Справа № 140/1888/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 рокуЛьвів№ 857/9561/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Кухтея Р.В., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року, ухвалене суддею Каленюк Ж.В., м. Луцьк, у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В:

14.06.2019 позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA205040/2019/000079/2 від 5 червня 2019 року.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці ДФС №UA205040/2019/000079/2 від 5 червня 2019 року про коригування митної вартості товарів.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що надані відповідачу декларантом наявні у нього документи підтверджують походження товару, якісні та вартісні характеристики, при цьому усі документи містять одну і ту ж вартість оцінюваного товару - 6700,00 євро, тому говорити про наявність розбіжностей у них немає підстав. Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів Литовської Республіки щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом UAB «ARASELA» товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Суд першої інстанції зазначає, що тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів. Також, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти. Разом з тим, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Таким чином, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом, інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну). Відтак, суд вважає, що відповідач не обґрунтував ціну, яка визначена ним у розмірі 10200,00 євро, що на 3500,00 євро більше ніж та, яка зазначена в документах, поданих для митного оформлення оцінюваного транспортного засобу.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, Волинська митниця ДФС оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт посилається на те, що під час опрацювання документів, поданих позивачем разом із митною декларацією № UA205040/2019/025483 встановлено, що декларантом заявлено митну вартість за основним методом і дорівнює вона фактурній вартості та становить 6700 Євро. При цьому, нічим не підтверджено числових значень складових митної вартості товару - витрат на транспортування та страхування товару, що суперечить вимогам п.п.5,7 ч.10 ст.58 МК України.

Крім того, апелянт зазначає, що виявлені митницею розбіжності в частині визначення продавця чи власника транспортного засобу слугували підставою для виникнення сумніву у митниці щодо впливу третіх осіб на формування митної вартості.

Також у митниці виникли сумніви щодо ймовірної сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням доручень згідно довіреності НВО 986320 громадянину ОСОБА_2 , які не було включено до митної вартості.

У зв`язку з вищевикладеними розбіжностями, не підтвердженням усіх числових значень складових митної вартості товару, а також із врахуванням згенерованих АСАУР ризиків, керуючись ч.З ст.53 МК України, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, органом доходів і зборів поставлено вимогу про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. Проте додаткових документів позивачем надано не було.

Апелянт вказує на те, що в рішенні про коригування митної вартості вказано з яких причин митний орган не міг застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів, оскільки в митниці та декларанта відсутня інформація щодо ідентичних та подідних товарів в розумінні положень ст.59 та 60 МК України щодо країни виробництва, виробника, якості та репутації на ринку, наявності торгової марки і т.д., що й слугувало підставою для застосування резервного методу та застосування ціни такого ж товару, який ввозився на митну територію України.

Крім того, стверджує, що жодних зауважень щодо проведеної процедури консультацій ні в рішенні про коригування митної вартості, ні в електронних повідомленнях, надісланих декларантом митниці, немає.

Також апелянт не погоджується з висновками суду про те, що рішення про коригування митної вартості не містить наявну у митного органу інформацію щодо митної вартості ідентичних або подібних товарів, оскільки в рішенні про коригування митної вартості вказано митну вартість товару з ідентичним VIN-кодом, тобто ідентичними характеристиками, які притаманні ввезеному транспортному засобу, що і призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, що ж стосується фактів, які вплинули на таке коригування, зазначає, що в зв`язку з не підтвердженням декларантом усіх складових митної вартості ввезеного товару, митну вартість визначено митним органом за резервним методом з врахуванням цінової інформації, наявної в ЄАІС та відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 у редакції наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного мана України від 24.07.2009 №1335/5/1159.

Апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст.19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу автомобіля серія ARS №000182 від 20.05.2019 придбав в компанії UAB «ARASELA» (Вільнюс, Литва) легковий автомобіль марки BMW, моделі Х3, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , 2011 року виготовлення за ціною 6700,00 євро (а.с.13, 27-28). Оплата за товар проведена в готівковій формі, про що свідчить квитанція про прийняття коштів серія BLC №1600334 від 20.05.2019 (а.с.16, 29-30).

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом позивача - Товариством з обмеженою відповідальністю «КАР ГРУП» подано митному органу митну декларацію №UA205040/2019/025483 (а.с.11-12), в графі 42 якої зазначено фактурну вартість автомобіля 6700,00 євро. Митну вартість визначено за резервним методом (графа 43); основа для нарахування митних платежів становить 196546,93 грн. або 6700,00 євро, з урахуванням якої зроблено відповідні розрахунки митних платежів (графа 47).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №UA205040/2019/025483 митної вартості товару та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу документи, а саме: інвойс від 19 травня 2019 року ARS №000182, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 , свідоцтво про тимчасову реєстрацію транспортного засобу від 20 травня 2019 року №16782988, нотаріально посвідчену довіреність НВО №986320, квитанцію про оплату від 20 травня 2019 року, декларацію країни відправлення від 20 травня 2019 року №19LTVC0100ЕК177В89 (а.с.23-36).

