Справа № 640/6687/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6687/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Бабенка К.А.

За участю секретаря: Гайворонського В.М.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року, суддя Погрібніченко І.М., у справі за адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

У С Т А Н О В И Л А:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу №КВ336/33/АВ/ТД/ФС-137 від 26 лютого 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що інспекційне відвідування було призначено з порушенням порядку його призначення та є безпідставним. Також, посилається на те, що інспекційне відвідування проведено не за місцем здійснення господарської діяльності позивача, оскільки позивач не здійснював господарської діяльності у ТВК "Метроград" за адресою: м. Київ, вул. Басейна, 2, та не мав там торгівельної точки та/або закладу харчування. Крім того, 19 грудня 2018 року між позивачем та ТОВ "Українська іноваційно - фінансова компанія" було укладено договір суборенди за №МГ-Н-09/203-18, відповідно до умов якого та акту прийому - передачі позивач отримав у користування нежитлове приміщення у ТВК "Метроград" лише 01 березня 2019 року, а тому не міг здійснювати господарську діяльність 08 лютого 2019 року. Також, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що ніколи не перебував у трудових відносинах з особами, вказаними в акті перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, не вбачає підстав проведення розгляду апеляційної скарги за участю учасників справи у відкритому судовому засіданні.

В матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін у розгляді справи не обов`язкова.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 лютого 2019 року, відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року про інспекцію праці у промисловості і торгівлі, ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року №1985-IV, Конвенції Міжнародної організації праці №129 1969 року про інспекцію праці у сільському господарстві, ратифікованої Законом України від 08 вересня 2004 року №1985-IV, статті 259 Кодексу законів про працю України, Закону України "Про основні зачади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05 липня 2007 року №877, Положення про Головне управління Держпраці у Київській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03 серпня 2018 року №84, розпорядження Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №929, роз`яснень Міністерства соціальної політики від 08 жовтня 2015 року №15245/0/14-15/13, Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, наказу Міністерства соціальної політики від 18 серпня 2017 року №1338, на підставі підпункту 3 пункту 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, начальником ГУ Держпраці у Київській області видано направлення на проведення інспекційного відвідування, яким, на період з 08 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року, направлено головних державних інспекторів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 для проведення інспекційного відвідування на предмет не оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: 01004, м . Київ, ТВК "Метроград").

08 лютого 2019 року інспектором праці Замулою Т.Ю. складено вимогу про надання документів №336, якою зобов`язано ФОП ОСОБА_1 надати копії необхідних для проведення інспекційного відвідування документів у строк до 11 лютого 2019 року до 10:00 години.

За результатами проведення інспекційного відвідування, інспектором праці Замулою Т.Ю. було складено акт інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 . №КВ336/33/АВ від 11 лютого 2019 року (далі - Акт) за висновками якого, виявлено наступні порушення:

- частина перша статті 24 Кодексу законів про працю України - у порушення вимог якої, трудові договори не укладено у письмовій формі;

- частина третя статті 24 Кодексу законів про працю України - у порушення вимог якої, працівники допущені до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу;

- постанови Кабінету Міністрів України від 17 червня 2015 року №413 - у порушення вимог якої, працівники допущені до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, начальником ГУ Держпраці у Київській області винесено постанову про накладення штрафу №КВ336/33/АВ/П/ТД/ФС-137 від 26 лютого 2019 року, якою, на підставі статті 259 Кодексу законів про працю України, статті 53 Закону України "Про зайнятість населення", частини 3 статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пункту 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України, на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 250 380, 00 грн.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням відповідача та вважаючи його таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія судді зазначає наступне.

Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення №96)).

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення №96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

На виконання вимог ст. 259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Пунктом 2 Порядку №295 передбачено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань.

Згідно п. п. 19-21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Пунктом 29 Порядку №295 передбачено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 1947 року "Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі", яка ратифікована Законом України №1985-IV від 08 вересня 2004 року (далі - Конвенція №81), Інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою. У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Стаття 16 Конвенції №81 визначає, що Інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

У відповідності до частини 1, 2, 4 статті 265 Кодексу законів про працю України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі, зокрема фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 (далі Порядок №509) визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи). Штрафи можуть бути накладені на підставі: акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Таким чином, правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту). При цьому, такий вид порушення повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті перевірки та доведений належними доказами.

Як убачається з матеріалів справіи, а сааме з оскаржуваної постанови, 08 лютого 2019 року під час інспекційного відвідування за місцем здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: 01004, м. Київ , ТВК Метроград , кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", було виявлено громадян ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які здійснювали обслуговування клієнтів, приготування кави та інших напоїв без належного оформлення трудових відносин. Трудові договори в письмовій формі між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_17 , ОСОБА_18 під час інспекційного відвідування не надано.

Крім того, під час перевірки було встановлено допущення до роботи ОСОБА_17 , ОСОБА_18 без укладання трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівників на роботу.

