород, як сумлінний платник податків.

Відповідачем надано відзив на адміністративний позов та додаткові пояснення, в яких вказано, що оскаржуваний наказ винесено ним з підстав, у порядку та у спосіб, визначені законом, на виконання владної управлінської функції. Підставою винесення такого рішення відповідач зазначає внесення коригувань до річного плану-графіку перевірок платників податків на виконання вимог ст.77 Податкового кодексу України та Порядку формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 № 524.

У відповіді на відзив позивач з посиланням на вимоги ст.77 ПК України та ст.5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» повторно наголошує на тому, що АТ «Турбоатом» внесено в план-графік проведення перевірок в вересні 2019 року, а не до 25 грудня 2018 року, як того вимагає наказ Міністерства фінансів України від 06.02.2015 №524.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено з наявних в матеріалах справи доказів, що не заперечувалось представниками сторін, що 23 вересня 2019 року на адресу Акціонерного товариства "Турбоатом" надійшло повідомлення № 7 та наказ Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № 107 від 16 вересня 2019 року "Про проведення документальної планової виїзної перевірки АТ "Турбоатом" (61037, Україна, м. Харків, проспект Московський, 199, ) за період діяльності з 01 липня 2016 року по 30 червня 2019 року".

Відповідно до Наказу документальна планова виїзна перевірк АТ «Турбоатом» буде проводитись з 27 вересня 2019 року тривалістю 30 робочих днів згідно плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік; Перевірку провести за період діяльності з 01.07.2016 по 30.06.2019 з метою здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства та з метою контролю за правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2016 року по 30.06.2019 року.

Зі змісту позовної заяви, відзиву на неї, відповіді на відзив та пояснень представників сторін у судовому засіданні судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо фактичних обставин справи.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами положень Податкового кодексу України та підзаконних нормативно-правових актів в частині можливості призначення планової перевірки платника податків на підставі коригувань до річного плану-графіку перевірок.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує наступні приписи норм чинного законодавства.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодексу України (далі - ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

В розрізі приписів пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Приписами підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Пунктом 77.1 статті 71 ПК України встановлено, що документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно з пунктом 77.2 статті 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 77.4 статті 77 ПК України про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що необхідними умовами для проведення планової документальної перевірки платника податків є включення останнього до плану-графіка перевірок та видача наказу про її проведення, а також вручення такому платнику податків посадовою особою контролюючого органу, зазначеною в направленні на проведення перевірки, наказу та направлення на її проведення, які в свою чергу повинні відповідати вимогам встановленим ПК України.

Суд зазначає, що відповідно до 1 ПК України Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до статті 5 ПК України поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу.

У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Надаючи правову оцінку посиланням позивача на відсутність його у плані-графіку перевірок та незаконність дій щодо внесення коригувань в останній суд звертає увагу на таке.

Так, судом встановлено та не заперечується сторонами, що план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік був оприлюднений на офіційному веб-сайті Державної фіскальної служби України до 25.12.2018.

Як стверджує позивач, у відповідному переліку він був відсутній. Зазначене не спростовується контролюючим органам.

Натомість, судом встановлено, що на веб-сайті ДПС України розміщено коригування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків у вересні 2019 року, яке затверджено Головою Державної податкової служби України Верлановим С.О. 11.09.2019.

Як вже зазначено судом вище, порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 02.06.2015 року №524, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.08.2016 року №723, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24.06.2015 року за №751/27196 затверджено Порядок формування плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків, який розроблений з метою забезпечення єдиного підходу до формування щоквартального плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків (далі - план-графік) (далі - Порядок №524).

Порядок є нормативно-правовим актом у розумінні статті 117 Конституції України та підлягає застосуванню як джерело права відповідно до положень статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 2 вказаного порядку формування (коригування) планів-графіків територіальних органів Державної фіскальної служби України (далі - територіальні органи ДФС) здійснюється у порядку, встановленому у розділах ІІІ-V цього Порядку.

Формування (коригування) планів-графіків здійснюється засобами інформаційних систем Державної фіскальної служби України.

Пункти 3, 4 Порядку №524 встановлюють, що Проекти річних планів-графіків складаються територіальними органами ДФС не пізніше 01 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки, квартальних планів-графіків - не пізніше 20 числа останнього місяця поточного кварталу засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Проекти коригування планів-графіків у разі здійснення такого коригування формуються територіальними органами ДФС не пізніше 03 числа кожного місяця поточного року, починаючи з другого місяця поточного року, засобами інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Разом з проектом плану-графіка (коригування плану-графіка) формуються інформаційно-аналітичні довідки за кожним платником податків з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем ДФС.

Після остаточного узгодження проектів планів-графіків (коригування планів-графіків) територіальні органи ДФС надають департаментам аудиту та податків і зборів з фізичних осіб засобами автоматизованої інформаційної системи «Управління документами» плани-графіки (коригування планів-графіків) з відповідними додатками та обґрунтування підстав включення платника податків до плану-графіка (коригування плану-графіка).

