Справа № 440/1453/19
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-11-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 р. Категорія 102080000м.ОдесаСправа № 440/1453/19
Головуючий в 1 інстанції: Андрухів В. В.

час і місце ухвалення: 11:55, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Семенюка Г.В.

суддів: Федусика А.Г. , Шляхтицького О.І.

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського районного відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області, Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Шевченківського районного відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області, Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якому просив суд:

- зобов`язати Шевченківський районний відділ у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області внести додаткову інформацію до безконтактного електронного носія, що міститься в паспорті громадянина України № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , дані про національність в наступній редакції: "Національність - німець" і надати витяг з Єдиного державного демографічного реєстру, завірений підписом повноважної особи і відповідною печаткою;

- визнати протиправною та скасувати відмову Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про внесення доповнень до актового запису №1609 від 21.09.2017 року, яка викладена у висновку про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану від 10.04.2019 року №19/74-80;

- зобов`язати Ренійський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни (доповнення) до актового запису про шлюб №1609 від 21.09.2017 року, складеного Приморським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, шляхом доповнення актового запису інформацією про національність нареченого - ОСОБА_1 - "німець".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що його батько, ОСОБА_2 , уроджений німець, з народження і до теперішнього часу дотримується традицій своєї національності, які передали йому його батьки - ОСОБА_3 , за національністю німець та ОСОБА_4 , за національністю німкеня. Національність особи визначається відповідно до національності одного з батьків, а так як його батько, ОСОБА_2 , є німцем, то і позивач, як його син, за національною приналежністю також є німцем по батьківській лінії. Позивач за своїм внутрішнім переконанням та світосприйняттям з дитинства ідентифікував себе німцем. Позивача виховували відповідно до німецьких традицій, він підтримує стосунки зі своїми родичами з Німеччини, практикує постійно з ними знання німецької мови, святкує німецькі свята. Позивач є членом Полтавського товариства німців « Відергебурт ». Відсутність зазначення в його документах дійсної німецької національності порушує його права, а також створює для нього великі незручності в житті.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нове Рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції просто погодився із позицією відповідачів, а правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 398/4017/18 не може бути застосована до спірних правовідносин.

На підставі ст. 311 КАС України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином України, народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені Одеської обл., про що було складено актовий запис №65 від 23 лютого 1984 р., і видане свідоцтво про народження НОМЕР_2 (а.с. 29).

21 вересня 2017 року позивач уклав шлюб з громадянкою України ОСОБА_6 , про що було складено актовий запис №1609, та 21.03.2019 року повторно видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 32).

09.10.2017 року позивачу видано паспорт громадянина України (ID картка) № НОМЕР_1 (а.с. 29).

12.02.2019 року позивач звернувся до Шевченківського районного відділу у м. Полтаві управління Державної міграційної служби України в Полтавській області з письмовою заявою, в якій просив внести до безконтактного електронного носія у паспорт громадянина України дані про його національність в наступній редакції: «Національність - німець» і надати витяг з Єдиного державного демографічного реєстру, із зазначенням його національності "німець", завірений підписом повноважної посадової особи і відповідною печаткою (а.с. 16-18).

Листом від 28.02.2019 року за №5312-8863/5312-19 Шевченківський районний відділ у м. Полтаві управління Державної міграційної служби України в Полтавській області надав позивачу відповідь на його заяву, в якому з посиланням на нормативно-правові акти, зазначив, що згідно зазначених у листі законодавчих актів, внесення до паспорта громадянина України відомостей щодо національності особи не передбачена (а.с. 20-21).

05.03.2019 року позивач звернувся до Ренійського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою, в якій просив внести до актового запису про шлюб №1609 від 21.09.2017 року, складеного Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, шляхом доповнення графи "Для відміток" актового запису інформацією про національність нареченого ОСОБА_1 - "німець" (а.с. 22-23).

10.04.2019 року Ренійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено Висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану, в якому зазначено, що неможливо внести зміни до актового запису про шлюб №1609 від 21.09.2017 року, складеного Приморським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області шляхом доповнення графи "Для відміток" актового запису інформацією про національність нареченого ОСОБА_1 - "німець", на підставі ст.24 Конституції України, статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», статті 11 Закону України "Про національні меншини в Україні", Постанови Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 року №1025, та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, які не передбачають внесення до актового запису про шлюб відомостей про національність (а.с. 25-28).

Позивач не погодившись з відмовами Відповідачів звернувся до суду з відповідним позовом для відновлення порушених прав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не порушували прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду погоджується з означеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус".

Згідно частиною 1 статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" (далі за текстом - Закон), паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 7 статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", до паспорта громадянина України вноситься така інформація: 1) назва держави; 2) назва документа; 3) ім`я особи; 4) стать; 5) громадянство; 6) дата народження; 7) унікальний номер запису в Реєстрі; 8) номер документа; 9) дата закінчення строку дії документа; 10) дата видачі документа; 11) уповноважений суб`єкт, що видав документ (код); 12) місце народження; 13) відцифрований образ обличчя особи; 14) відцифрований підпис особи; 15) податковий номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків) або повідомлення про відмову від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган). У разі наявності повідомлення про відмову від реєстраційного номера облікової картки платника податків проставляється слово "відмова".

