Справа № 803/1449/16
Суддя: Шевцова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

06 листопада 2019 року

Київ

справа №803/1449/16

адміністративне провадження №К/9901/17484/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шевцової Н.В.,

суддів: Данилевич Н.А., Уханенка С.А.,

розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 803/1449/16

за позовом Приватного підприємства «Маневичімонтажрембуд» до Управління Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

за касаційною скаргою Державної казначейської служби України

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Димарчук Т. М., суддів Ковальчука В. Д., Дмитрука В. В.,

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Попка Я. С., суддів Сапіги В. П., Обрізка І. М.,

УСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог

1. 29 вересня 2016 року Приватне підприємство «Маневичімонтажрембуд» (далі - Підприємство, позивач) звернулося до суду з позовом до Управління Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області (далі - відповідач-1), Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі - відповідач-2), Державної казначейської служби України (далі - Казначейство, відповідач-3), в якому просило:

1.1. Визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо невиконання рішення Господарського суду Волинської області від 23 грудня 2014 року згідно з наказом від 12 січня 2015 року про стягнення з Любешівської районної державної адміністрації 309 659,72 грн на користь Підприємства;

1.2. Зобов`язати органи Державної казначейської служби України виконати наказ Господарського суду Волинської області від 12 січня 2015 року щодо стягнення з Любешівської районної державної адміністрації 309 659,72 грн у місячний строк з моменту набрання рішенням законної сили.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Господарського суду Волинської області від 23 грудня 2014 року в справі №903/1067/14 позов Підприємства до Любешівської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в сумі 309 659,72 грн задоволено, водночас унаслідок протиправної бездіяльності відповідачів судове рішення не виконано.

3. Представник відповідачів позовних вимог не визнав і пояснив, що 14 січня 2015 року Підприємство звернулося до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області із заявою щодо виконання наказу Господарського суду Волинської області від 12 січня 2015 року №903/1067/14-1 про стягнення з Любешівської районної державної адміністрації на свою користь коштів у сумі 309 659,72 грн. На час розгляду справи на виконанні у Державній казначейській службі України знаходиться 7 237 рішень судів на суму 484,81 млн грн, що надійшли та зареєстровані раніше наказу Господарського суду Волинської області від 12 січня 2015 року. Лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше зазначеного наказу, Казначейство зможе здійснити заходи щодо перерахування коштів на користь Підприємства.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Рішенням Господарського суду Волинської області від 23 грудня 2014 року в справі № 903/1067/14-1 позов Підприємства задоволено та стягнуто з Любешівської районної державної адміністрації заборгованість у сумі 309 659,72 грн.

5. Після набрання вказаним рішенням законної сили Господарським судом Волинської області Підприємству видано наказ № 903/1067/14-1 від 12 січня 2015 року про примусове виконання рішення.

6. 14 січня 2015 року наказ № 903/1067/14-1 разом із заявою був направлений позивачем на виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області.

7. Головним управлінням Державної казначейської служби України у Волинській області листом від 15 січня 2015 року №15-12/44-311 надіслано цей пакет документів за місцем обслуговування боржника - до Управління Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області, який був отриманий останнім 26 січня 2015 року.

8. Листом від 30 січня 2015 року № 18/32/2-15 Любешівська районна державна адміністрація повідомила Управлінню Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області реквізити бюджетної програми (КПКВ 7731820 КЕКВ2800), з якої необхідно стягувати кошти за рішенням суду.

9. Управлінням Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області надіслало на адресу божника вимогу від 30 січня 2015 року №01-06/154 щодо необхідності вжиття ним заходів для здійснення дій спрямованих на виконання вимог наказу Господарського суду Волинської області від 12 січня 2015 року №903/1067/14-1. Проте листом від 25 лютого 2015 року №0276/28/2-15 Любешівська районна державна адміністрація надала відповідь, що кошти на погашення заборгованості за цим судовим рішенням не виділялися.

