Справа № 240/9872/19
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9872/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черноліхов С.В.

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

05 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Матохнюка Д.Б. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання протиправними та скасування наказів і акту,

В С Т А Н О В И В :

в серпні 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 29 листопада 2018 року №141-то "Про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_2 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №739-к від 30 листопада 2018 року "Про покладення виконання обов`язків на ОСОБА_2 ";

- визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області викладений у листі від 22 грудня 2018 року №6-5020/4-18-СГ "Про передачу земельної ділянки державної власності у комунальну" за підписом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_2 .;

- визнати протиправним та скасувати акт приймання - передачі земельної ділянки сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 22 грудня 2018 року підписаний в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_2 та головою Брусиловської селищної ради ОСОБА_3

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року позовну заяву повернуто позивачам на підставі п.6 ч.4 ст.169 КАС України, у зв`язку з порушенням правил об`єднання позовних вимог.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином. Відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 172 КАС України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Згідно з п. 23 ч. 1 ст. 4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що пов`язаними між собою можна вважати вимоги, що випливають з одних правовідносин, і, як наслідок, ґрунтуються на одних і тих самих фактичних даних.

Таким чином, у випадку заявлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Слід звернути увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Згідно з пунктом 6 частини четвертої статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку щодо неможливості об`єднання позивачами в одне провадження позовних вимог, які різняться підставами виникнення та поданими доказами.

Згідно із ч.ч. 2 та 3 ст. 172 КАС України суд, з урахуванням положень частини першої цієї статті, може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою повернення позовної заяви на підставі п. 6 ч. 4 ст. 169 КАС України є порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог та неможливість їх роз`єднання судом у порядку, передбаченому ст. 172 КАС України.

Судовим розглядом встановлено, що позивач звернувся до суду з позовом предметом розгляду якого є заявлені позивачем позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування наказу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 29.11.2018 року №141-то та наказу Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області №739-к від 30.11.2018 року стосуються правовідносин у сфері проходження публічної служби. При цьому, решта заявлених позовних вимог стосується спору у межах земельних правовідносин.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем в одній позовній заяві об`єднано позовні вимоги щодо різних правовідносин, щодо який встановлено різні строки звернення із позовом до суду, різний порядок та строки розгляду адміністративної справи та диференційовано можливість касаційного оскарження.

Вказане свідчить про відсутність спільного предмету спору та підстав його виникнення, що вказує на відсутність підстав для застосування положень статті 172 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивачів не пов`язані між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових, переконливих фактів, які б були безпідставно залишені судом першої інстанції без уваги.

В даному випадку, доводи апелянта не применшують законність та обґрунтованість оскарженого рішення, оскільки не містять аргументів, що спростовують висновки суду першої інстанції стосовно відповідності поданої позовної заяви вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Матохнюк Д.Б. Шидловський В.Б.