Згідно ч.9 ст.21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, який досяг вісімнадцятирічного віку, вносяться засоби електронного цифрового підпису в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

До безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті громадянина України, вноситься додаткова (змінна) інформація.

Перелік додаткової змінної інформації, що вноситься до Єдиного державного демографічного реєстру та до безконтактного електронного носія наведена у п.14 ч.1 ст.7 Закону. Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Крім того, частиною 6 ст.7 Закону встановлено заборону вимагати від осіб та вносити до Реєстру інформацію, не передбачену Законом.

Відповідно до частини другої статті 15 та абзацу другого частини другої статті 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", бланки документів, якщо інше не визначено цим Законом, виготовляються за єдиними зразками та технічними описами, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 затверджено зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, а також Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України.

Згідно Технічного опису бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм бланк паспорта громадянина України (далі - паспорт) виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій. У паспорт імплантовано безконтактний електронний носій, який відповідає вимогам нормативних документів України у сфері технічного та криптографічного захисту інформації.

Безконтактний електронний носій відповідає вимогам стандарту ISO/IЕС 14443 щодо запису і зчитування даних. До безконтактного електронного носія вноситься інформація, яка зазначена на лицьовому та зворотному боці паспорта, біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя, відцифрований підпис особи), а також дані щодо забезпечення захисту інформації, що внесена на безконтактний електронний носій, відповідно до вимог Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус". До безконтактного електронного носія вноситься також додаткова змінна інформація, передбачена Законом.

Як встановлено пунктами 35, 46, 69 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт пред`являються (за наявності) наступні документи: про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка; про народження дітей - свідоцтва про народження дітей; про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені - свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття;

Отже, згідно вищевказаних нормативно-правових актів внесення до паспорта громадина України та до Єдиного державного демографічного реєстру відомостей щодо національності особи не передбачено.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Шевченківського районного відділу у м. Полтаві УДМС України в Полтавській області внести додаткову інформацію до безконтактного електронного носія, що міститься в паспорті громадянина України № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 , дані про національність в наступній редакції: "Національність - німець" і надати витяг з Єдиного державного демографічного реєстру, завірений підписом повноважної особи і відповідною печаткою - є безпідставними, не ґрунтуються на Законі та не підлягають задоволенню.

Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу України; далі - ЦК України).

Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо (частина друга статті 49 ЦК України).

Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 1 липня 2010 року №2398-VI встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Зразки актових записів цивільного стану та свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2010 р. № 1025, які не передбачають зазначення національності.

Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом ДРАЦС за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган ДРАЦС складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку (частина перша статті 22 Закону N 2398-VI).

Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі - Правила), за змістом пунктів 1.1, 1.5 яких внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами ДРАЦС України, проводиться за заявами громадян відділами ДРАЦС у випадках, передбачених чинним законодавством.

Підставами для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану та рішення, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану; постанова адміністративного суду (підпункти 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 Правил).

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року N 24 "Про порядок зміни громадянами України національності", відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року N 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України "Про національні меншини в Україні". Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Національна належність особи є актом особистого самовизначення особи і жодним чином не впливає на її публічно-правові відносини з державою.

Згідно зі статтею 300 ЦК України, особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року N 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону "Про національні меншини в Україні". Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного суду від 29.05.2019 року у справі №398/4017/18.

Відповідно до п. ст. 242 КАС України, - при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказана вище стаття КАС України не містить в собі обмежень щодо вибору та застосування норм права, що викладені в постановах Верховного Суду за принципом форми судочинства, а отже посилання позивача на неможливість застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 398/4017/18, - є безпідставним.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, відмовляючи позивачу у внесенні змін до актового запису про шлюб, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені наведеним вище законодавством, що регулює спірні відносини.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Що стосується наведеної позивачем в апеляційній скарзі судової практики з розгляду аналогічних, на його думку, справ:

- по справам № 160/5340/19 від 18.07.2019 року та № 160/4652/19 від 26.07.2019 року, - Рішення судів першої інстанції не оскаржувались, та їх перевірка в апеляційному та касаційному порядку не здійснювалась. До того ж, вказані Рішення прийняті без врахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 398/4017/18.

- як зазначає відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу по справі № 520/4527/19 від 11 липня 2019 року Харківський окружний адміністративний суд зобов`язав внести зміни до актового запису, який складено у 1974 році, оскільки нормами законодавства того часу передбачалася в актовому записі графа «національність», а на теперішній час - не передбачено, а по справі № 280/2459/19 Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.07.2019 року оскаржується в апеляційному порядку та не набрало чинності.

Отже посилання на вказані вище судові рішення з боку апелянта є безпідставними.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2019 року по справі № 440/1453/19, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Семенюк Г.В.
Судді Федусик А.Г. Шляхтицький О.І.