Справа № 580/1413/19
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1413/19 Суддя першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Губської Л.В., Епель О.В.,

при секретарі - Ліневській В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» на прийняте у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» (далі - Позивач, ТОВ «Дізарт Плюс») звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Черкаській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 11.01.2019 року №.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що до складу податкового кредиту платник податків може включити лише ті суми податку на додану вартість, які підтверджуються складеними та зареєстрованими податковими накладними. Відтак, оскільки податкові накладні за серпень 2018 року були зареєстровані контрагентом Позивача лише у жовтні 2018 року, у ТОВ «Дізарт Плюс» були відсутні правові підстави для включення відповідних сум до податкового кредиту у серпні 2018 року, що вказує на правильність застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Свою позицію обґрунтовує тим, що, по-перше, у платника податків відсутній обов`язок перевіряти безпосередньо контрагента на предмет виконання ним вимог податкового законодавства, по-друге, положеннями п. 201.10 ст. 201 ПК України не пов`язується момент реєстрації податкової накладної з податковим періодом, в якому такі суми можуть бути включені до складу податкового кредиту, по-третє, ТОВ «Мінагрохім» було об`єктивно позбавлено можливості здійснити реєстрацію податкових накладних через арешт рахунків, по-четверте, на момент перевірки у листопаді 2018 року податкові накладні були зареєстровані, що в силу абз. 2 п. 198.6 ст. 198 ПК України унеможливлює притягнення платника податків до відповідальності.

Після усунення визначених в ухвалі від 29.08.2019 року про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 року було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 06.11.2019 року.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання не прибули, а тому справа розглядалася у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що листопаді 2018 року працівниками ГУ ДФС у Черкаській області на підставі пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України проведено камеральну перевірку податкової декларації ТОВ «Дізарт Плюс» № від 19.09.2018 року за серпень 2018 року.

У ході перевірки встановлено, що ТОВ «Дізарт Плюс» у серпні 2018 року включено до складу податкового кредиту податкові накладні, отримані від ТОВ «Мінагрохім», на суму ПДВ 1 178 941,50 грн. Згідно даних Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «Мінагрохім» зареєстровано податкові накладні для ТОВ «Дізарт Плюс» на загальну суму 7 929 254,28 грн., у тому числі ПДВ - 1 321 542,38 грн. При цьому три податкові накладні зареєстровані з порушенням граничних строків реєстрації, а саме - від 28.08.2018 року №28 на суму ПДВ 309 367,48 грн. зареєстровано 18.10.2018 року, від 29.08.2018 року №29 на суму ПДВ 311 167,00 грн. - 18.10.2018 року та від 30.08.2018 року №30 на суму ПДВ 112 066,4 грн. - 18.10.2018 року.

Викладене, за висновками перевірки, свідчить про порушення Позивачем п. 198.6 ст. 198, п. 201.10 ст. 201 ПК України, в результаті чого платником завищено суму податкового кредиту за серпень 2018 року на суму 590 000,00 грн.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 21.11.2018 року №9657/23-00-12-0506/37610015 (а.с. 41-42).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 11.01.2019 року прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Р» № , яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 590 000,00 грн., у тому числі за основним платежем - 590 000,00 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями - 147 500,00 грн. (а.с. 11).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваного індивідуального акту, суд першої інстанції з огляду на приписи ст. ст. 54, 58, 123, 185, 198, 201 ПК України, прийшов до висновку про його обґрунтованість, оскільки станом на серпень 2018 року ТОВ «Дізарт Плюс» не набув право на віднесення сум ПДВ за виписаними ТОВ «Манігрохім» у серпні 2018 року податковими накладними, які були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних 18.10.2018 року.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися з огляду на таке.

