Справа № 280/2506/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 жовтня 2019 року Справа № 280/2506/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

до Приватного акціонерного товариства «ІСКОЖ-2000» (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд.1)

про стягнення коштів за податковим боргом,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі позивач) до Приватного акціонерного товариства «ІСКОЖ-2000» (далі - відповідач), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача кошти у сумі податкового боргу в розмірі 914 087,13 грн.

Ухвалою суду від 03.06.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03.07.2019.

Протокольною ухвалою суду від 03.07.2019 відкладено судове засідання на 01.08.2019.

Ухвалою суду від 01.08.2019 перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 01.10.2019.

Протокольною ухвалою суду від 01.10.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21.10.2019.

Позивач про дату, час та місце судового засіданні повідомлений належним чином. В обґрунтування позовних вимог зокрема зазначив, що відповідач має податковий борг з податку на додану вартість у сумі 390 362,83 грн., з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення в сумі 16 128,29 грн., з орендної плати з юридичних осіб у сумі 507 596,01 грн. Позивачем вживалися заходи щодо стягнення податкової заборгованості у встановленому законодавством порядку, проте борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, а тому підлягає примусовому стягненню у судовому порядку. На підставі викладеного, просить позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Приватне акціонерне товариство «ІСКОЖ-2000» зареєстровано як юридична особа з 13.10.1999. Станом на 23.05.2019 за підприємством рахується податковий борг з податку на додану вартість у сумі 390 362,83 грн., з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення в сумі 16 128,29 грн., з орендної плати з юридичних осіб у сумі 507 596,01 грн.

З матеріалів справи, судом встановлено, що податковий борг з податку на додану вартість виник на підставі наступного.

19.12.2018 відповідачем надано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість № з визначенням грошового зобов`язання у розмірі 414178,00 грн. та терміном сплати 30.12.2018.

Сума боргу була сплачена відповідачем у розмірі 263489,80 грн., зв`язку із чим заборгованість відповідача становить 150688,20 грн.

Відповідачем також надано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість № від 21.01.2019 з визначенням грошового зобов`язання у розмірі 125868,00 грн. та терміном сплати 30.01.2019.

Крім того, 04.12.2018 посадовими особами контролюючого органу було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку па додану вартість, за результатами якої складно акт перевірки № 5337/08-01-50-06/30599760 від 04.12.2018.

На підставі акту перевірки позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 21.12.2018, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 33319,84 грн.

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 21.12.2018, позивачем відповідно до ст. 126 ПК України 30.01.2019 донараховано відповідачу штрафні санкції у розмірі 33319,84 грн.

Позивачем було проведено камеральну перевірку відповідача з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за результатами якої складно акт перевірки № 5430/08-0 1-50-06 30599700 від 21.12.2018.

На підставі акту перевірки позивачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 30.01.2019, яким до відповідача застосовано штрафні санкції у сумі 9994,95 грн.

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 30.01.2019, позивачем відповідно до ст. 126 ПК України 15.02.2019 донараховано відповідачу штрафні санкції у розмірі 28387,95грн.

21.02.2019 позивачем подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № де сума становить 18232,00 грн. Так, 21.02.2019 платником самостійно визначено штрафна санкція у зв`язку з виправленням помилки у розмірі 547,00 грн.

30.01.2019 посадовими особами контролюючого органу було проведено камеральну перевірку відповідача з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, за результатами якої складно акт перевірки № 0242/08-01-50-06/30599860 від 30.01.2019.

На підставі акту перевірки позивачем прийнято податкові повідомлення-рішення № , № від 26.02.2019 року.

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання позивачем відповідно до ст. 126 ПК України 15.03.2019 донараховано відповідачу штрафні санкції у розмірі 33319,84 грн.

Сума боргу відповідачем сплачена не була, у зв`язку з чим податковий борг відповідача з податку на додану вартість становить 390 362,83 грн.

З матеріалів справи, судом встановлено, що податковий борг з орендної плати з юридичних осіб виник на підставі наступного.

Відповідачем було подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), де сума податку складає 109806.64 грн. (термін сплати 30.09.2018). Відповідачем було сплачено 7781 1,44 грн., тому борг складає 31995,20 грн.

30.10.2018 відповідачем подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № , де сума податку складає 109806,64 грн.(термін сплати 30.10.2018).

30.11.2018 відповідачем було подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № , де сума податку складає 109806,64 грн. (термін сплати 30.11.2018).

