Справа № 716/1784/19
Суддя: Стрілець Я. С.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/1784/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.19 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді - Стрільця Я.С.

з участю секретаря судових засідань - Климус Г.В.

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Заставнівського ВП ГУНП в Чернівецькій області, начальника СРПП №2 Заставнівського ВП ГУНП в Чернівецькій області Поповича Сергія Ярославовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Заставнівського ВП ГУНП в Чернівецькій області, начальника СРПП №2 Заставнівського ВП ГУНП в Чернівецькій області Поповича Сергія Ярославовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1494285 від 06.09.2019 року.

В обґрунтування позову посилається на те, що 06.09.2019 року начальником СРПП №2 Заставнівського ВП ГУНП в Чернівецькій області Поповичем С.Я. відносно нього була винесена постанова серії ЕАВ №495676. Відповідно до вказаної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки порушив пп. «г» п. 9.8, пп. «а» п. 2.4 ПДР України. З даною постановою позивач не погоджується. Зокрема вказав, що вимоги ч. 1 ст. 126 КУпАП та пп. «г» п. 9.8, пп. «а» п. 2.4 ПДР України. Також посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не взяв до уваги його пояснення, а одразу виніс оскаржувану постанову.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з підстав указаних в позовній заяві.

Відповідачі в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в справі, відомостей про причини неявки суду не надали, заяви чи клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи перенесення розгляду справи на іншу дату від них також не надходило. Відзив на позовну заяву також не надходив до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За вказаних обставин, справу розглянуто без участі відповідачів. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов доведений та обґрунтований, підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду наступного.

Судом встановлено, що 06.09.2019 року відносно позивача була винесена постанова серії ЕАВ №1494285. Згідно вказаної постанови позивач по вул. Головній, 58 в с. Малий Кучурів, керував транспортним засобом марки «ІФА» д.н.з. НОМЕР_1 без ввімкненого ближнього світла фар та після зупинки не ввімкнув аварійну сигналізацію. При перевірці документів ОСОБА_1 відмовився пред`явити відповідні документи. Чим порушив вимоги пп. «г» п. 9.8, пп. «а» п. 2.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

У відповідності із пп. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. Тобто: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) (редакція від 27.03.2019); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).

А згідно з пп. «г» п. 9.8 ПДР України під час руху механічних транспортних засобів у світлу пору доби з метою позначення транспортного засобу, що рухається, ближнє світло фар повинно бути увімкнене на великовагових, великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Відповідно п.п. 2, 3 «Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами», затверджених постановою КМУ № 30 від 18 січня 2001 р. транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР України. Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 ПДР.

Згідно п. 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З наданої позивачем в судовому засіданні копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що останньому належить транспортний засіб марки «IFA W50L», повна маса якого складає 10800 кг. Тобто, згідно технічних характеристик вказаний транспортний засіб не належить до великовагових чи великогабаритних. Отже, в судовому засіданні встановлено, що керуючи згаданим транспортним засобом позивач вимоги пп. «г» п. 9.8 ПДР України не порушував. Крім того, відповідальність за керування транспортним засобом у світлу пору без увімкненого ближнього світла фар ч. 1 ст. 126 КУпАП не встановлена.

Також в судовому засіданні встановлено, що позивач після зупинки його транспортного засобу пред`явив працівникам поліції документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.ст. 72, 76, 211 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані норми закону та дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, враховуючи положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, що не дає підстав для висновку про скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування обґрунтована та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 72, 76, 77, 211, 220, 241, 242, 243, 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії ЕАВ №1494285 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 425 грн. за порушення вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Суддя Ярослав СТРІЛЕЦЬ