Справа № 480/1398/19
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 р.Справа № 480/1398/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 14.06.19 року по справі № 480/1398/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області про визнання бездіяльності протиправною щодо відмови в перерахунку та виплаті основної державної пенсії відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та зобов`язання здійснити з 1 січня 2019 року перерахунок та виплату вказаної пенсії. Свої вимоги мотивує тим, що він, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС має право на перерахунок пенсії, відповідно до норм закріплених в частині 3 статті 59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, однак відповідач протиправно відмовив йому у цьому, чим позбавив передбачених законом гарантій.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2019р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено . Визнано протиправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови в перерахунку та виплаті ОСОБА_1 основної державної пенсії відповідно до статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи", в розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року. Зобов`язано Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області здійснити з 1 січня 2019 року перерахунок та виплату ОСОБА_1 основної державної пенсії відповідно до ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи" в розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2019 року.

Сумське об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає , що судом першої інстанції не з`ясовані фактичні обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права. Вказує , що відмовляючи в перерахунку пенсії, управління виходило, зокрема, з того, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, а тому у позивача не виникло право на перерахунок пенсії відповідно до ч. З ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". На час виникнення спірних правовідносин, а також на час прийняття рішень судами першої та апеляційної інстанцій положення зазначеної норми були чинними та підлягали застосуванню, таким чином Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 р. у справі № 3-14/2019 на спірні правовідносини не може вплинути, оскільки правовідносини у даній справі виникли до прийняття такого рішення. Вказує , що аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 05.02.2019 р. по справі № 333/5015/15-а та від 16.04.2019 р. по справі № 318/2132/14-а; ухвалах Другого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі № Н/851/14/19, від 10.07.2019 у справі № В/851/16/19. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 14.06.2019 та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Від позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу , вважає рішення суду законним і обґрунтованим та таким, що скасуванню не підлягає, просить суд апеляційну скаргу відхилити, рішення Сумського окружного адміністративного суду залишити в силі.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що 19.10.1984 ОСОБА_1 був призваний на дійсну військову службу, а 24.12.1986 звільнений в запас.

Під час проходження дійсної військової служби, у травні 1986 року ОСОБА_1 приймав участь в роботі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЄС (а.с.11-13).

На момент роботи у зоні Чорнобильської катастрофи позивач перебував на дійсній строковій службі.

Згідно з експертним висновком Харківської центральної міжвідомчої експертної ради по встановленню причинного зв`язку захворювань і інвалідності з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і їх професійного характеру № 145 від 3 березня 1993 року встановлено, що захворювання ОСОБА_1 пов`язані з діями іонізуючих і других шкідливих факторів при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС .

Згідно довідки до акта огляду МСЕК № 047945 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності.

ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію на підставі положень Закону України Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи .

20.03.2019 позивач звернувся до Сумського ОУПФ України Сумської області із заявою про перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2019 у відповідності до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.19).

Сумське ОУПФ України Сумської області листом від 26.03.2019 № 179/М повідомило Мігаль А.В. про те, що постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2017 року № 851 передбачено, що особам які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю пенсія обчислюється за відповідною формулою, але з 01.01.2018 та з 01.01.2019 середньомісячні коефіцієнти заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії є меншими за коефіцієнт заробітної плати 3,56956, який застосовувався для обчислення його пенсії в період з 01.01.2017. Тому проводити перерахунки пенсії з 01.01.2018 та з 01.01.2019 недоцільно .

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги , суд першої інстанції з посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену в ухвалах від 11.06.2018 у справі №825/1922/18 (№Пз/9901/41/18), від 08.05.2018 у справі №820/1148/18 (№ Пз/9901/33/18), виходив з того , що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної строкової служби, тобто має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог , виходячи з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ст.46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, є Закон України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі по тексту - Закон № 796-XII).

Статтею 1 Закону № 796-XII визначено, що цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Тобто, метою Закону №796-XII є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Згідно змін, внесених Законом України від 03.10.2017 р. № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", які застосовуються з 01 жовтня 2017 р., законодавцем було розширено перелік категорій осіб, на яких розповсюджується норма ч.3 ст. 59 Закону №796-XII.