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання визначеного податковим повідомленням рішенням № від 14.11.2018, позивачем відповідно до ст. 126 ПК України 02.12.2018 донараховано відповідачу штрафні санкції у розмірі 35817,84 грн.

Відповідачем 30.12.2018 подано податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) № НОМЕР_1 , відповідно до якої сума податку складає 109806,64 грн. (термін сплати 30.12.2018)

28.02.2019 позивачем нараховано пеня на борг по податковому розрахунку земельного податку № від 19.02.2018 у сумі 556,40 грн.

Сума боргу відповідачем сплачена не була, у зв`язку з чим податковий борг відповідача з орендної плати з юридичних осіб становить 507596,01 грн.

З матеріалів справи, судом встановлено, що податковий борг з екологічного податку виник на підставі наступного.

08.02.2019 відповідачем подано податкову декларацію з екологічного податку № від 08.02.2019 за 4 квартал 2018 року, де сума податку складає 16169,88 грн.

05.03.2019 позивачем погашено сума податку у розмірі 41,59 грн. Таким чином, сума заборгованості з екологічного податку складає 16128,29 грн.

У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не сплатив вказані суми заборгованості у встановлені законодавством строки, позивач звернувся до суду із даним позовом.

При вирішення даного спору по суті суд виходить з наступного.

Статтею 67 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 ПК України, податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 16.1 ст. 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За приписами п. 49.1, 49.2 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.

Підпунктами 49.18.1, 49.18.3 п. 49.18 ст. 49 ПК України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

За змістом п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків (п. 56.11 ст. 56 ПК України).

За приписами п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачем самостійно були визначені податкові зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у податковій декларації, проте самостійно визначені податкові зобов`язання відповідачем сплачені не були та набули статусу податкового боргу.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію; згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган (пп.54.3.1, 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України).

При цьому, згідно з п.56.1 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (п.57.3 ст.57 ПК України).

Згідно із п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Із матеріалів справи вбачається, що податкові повідомлення-рішення прийняті позивачем за результатами проведення перевірки надсилались на адресу відповідача та отримано уповноваженою особою відповідача. Вказані рішення відповідачем ні у адміністративному, ні у судовому порядку оскаржено не було, а отже сума визначеного податкового зобов`язання є узгодженим, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Згідно з п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. (п. 59.3 ст. 59 ПК України).

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Із матеріалів справи встановлено, що відповідачу 06.09.2018 було вручено податкову вимогу від 17.08.2018 року № 25990-50/825.

Відповідно до п. 59.5 ст. 59 ПК України, у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Суму податкового боргу відповідачем погашено не було, у зв`язку із чим податкова вимога повторно не надсилалась.

За змістом пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання (пп.14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Отже, виникнення податкового боргу є юридичним фактом, який пов`язаний із несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання протягом установленого строку.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 95.4 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги. Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав, проти позову не заперечив, доводи позивача не спростував.

Аналіз зазначених вище вимог законодавства, наявні матеріали справи свідчать про те, що відповідачем в порушення вимог законодавства не сплачено суму податкового боргу з податку на додану вартість у сумі 390 362,83 грн., з екологічного податку, який справляється за викид в атмосферне повітря двоокису вуглецю стаціонарними джерелами забруднення в сумі 16 128,29 грн., з орендної плати з юридичних осіб у сумі 507 596,01 грн., а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки, відповідно до приписів ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, судові витрати у даному випадку з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 139, 255, 257 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) до Приватного акціонерного товариства «ІСКОЖ-2000» (69034, м. Запоріжжя, вул. Цимлянська, буд.1, ) - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ІСКОЖ-2000» з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків та за рахунок готівки, що належить такому платнику на користь:

УК у м. Зав. р-ні мм. Зап/Завод./14060100, МФО 899998, код одержувача 38025372,код платежу 14060100 на р/р 8004, податковий борг в сумі 390 362,83 грн.(триста дев`яносто тисяч триста шістдесят дві гривні 83 коп.);

УК у м. Зав.р-ні м. Зап/Завод./18010600, МФО 899998, код одержувача 38025372, код платежу 18010600 на р/р НОМЕР_2 , податковий борг в сумі 507 596,01грн.(п`ятсот сім тисяч п`ятсот дев`яносто шість гривень 01 коп.);

УК у м.Зав.р-ні м. Зап/Завод./19011000, МФО 899998, код одержувача 38025372, код платежу 19011000 на р/р НОМЕР_3 , податковий борг в сумі 16 128,29 грн.(шістнадцять тисяч сто двадцять вісім гривень 29 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 30.10.2019.

Суддя О.В. Конишева