Справа № 320/3747/19
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року № 320/3747/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у м. Києві у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування запису,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області, в якому просить суд скасувати запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №2 005702 від 24.02.2012 про включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виявив в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис №2 005702 від 24.02.2012 про його державну реєстрацію 12.10.1998 як фізичної особи-підприємця, на паперових носіях. При цьому, позивач пояснив, що не звертався із заявою та відповідними документами до державного реєстратора з метою включення відомостей щодо нього до Державного реєстру.

Відповідач з позовом не погодився, надав до суду письмовий відзив, в якому зазначив, що не підтримує позовні вимоги, адже державна реєстрація включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 до реєстру була проведена 24.02.2012 у відповідності до вимог законодавства, у зв`язку із чим, є правомірною.

Ухвалою суду від 22.07.2019 відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

У судове засідання, призначене на 22.10.2019, сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не з`явились. Разом з тим, на адресу суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі.

Беручи до уваги наведене, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження, на підставі наявних матеріалів.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, у 2019 році позивачу стало відомо, що Єдиний держаний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містить запис за №2 005702 від 24.02.2012 про включення до реєстру відомостей про його реєстрацію 12.10.1998, на паперових носіях, як фізичну особу-підприємця.

На переконання ОСОБА_1 , дії відповідача щодо внесення спірного запису до Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є незаконними та порушили його права, у зв`язку з чим, останній звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які виникли між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Станом на 12.10.1998 порядок державної реєстрації суб`єктів підприємницької діяльності визначало Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності та про реєстраційний збір за державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України за №267 від 29.04.1994.

Відповідно до пункту 6 Положення про державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності та про реєстраційний збір за державну реєстрацію суб`єктів підприємницької діяльності, затверджене постановою Кабінету Міністрів України за №267 від 29.04.1994, громадянин, який має намір провадити підприємницьку діяльність без створення юридичної особи (заявник), подає до органу державної реєстрації реєстраційну картку за зразком додатка N 2, яка одночасно є заявою про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, і документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору, а також пред`являє документ, що посвідчує його особу.

Згідно з пунктом 9 вказаного Положення за наявності всіх документів, зазначених у пунктах 4 - 6 цього Положення, орган державної реєстрації протягом п`яти робочих днів з дати надходження цих документів зобов`язаний провести державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності і видати заявникові свідоцтво за зразком додатка №3 (для юридичної особи) або додатка №4 (для фізичної особи) та один примірник установчих документів з відповідною відміткою органу державної реєстрації (для юридичної особи).

Таким чином, станом на 12.10.1998 необхідною умовою для державної реєстрації громадянина, який мав намір провадити підприємницьку діяльність без створення юридичної особи було подання до органу державної реєстрації реєстраційної картки, яка одночасно була заявою про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, та подання документу, що підтверджує сплату реєстраційного збору, а також пред`явлення документу, що посвідчує його особу.

У цьому контексті, суд зазначає, що з метою повного та всебічного встановлення обставин справи, у відповідача витребовувалась належним чином засвідчена копія реєстраційної справи ОСОБА_1 .

Дослідивши отриману реєстраційну справу №2-361-005702-41, судом встановлено, що остання містить реєстраційну картку суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_1 , заповнену 12.10.1998 із наявною на ній фотокарткою.

Також, серед документів реєстраційної справи наявна копія квитанції від 12.10.1998, згідно якої, ОСОБА_1 сплатив державне мито за реєстрацію підприємницької діяльності.

Вказані обставини свідчать про фактичність та безспірність реєстрації ОСОБА_1 суб`єктом підприємницької діяльності у 1998 році.

З 01.07.2004 набрав чинності Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», який регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Відповідно до пункту 2 «Прикінцеві положення» Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» державний реєстратор при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки зобов`язаний, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, провести включення відомостей про діючі юридичні особи та фізичних осіб - підприємців і видати їм виписку з Єдиного державного реєстру.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» реєстраційна картка - документ встановленого зразка, який підтверджує волевиявлення особи щодо внесення відповідних записів до Єдиного державного реєстру; реєстраційна справа - папка організаційно-облікового типу з документами або електронними документами, що подаються державному реєстратору відповідно до закону.

Суд звертає увагу, що Положенням про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 575/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.04.2012 за № 569/20882, врегульовано порядок утворення, завдання та повноваження тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (Положення №575/5).

Зазначене положення було чинним на момент внесення запису в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за №2 005702 від 24.02.2012 про включення відомостей про фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Так, Положенням №575/5 було закріплено, що комісії створюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з метою проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру.

Пунктом 3.2 Положення №575/5 врегульовано, що комісія відповідно до покладеного на неї завдання: приймає від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців (далі - уповноважені органи), аналітичну інформацію про невключених суб`єктів; розглядає, аналізує прийняту від уповноважених органів аналітичну інформацію; складає узагальнену інформацію про невключених суб`єктів; передає узагальнену інформацію про невключених суб`єктів реєстраційним службам головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі за місцезнаходженням юридичних осіб та за місцем проживання фізичних осіб - підприємців для подальшого включення їх державними реєстраторами до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр); передає узагальнену інформацію про невключених суб`єктів Державній реєстраційний службі України; виконує інші повноваження, що випливають з покладених на неї завдань.

Відповідно до пункту п`ятого цього Положення, державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зобов`язано забезпечити включення до Єдиного державного реєстру відомостей про невключених суб`єктів на підставі аналітичної інформації, отриманої від тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Буквальний зміст наведених положень нормативно-правового акта, дає підстави для висновку, що у разі набуття особою статусу фізичної особи-підприємця до початку функціонування Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесення відомостей про таку особу до Єдиного державного реєстру забезпечувалось державою, через відповідні органи, тому в обов`язковому порядку містяться у такому реєстрі.

Це означає, що твердження позивача про відсутність факту звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявою про здійснення державної реєстрації є необґрунтованим, оскільки станом на 24.02.2012 позивач вже був зареєстрований суб`єктом підприємницької діяльності, та відповідно мав статус фізичної особи-підприємця. При цьому, проведення реєстраційної дії щодо включення відомостей про фізичну особу-підприємця до ЄДР, було обов`язком, а не правом відповідача.

Суд при вирішенні справи також враховує, що позивачем не надано суду доказів про припинення ОСОБА_1 підприємницької діяльності, а з наданого ОСОБА_1 листа від ГУ ДФС у Київській області за №8967/ФОП/10-36-57-09 (а.с. 16), навпаки з`ясовується, що позивач перебуває на обліку у Фастівській ДПІ.

Таким чином, суд не встановив відсутність підстав для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запису №2 005702 від 24.02.2012 про державну реєстрацію 12.10.1998 позивача як фізичну особу-підприємця.

За таких обставин, оскільки оскаржуваний запис внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за наявності правових підстав, такий запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, не підлягає скасуванню.

Як встановлено частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, довів правомірність своїх дій.

У підсумку, з урахуванням вищезазначеного у сукупності, суд дійшов висновку про законність дій відповідача, а тому, позовні вимоги вважає такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лисенко В.І.