Згідно ч.3 ст. 59 Закону №796-XII в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Отже, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 р. №2148-VIII розширено перелік категорій осіб, на яких вказана норма розповсюджується: особа брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи; особа брала участь у ліквідації наслідків інших ядерних аварій та випробувань; особа брала участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.

Проте, незмінною залишилася умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.

Так, право виникає у зазначених осіб лише за наявності у сукупності трьох умов (розширене тлумачення зазначеної статті без внесення змін до ч. 3 ст. 59 Закону № 796-XII не допускається):

1) особа має статус особи з інвалідністю;

2) особа отримала статус особи з інвалідність виключно внаслідок участі у ліквідації відповідних наслідків та у військових навчаннях;

3) особа брала участь у ліквідації відповідних наслідків та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби.

Аналогічного висновку щодо необхідності дотримання вказаних вище критеріїв дійшов Верховний Суд у постановах від 11.12.2018 року по справі № 822/1346/18, від 26.03.2019 року по справі №816/99/18.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд повинен враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів дослідивши матеріали пенсійної справи позивача зауважує, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності другої групи внаслідок захворювання отриманого при виконанні обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, з урахуванням вказаного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що на позивача по справі поширюється дія ч.3 ст.59 Закону №796-XII в редакції Закону України від 03.10.2017 р. №2148-VIII щодо виплати пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про визнання противоправною бездіяльність Сумського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області щодо відмови позивачу в перерахунку та виплаті основної державної пенсії згідно до приписів статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд не приймає доводи представника відповідача з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23.11.2011 №1210 (далі Постанови КМУ 1210), з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 №851, щодо недоцільності проведення пенсії з 01.01.2019 за заявою позивача, враховуючи наступне.

Дійсно, відповідно до п.9-1 вказаної Постанови №1210, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою: П=Зс+Кзс* Кв/100%, де П - розмір пенсії; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках). В свою чергу, середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії (Кзс), визначається за формулою: Кзс= Зп(мін)*5/Зс1, де Зп(мін) - розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року;Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

У разі зміни розміру мінімальної заробітної плати проводиться перерахунок зазначених пенсій виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Тобто, вказана норма передбачає обчислення розміру пенсії за відповідною формулою, а не в розмірі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, як це передбачено ч.3 ст. 59 Закону №796-ХІІ.

Так, як вже зазначалось вище, частиною 3 статті 59 Закону №796-ХІІ, яка не містить будь-яких відсилочних норм, прямо передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, за бажанням пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Згідно ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ч.3 ст. 7 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

Відтак, застосуванню в даному випадку, підлягають саме норми частини 3 статті 59 Закону №796-ХІІ.

Колегія суддів звертає увагу на те , що підставою відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу з 01.01.2018 та з 01.01.2019 в даному випадку слугувало саме те , що з 01.01.2018 та з 01.01.2019 середньомісячні коефіцієнти заробітної плати, які враховуються при обчисленні пенсії, є меншими за коефіцієнт заробітної плати 3,56956, який застосовувався для обчислення пенсії позивача в період з 01.10.2017, інших підстав для відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" пенсійним органом не наведено, тому доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що відмовляючи в перерахунку пенсії, управління виходило, зокрема, з того, що позивач

приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби, а тому у позивача не виникло право на перерахунок пенсії відповідно до ч. З ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є помилковими та до уваги не приймаються.

Посилання апелянта на правову позицію, висловлену Верховним Судом у постанові від 05.02.2019 р. по справі № 333/5015/15-а та від 16.04.2019 р. по справі № 318/2132/14-а є безпідставними, оскільки вказані рішення прийняті стосовно іншого предмету позову ( щодо застосування положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України) та не стосуються предмету даного позову.

Посилання на рішення апеляційного суду також до увагу судом не приймаються, оскільки такі рішення не є рішеннями в розумінні вимог які в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів та ст. 242 КАС України , які враховуються судом при застосуванні таких норм права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що необґрунтованості вимог апеляційної скарги, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року по справі № 480/1398/19 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош В.В. Катунов
Повний текст постанови складено 04.11.2019 року