10. У зв`язку із неможливістю виконання судового рішення про стягнення коштів із рахунків Любешівської районної державної адміністрації на користь Підприємства, Управлінням Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області листом від 30 березня 2015 року № 01 - 06/563 пакет документів разом із наказом Господарського суду Волинської області від 12 січня 2015 року передано до Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області для виконання за бюджетною програмою КПКВ 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою».

11. На звернення Підприємства Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області листами від 18 жовтня 2015 року № 15-12/467-7405 та від 22 березня 2016 року № 12-12/182-1796 повідомило, що на виконанні в Державній казначейській службі України за бюджетною програмою КПКВ 3504040 "Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою" перебуває наказ Господарського суду Волинської області від 12 січня 2015 року №903/1067/14-1 про стягнення з Любешівської районної державної адміністрації на користь Підприємства коштів у сумі 309 659,72 грн. Одночасно на виконанні в органах Казначейства України знаходяться виконавчі документи, що надійшли та зареєстровані раніше наказу господарського суду. Лише після виконання рішень судів, які надійшли раніше, Казначейство матиме можливість здійснити заходи щодо перерахування коштів на користь Підприємства.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

12. Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року, позовні вимоги задоволено частково.

12.1. Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Господарського суду Волинської області від 23 грудня 2014 року в справі № 903/1067/14 щодо стягнення з Любешівської районної державної адміністрації 309 659,72 грн на користь Приватного підприємства «Маневичімонтажрембуд» у строки, передбачені Законом України "Про гарантії щодо виконання судових рішень".

12.2. Зобов`язано Державну казначейську службу України виконати рішення Господарського суду Волинської області від 23 грудня 2014 року в справі № 903/1067/14 щодо стягнення з Любешівської районної державної адміністрації 309 659,72 грн на користь Приватного підприємства «Маневичімонтажрембуд» у строки, передбачені Законом України «Про гарантії щодо виконання судових рішень».

12.3. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

13. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що Державною казначейською службою України допущено порушення граничних строків виконання судового рішення за наказом Господарського суду Волинської області від 12 січня 2015 року №903/1067/14-1.

14. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог у частині, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що Управління Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області та Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області здійснили всі дії, в межах наданих їм повноважень, спрямовані на своєчасне виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

ІV. Касаційне оскарження

15. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна казначейська служба України подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, яку зареєстровано 09 березня 2017 року.

16. Відповідач-3 посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17. На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач-3 зазначає, що виконання судового рішення поза чергою є неможливим, оскільки це призведе до перевищення його повноважень. На думку відповідача-3, судами попередніх інстанцій не враховано, що ним постійно направлялися листи до Прем`єр-міністра України та Міністерства фінансів України із пропозиціями щодо необхідності внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» у частині збільшення видатків на виконання бюджетної програми КПКВК 3504040, проте відповідні зміни прийняті не були.

18. 10 березня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Волинського окружного адміністративного суду справу № 808/1449/16.

19. 04 квітня 2017 року справа № 808/1449/16 надійшла до Вищого адміністративного суду України

20. 07 лютого 2018 року справу № 808/1449/16 разом з матеріалами касаційної скарги передано до Верховного Суду (судді-доповідачу Желтобрюх І. Л.).

21. 30 травня 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 519/0/78 - 19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Желтобрюх І. Л., що унеможливлює її участь у розгляді касаційних скарг.

22. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 30 травня 2019 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н. В. (суддя-доповідач), суддів Радишевську О. Р., Уханенка С. А.

23. 06 листопада 2019 року розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду № 1841/0/78 - 19 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Радишевської О. Р., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.

24. Протоколом повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 06 листопада 2019 року визначено склад суду: головуючого суддю Шевцову Н. В. (суддя-доповідач), суддів Данилевич Н. А., Уханенка С. А.

25. Ухвалою Верховного Суду від 06 листопада 2019 року прийнято рішення про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування

26. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів", що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

27. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

28. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

29. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

30. Згідно зі статтею 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази; або 2) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; 3) суд встановив обставини, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів.

31. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією України та іншими Законами України.

32. Відповідно до частини другої статті 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (чинного на дату видачі виконавчого листа і звернення його до виконання) рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

33. Положення аналогічного змісту містить частина друга статті 6 чинного Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII).

34. Закон України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон № 4901-VI)

34.1. Гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання встановлює.

34.2. Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 4901-VI держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

34.3. Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

34.4. Частиною четвертою статті 3 Закону № 4901-VI встановлено, що перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.

35. Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845)

35.1. Згідно з абзацом 2 пункту 2 Порядку № 845 безспірним списанням є операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

35.2. Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

35.3. Пунктом 49 Порядку № 845 визначено, що у разі, коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Міністерству фінансів України пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України.

35.3.1. Казначейство відкладає безспірне списання коштів державного бюджету та поновлює його з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України.

VІ. Позиція Верховного Суду

36. Аналізуючи наведені положення у співставленні зі встановленими обставинами цієї справи, треба звернути увагу, що при виконанні рішень суду, за якими боржником є держава, Державна казначейська служба України обмежена відповідними бюджетними призначеннями державного органу та коштами, передбаченими програмою для забезпечення виконання рішень суду.

37. Якщо таких коштів недостатнього, Державна казначейська служба України зобов`язана звернутися до Міністерства фінансів України з пропозиціями щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України; при цьому Казначейство відкладає безспірне списання коштів і поновлює його після того, як такі зміни будуть внесені.

38. У такому аспекті, перед тим як констатувати факт протиправної бездіяльності Державної казначейської служби України у правовідносинах, які виникають у зв`язку з виконанням судових рішень, за якими боржником є державний орган, потрібно з`ясувати, чи вжило Казначейство в межах своїх повноважень усі залежні від нього дії (ухвалило рішення), спрямовані на те, щоб сплатити кошти за судовим рішенням, а також чи були для цього об`єктивні підстави та можливості.

39. Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

40. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного/несвоєчасного виконання обов`язкових дій/ухвалення рішень або невиконання їх узагалі. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

41. Верховний Суд погоджується з тим, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню. Разом з цим, у контексті встановлених у цій справі обставин, необхідно зауважити, що сам факт невиплати позивачу коштів протягом трьох місяців (від дати подання необхідних документів) за судовим рішенням, боржником за яким є державний орган, без з`ясування усіх обставин, які зумовили таку ситуацію, не є достатньою підставою вважати, що Державна казначейська служба України допустила протиправну бездіяльність.

42. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року № 688/4324/16-а.

43. Висновок судів попередніх інстанцій про те, що Державна казначейська служба України допустила протиправну бездіяльність ґрунтується на тому, що судове рішення, яке набрало законної сили, залишається невиконаним, при цьому судами визнано, що недостатність коштів на бюджетних рахунках не є підставою для такого невиконання. Водночас суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою доводи відповідача-3 щодо причин, які це зумовили, та не надав правової оцінки діям останнього в ситуації, коли бюджетних асигнувань для виплати коштів недостатньо.

44. Отже, у цій справі судами попередніх інстанцій не встановлено обставин щодо того, чи звертався відповідач-3 до Міністерства фінансів України на виконання вимог пунктом 49 Порядку № 845, а також чи вживав він інших заходів, спрямованих на реальне виконання рішення.

45. Таким чином, постанова суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду відповідно до вимог статті 353 КАС України.

VIІ. Судові витрати

46. З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 250, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

2. Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2017 року в справі № 803/1449/16 скасувати.

3. Адміністративну справу № 803/1449/16 за позовом Приватного підприємства «Маневичімонтажрембуд» до Управління Державної казначейської служби України у Любешівському районі Волинської області, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії направити на новий розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Н. В. Шевцова

Судді: Н. А. Данилевич

С. А. Уханенко