При відборі платника податків до плану-графіка відповідно до вимог статті 77 розділу ІІ Кодексу необхідним є врахування також вимог пункту 102.1 статті 102 розділу ІІ Кодексу в частині граничних термінів проведення перевірки та визначення податкового зобов`язання платника податків, вимог пункту 77.3 статті 77 розділу ІІ Кодексу в частині заборони проведення документальної планової перевірки за окремими видами зобов`язань перед бюджетами, крім правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати митних платежів, податків, зборів та єдиного внеску при виплаті (нарахуванні) доходів фізичним особам, податку на доходи фізичних осіб та зобов`язань за бюджетними позиками і кредитами, що гарантовані бюджетними коштами.

Відповідно до частини шістнадцятої статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Документальною перевіркою в частині правильності обчислення, повноти і своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) охоплюється період з 01 січня 2011 року або період, що настає за періодом, який перевірено попередньою перевіркою із зазначеного питання..

Проаналізувавши наведене суд приходить до висновку, що у розділах III-V Порядку №543 не передбачено можливість коригування у поточному році вже сформованого і затвердженого річного плану-графіка проведення перевірок шляхом включення до нього нових платників податків, а тому така правова позиція контролюючого органу не відповідає вищенаведеним приписам чинного законодавства.

Крім того, таке «коригування» суперечить положенням про планові заходи зі здійснення державного нагляду (контролю), що врегульовані Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", відповідно до ч. 1 ст. 5 якого внесення змін до річних планів здійснення заходів державного нагляду (контролю) не допускається, крім випадків зміни найменування суб`єкта господарювання та виправлення технічних помилок.

Оскільки відповідно до чинного законодавства України у податкових органів відсутні повноваження щодо коригування у поточному році вже сформованого і затвердженого річного плану-графіка проведення перевірок шляхом включення до нього нових платників податків, то оновлений оприлюднений 13.09.2019 план-графік проведення документальних планових перевірок платників податків на 2019 рік не може слугувати підставою для винесення оскаржуваного наказу.

Керуючись принципом верховенства права, гарантованим ст.8 Конституції України та ст.6 КАС України, суд на підставі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовує практику Європейського суду з прав людини як джерело права, а саме ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

У п.п. 42-44 Рішення від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі "якості" закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні.

Якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Неточність тлумачення контролюючим органом приписів норм у розділах III-V Порядку №543, на які посилається відповідач, обґрунтовуючи правомірність винесення оскаржуваного наказу, з огляду на вимоги ст.5 ПК України, у співвідношенні із вимогами ст.77 ПК України, яка прямо передбачає обов`язковість передбачення документальної планової перевірки у плані-графіку проведення планових документальних перевірок, який оприлюднюється на офіційному веб-сайті ДПС України до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі перевірки, свідчить про порушення відповідачем ст.1 Протоколу, оскільки у даному випадку орган державної влади віддав перевагу найменш сприятливому і неточному тлумаченню національного законодавства.

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.о.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві. Вона також відсилає до якості такого закону, вимагаючи, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 20.05.2019 (справа № 417/3668/17).

Враховуючи встановлені судом порушення відповідачем процедури винесення рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області № 04/01-1384-16 від 19.09.2018 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Республіки Азербайджан ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про його протиправність та задоволення позовних вимог щодо його скасування.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Факт порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах знайшов підтвердження проведеним судовим розглядом. Доказів протилежного відповідачем як суб`єктом владних повноважень до суду не надано.

До суду також не надано доказів реалізації вказаного акту індивідуальної дії, що свідчили б про відсутність порушення прав позивача.

Так, ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 27.09.2019 у справі №520/10122/19 встановлено, що 27.09.2019 р. на підставі наказу в.о. начальника Офісу великих платників податків ДПС №107 від 16.09.2019 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" та направлення на перевірку №6, №7, №8, №9, від 27.09.2019, співробітниками Харківського управління Офісу великих платників податків ДПС було здійснено вихід за податковою адресою АТ "ТУРБОАТОМ": проспект Московський, 199, м. Харків, 61052, для проведення документальної планової виїзної перевірки.

Представник АТ "ТУРБОАТОМ" Гарагуля Вячеслав Анатолійович до проведення перевірки фахівців Харківського управління Офісу ВПП ДПС не допустив, про що складено акт від 27.09.2019 №14/28-10-54-13-07/05762269 "Недопуску фахівців Харківського управління Офісу ВПП ДПС до проведення документальної планової перевірки Акціонерного товариства "ТУРБОАТОМ" (9).

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 5-10, 19, 77, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства "Турбоатом" (просп. Московський, буд. 199, м. Харків, 61037, ) до Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119, ) про визнання протиправним та скасування наказу - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Офісу великих платників податків Державної податкової служби України № 107 від 16 вересня 2019 року "Про проведення документальної планової виїзної перевірки АТ "Турбоатом" (61037, Україна, м. Харків, проспект Московський, 199, ) за період діяльності з 01 липня 2016 року по 30 червня 2019 року".

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної податкової служби України (вул. Дегтярівська, буд. 11Г, м. Київ, 04119, ) на користь Акціонерного товариства "Турбоатом" (просп. Московський, буд. 199, м. Харків, 61037, ) судовий збір у сумі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 07 листопада 2019 року.

Суддя О.Г. Котеньов