Згідно пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Відповідно до п.198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

Зі змісту положень п. 201.10 ст. 201 ПК України вбачається, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

У разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Протягом 90 календарних днів з дня надходження такої заяви із скаргою з урахуванням вимог, встановлених підпунктом 78.1.9 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний провести документальну перевірку зазначеного продавця для з`ясування достовірності та повноти нарахування ним зобов`язань з податку за такою операцією.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у покупця відсутнє право на формування податкового кредиту на підставі податкових накладних, не зареєстрованих продавцем в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, у випадку несвоєчасної реєстрації таких податкових накладних в ЄРПН покупець наділений правом включити до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить про обґрунтованість твердження суду першої інстанції про те, що на момент подання ТОВ «Дізарт Плюс» податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2018 року від 19.09.2018 року №, в останнього були відсутні правові підстави для включення до складу податкового кредиту сум ПДВ за складеними у серпні 2018 року ТОВ «Мінагрохім» податковими накладними, які були фактично зареєстровані лише 18.10.2018 року.

Разом з тим, як вірно підкреслив Апелянт, суд першої інстанції залишив поза увагою, що відповідно до вже згаданого абз. 2 п. 198.6 ст. 198 ПК України у разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами (у тому числі зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними), платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Як було встановлено раніше, камеральна перевірки податкової декларації ТОВ «Дізарт Плюс» за серпень 2018 року була проведена ГУ ДФС у Черкаській області 21.11.2018 року. Водночас, реєстрація складених ТОВ «Мінагрохім» на користь ТОВ «Дізарт Плюс» податкових накладних здійснена 18.10.2018 року, тобто до початку проведення перевірки.

Приписи п. 54.3.2 п. 54.3 ст. 54 ПК України визначають, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

За правилами абз. 4 п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

При цьому, в силу п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Зі змісту наведених норм випливає, що контролюючий орган вправі самостійно збільшити суму податкового зобов`язання у випадку встановлення у ході перевірки факту завищення суми податкового кредиту із застосуванням штрафних (фінансових) санкцій, передбачених п. 123.1 ст. 123 ПК України, виключно у випадку, якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими, зокрема, зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними).

Разом з тим, оскільки на момент проведення у листопаді 2018 року камеральної перевірки підприємства сформований у серпні 2018 року податковий кредит на суму 590 000,00 грн. за наслідками відносин з ТОВ «Мінагрохім» був підтверджений зареєстрованими у жовтні 2018 року в ЄРПН податковими накладними, у контролюючого органу були відсутні правові підстави самостійно зменшувати розмір задекларованого податкового кредиту та донараховувати ТОВ «Дізарт Плюс» суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з підстав несвоєчасності реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Викладене, у свою чергу, вказує на те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято без урахування положень абз. 2 п. 198.6 ст. 198 ПК України, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, що було помилково залишено поза увагою суду першої інстанції.

При цьому, колегія суддів погоджується з твердженням Черкаського окружного адміністративного суду про те, що правомірність накладення ухвалою слідчого судді Печерського району міста Києва арешту на кошти ТОВ «Мінагрохім» в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, а також наявність об`єктивних причин неможливості своєчасної реєстрації вказаним товариством виписаних на користь ТОВ «Дізарт Плюс» податкових накладних перебуває поза межами предмету доказування даної справи, а тому оцінці не підлягає.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, зважаючи на встановлену вище відсутність правових підстав для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення у зв`язку з неможливістю притягнення платника податків до відповідальності в силу приписів абз. 2 п. 198.6 ст. 198 ПК України, судова колегія приходить до висновку про передчасність твердження Черкаського окружного адміністративного суду про безпідставність позовних вимог, а тому вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні постанови неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Крім іншого, відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведеного судова колегія приходить до висновку про необхідність стягнення з ГУ ДФС у Черкаській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ТОВ «Дізарт Плюс» витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, в сумі 27 611,30 грн., сплачених згідно платіжного доручення від 24.05.2019 року №577 на суму 11 062,55 грн. та платіжного доручення від 26.09.2019 року №1140 на суму 16 548,75 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 242-244, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» - задовольнити повністю.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати прийняте Головним управлінням ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) податкове повідомлення-рішення від 11 січня 2019 року №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс» (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 168, ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 27 611 (двадцять сім тисяч шістсот одинадцять) гривень 30 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Л.В. Губська

О.В. Епель

Повний текст постанови складено « 06» листопада 2019 року.