Під час здійснення митного контролю імпортованого товару із застосуванням системи управління ризиками відбулось спрацювання профілів ризику: 103-1 «Перевірка поданих товаросупровідних та товаротранспортних документів (в тому числі наданих на вимогу митного органу) та/або відомостей про них на предмет розбіжностей у відомостях, що зазначені у цих документах, митній декларації чи документах, що її заміщують, їх електронних копіях, розміщених в ЄАІС Держмитслужби»; 105-2 «Контроль правильності визначення митної вартості товарів»; 106-2 «Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів»; 210-1 «Проведення митного огляду транспортного засобу»; 911-1 «Забезпечення ідентифікації товарів та/або транспортних засобів шляхом здійснення цифрової фотозйомки». За результатами опрацювання згенерованих профілів ризику відповідачем встановлено, що вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел; обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VІN - кодами: WBAWY31000L539622, валюта - EUR, вартість - 10200,00 (а.с.42).

Відповідач, вважаючи, що документи, подані для підтвердження митної вартості товарів, містять розбіжності, а саме: відповідно до інвойсу ARS№000182 власником оцінюваного товару є UAB «ARASELA», тоді як в технічному паспорті транспортного засобу № НОМЕР_4 вказано DIONNET CHANTAL GARAND; відповідно до митної декларації країни відправлення №19LTVC0100EK177B89 від 20 травня 2019 року відправником товару є UAB «ARASELA» (ARCHITEKTU gl84-33 VILNIUS LT.), а також що подані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, у зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР декларанту було надіслано електронне повідомлення з проханням надати в 10-денний термін такі документи: договори (угоди, контракти) із третіми особами, пов`язаними із поставкою товару, митна вартість якого визначається; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення (а.с.43).

05.06.2019 Волинською митницею ДФС прийнято рішення №UA205040/2019/000079/2 про коригування митної вартості товарів (а.с.9-10).

У графі 33 зазначеного рішення про коригування митної вартості товарів зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку із тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом. Додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості декларант не надав. Виходячи із поданих документів, не з`ясовано наявність складових митної вартості (затрати на транспортування та страхування), відсутні відомості про ймовірну сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням доручень згідно з довіреністю НВО №986320, виданої ОСОБА_2 , не надано висновок експерта-спеціаліста про якісні та вартісні характеристики транспортного засобу. Керуючись вищенаведеним та вимогами частини шостої статті 54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), спрацювання системи ризиків АСАУР «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел; обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VІN - кодами: WBAWY31000L539622, валюта - EUR, вартість - 10200,00», відповідно до наказу ДФС від 28.11.2018 №780 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку», Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092 (у редакції наказу від 24 липня 2009 року №1335/5/1159) митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС. Тут же зазначається, що митницею відповідно до положень статті 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості товару за резервним методом становить 10200,00 євро.

Як вбачається з митної декларації від 10 червня 2019 року №UA205040/2019/028054 (а.с.41), товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст.51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цьогоКодексу.

Частинами 1,2 ст.52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленомурозділом VIII цього Кодексутацією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частинами 2, 3 зазначеної статті передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Приписами частини 6 ст. 54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Частиною 7 ст.54 МК України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, за якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч.3 ст. 53 КАС України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Пунктом 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості

Згідно з ч.6 ст.53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару

Отже, орган доходів і зборів зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта як на підставу для витребування додаткових документів та відомостей, на спрацювання АСАУР, оскілький митний орган повинен насамперед здійснити перевірку відомостей, що містяться в документах, які підтверджують заявлену митну вартість, і лише після цього - у разі виявлення підстав - може витребувати у декларанта додаткові документи, зазначивши при цьому ці виявлені підстави та обставини, які ці документи повинні підтвердити.

Із матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме легкового автомобіля бувшого у вжитку марки BMW, моделі Х3, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , рік виготовлення - 2011, за ціною 6700,00 євро та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару. При цьому позиція відповідача полягає у тому, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, крім того, подані документи містять розбіжності, у зв`язку із чим від декларанта витребовувалися додаткові документи та оскільки декларантом не надано додаткові документи, то митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на підставі цінової інформації, наявної в митниці, на рівні 10200,00 євро.