Також, інспекторами праці було встановлено факт допущення ОСОБА_17 та ОСОБА_18 до роботи без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що висновки контролюючого органу про порушення ФОП ОСОБА_1 трудового законодавства були зроблені на підставі пояснень працівників ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

З письмових пояснень ОСОБА_17 від 08 лютого 2019 року вбачається, що вона працює офіціанткою у ФОП ОСОБА_1 у кав`ярні "ІНФОРМАЦІЯ_1" з грудня 2018 року, до її обов`язків входить обслуговування та ведення каси з 12:00 до 18:00. Також, з наданих пояснень вбачається, що ОСОБА_17 отримує заробітну плату готівкою у розмірі 1 100, 00 грн., та працевлаштована вона за трудовим договором.

Також, з письмових пояснень ОСОБА_18 встановлено, що він працює баристом (проходить стажування) у ФОП ОСОБА_1 з 01 лютого 2019 року. Робочий час з 12:00 до 17:00, заробітну плату не отримував, трудовий договір між ним та ФОП ОСОБА_1 не укладався.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у матеріалах справи наявні письмові пояснення ФОП ОСОБА_1 , у яких вона зазначила, що ОСОБА_18 є невідомою їй особою.

Також відповідно до пояснень господарська діяльності за адресою: 01004, м. Київ , ТВК Метроград", у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" станом на час здійснення інспекційного відвідування позивачкою не здійснювалась, оскільки згідно з договором суборенди, право користування на вказаний об`єкт до неї повинно перейти лише з 01 березня 2019 року.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 зазначає, що станом на час проведення інспекційного відвідування у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" працює інша фізична особа - підприємець.

На підтвердження вказаних доводів, позивачкою надано договір суборенди №МГ-Н-09/203-18 від 19 грудня 2018 року, укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Українська іноваційно - фінансова компанія", предметом якого є частина нежитлового приміщення, яка знаходиться на території Торгівельно - виставкового комплексу "Метроград" за адресою: 01004 , м . Київ , ПТП №4, сектор "Г".

У відповідності до акта приймання - передачі частини торгівельно - виставкового комплексу "Метроград", яка надається у суборенду, згідно договору суборенди №МГ-Н-09/203-18 від 19 грудня 2018 року, ФОП ОСОБА_1 01 березня 2019 року прийняла у тимчасове платне користування об`єкт суборенди.

Згідно з пунктом 1.1 договору суборенди нежитлового приміщення від 01 січня 2018 року, укладеного між ФОП ОСОБА_20 (орендар) та ФОП ОСОБА_1 (суборендар), орендар зобов`язується надати суборендарю нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_7 ( літера А ) для розміщення в ньому кафе з метою надання послуг громадського харчування, загальною площею 32 кв.м.

Пунктом 5.1 вказаного договору визначено строк його дії - до 31 січня 2019 року.

Відповідно до акта приймання - передачі до договору суборенди нежитлового приміщення від 01 січня 2018 року, ФОП ОСОБА_1 прийнято вказане нежитлове приміщення у строкове платне користування 01 січня 2018 року.

Відомостей щодо визнання вказаних договорів недійсними у судовому порядку не встановлено.

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції та з матеріалів справи вбачається, позивачка почала користуватись нежитловим приміщенням у ТВК "Метроград" з 01 березня 2019 року, що виключає можливість здійснення нею господарської діяльності у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" у період проведення інспекційного відвідування.

Таким чином, ні судом першої, ні судом апеляційної інстанції не встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснювала господарську діяльність у період проведення інспекційного відвідування у кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1" в ТВК "Метроград".

Також колегія суддів звертає увагу, що пунктом 5 Положення №295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться у наступних випадках:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією:

Держстату та її територіальних органів про наявність заборгованості з виплати заробітної плати;

ДФС та її територіальних органів про:

- невідповідність кількості працівників роботодавця обсягам виробництва (виконаних робіт, наданих послуг) до середніх показників за відповідним видом економічної діяльності;

- факти порушення законодавства про працю, виявлені у ході здійснення контрольних повноважень;

- факти провадження господарської діяльності без державної реєстрації у порядку, встановленому законом;

- роботодавців, що мають заборгованість із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, що перевищує мінімальний страховий внесок за кожного працівника;

Пенсійного фонду України та його територіальних органів про:

- роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу;

- роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків;

- працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року;

- роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України "Про відпустки");

- роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації;

- роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів;

- роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що у направленні начальника ГУ Держпраці у Київській області від 08 лютого 2019 року на проведення інспекційного відвідування, яким, на період з 08 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року, направлено головних державних інспекторів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 для проведення інспекційного відвідування на предмет не оформлення трудових відносин ФОП ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 , юридична адреса: АДРЕСА_1 , фактична адреса: 01004, м . Київ , ТВК "Метроград"), підставою для здійснення інспекційного відвідування, окрім іншого, зазначено підпункт 3 пункту 5 Положення №295, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Таким рішенням у направлені зазначено наказ від 06 лютого 2019 року №764.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції, не надано рішення керівника органу контролю, а саме наказу від 06 лютого 2019 року №764 на підставі якого було проведено перевірку, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутності доказів правомірності проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 у період з 08 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що постанова про накладення штрафу №КВ336/33/АВ/П/ТД/ФС-137 від 26 лютого 2019 року є необґрунтованою, порушує права та законні інтереси позивача, прийнята всупереч нормам чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Київській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Бабенко К.А.