Як слідує із рішення відповідача, він поставив під сумнів достовірність наданих декларантом документів у зв`язку із наявністю розбіжностей, на його думку, у відомостях інвойсу від 20 травня 2019 року ARS№000182, технічному паспорті транспортного засобу № НОМЕР_4 в частині визначення продавця та власника транспортного засобу. Цією обставиною він обґрунтовує необхідність подання декларантом додаткових документів. Однак суд не погоджується з такою позицією відповідача з тих підстав, що визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість. При цьому суд зазначає, що з документів, поданих при митному оформленні, зрозуміло, що продавцем є компанія нерезидент UAB «ARASELA» (Вільнюс, Литва), про що свідчить інвойс (договір купівлі-продажу автомобіля) від 20 травня 2019 року ARS№000182 (вона є і відправником товару відповідно до митної декларації країни відправлення №19LTVC0100EK177B89 від 20 травня 2019 року). Що ж до технічного паспорта № НОМЕР_4 , то в ньому зазначена особа DIONNET CHANTAL GARAND, на яку першочергово було зареєстровано транспортний засіб. У свою чергу, матеріали справи містять свідоцтво про тимчасову реєстрацію транспортного засобу від 20 травня 2019 року №16782988 (а.с.35-36), яке подавалося при митному оформленні (на ньому є відмітка митниці від 23 травня 2019 року) та згідно з яким автомобіль був зареєстрований тимчасово у Литві до 19 червня 2019 року за компанією UAB "ARASELA" (тут же вказана дата першої реєстрації - 30 травня 2011 року та документ про походження транспортного засобу № НОМЕР_4 ).

Таким чином, продавцем товару однозначно є UAB «ARASELA», покупцем - ОСОБА_1 (позивач), а DIONNET CHANTAL GARAND - особа, на яку у 2011 році здійснювалася перша реєстрація оцінюваного автомобіля.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що з поданих декларантом документів однозначно вбачається, що він придбав автомобіль, митне оформлення якого здійснювалося за МД №UA205040/2019/025483 від 24 травня 2019 року, за ціною 6700,00 євро. Така ціна, як зазначено в договорі від 20 травня 2019 року №ARS№000182, є остаточною. Вартість придбаного ОСОБА_1 автомобіля підтверджується також квитанцією від 20 травня 2019 року BLC №1600334 про прийняття коштів у касу у сумі 6700,00 євро (саме такий спосіб розрахунків визначений договором між продавцем та покупцем). В митній декларації країни відправлення №19LTVC0100EK177B89 від 20 травня 2019 року також зазначена вартість автомобіля 6700,00 євро.

Отже, надані відповідачу декларантом наявні у нього документи підтверджують походження товару, якісні та вартісні характеристики, при цьому усі документи містять одну і ту ж вартість оцінюваного товару - 6700,00 євро. Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів Литовської Республіки щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом UAB «ARASELA» товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Разом з тим, ні в запиті про надання додаткових документів від 24 травня 2019 року, ні в спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації); не зазначив, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Відповідач не обґрунтував, з якою метою він витребовував у декларанта висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та які числові значення такий документ мав підтвердити чи спростувати, при тому що вартість придбання оцінюваного автомобіля підтверджена документально.

Водночас, додаткові документи, зокрема, транспортні (перевізні), мають бути надані, якщо за умовами поставки покупець має нести витрати на транспортування, але вони не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання апелянта про не підтвердження позивачем комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням доручень згідно з довіреністю НВО 986320, виданою ОСОБА_2 , оскільки вимога надати пояснення та підтверджуючі документи з цього приводу у повідомленні декларанту від 24 травня 2019 року митницею не пред`являлась. Крім того, з документів, наявних у справі не слідує про оплатний характер послуг, наданих ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ймовірність цих витрат відповідач ґрунтує виключно на припущеннях, які не можуть покладатися в основу рішення суб`єкта владних повноважень.

З поданих при митному оформленні документів не вбачається, що позивач поніс (чи повинен понести) витрати, що можуть бути включені до митної вартості імпортованого товару, що визначені частиною десятою статті 58 МК України, а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару є його припущеннями та не базуються на достовірних відомостях. Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС; спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку; інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів; інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару; інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи; інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС; цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством; інформація отримана з мережі Інтернет.

Отже, наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Отже, тягар доведення неправильності заявленої митної вартості лежить на органі доходів і зборів. Також, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Відтак, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Із рішення від 05 червня 2019 року №UA205040/2019/000079/2 про коригування митної вартості товарів вбачається, що у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем суду не надано.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР "Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел; обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VІN - кодами: WBAWY31000L539622, валюта - EUR, вартість - 10200,00". Разом з тим, документів, які б підтверджували митну вартість у розмірі 10200,00 євро, відповідач суду не надав.

При цьому обов`язком митного органу у разі незгоди із заявленою декларантом митною вартістю є проведення консультацій з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та послідовний вибір методів з обґрунтуванням причин неможливості застосування кожного з попередніх методів. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Окрім того, витребування митним органом додаткових документів має відбуватися у випадку наявності обґрунтованого сумніву у достовірності поданих декларантом відомостей.

Встановлено, що у поданих декларантом документах відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та підтверджують можливість визначення митної вартості за першим методом (ціною договору).

Таким чином, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем не доведено наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товарів за першим методом, натомість позивач підтвердив заявлену митну вартість товарів необхідними документами. Зазначене, в свою чергу, свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу та протиправність прийнятого митницею рішення.

Відтак, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів, а також на невірному тлумаченні норм матеріального права. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року у справі №140/1888/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 05.11.2019.