Справа № 120/2860/19-а
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2860/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало П.І.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

06 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Курка О. П. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Черняк А.В.,

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Плахотнюк Н.Ю.

третьої особи: Прияцелюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року (повний текст якого складено 20 вересня 2019 року у м. Вінниці) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2019 позивач - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до суду з позовом до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 про скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. ВП № 58866205 від 23.08.2019 про накладення на позивача штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуваною постановою на відповідача протиправно накладено штраф в розмірі 5100,00 грн. за невиконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі № 0240/3426/18-а щодо здійснення нарахування пенсії ОСОБА_2 з 25.03.2014 з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення. Позивач вказав на те, що добровільно виконав судове рішення ще 22.03.2019, тобто до відкриття виконавчого провадження. Зокрема, ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 25.03.2014, внаслідок чого розмір його пенсії склав 5564,02 грн. Крім того, на виконання рішення суду пенсійний орган провів донарахування невиплачених сум пенсії за період з 25.03.2014 до 31.12.2015 в розмірі 12941,16 грн. Водночас з 01.01.2016 змінились умови та структура грошового забезпечення для перерахунку та виплати пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 № 103. Внаслідок проведеного перерахунку розмір пенсії стягувача з 01.01.2016 склав 6770,83 грн., що на 1816,50 грн більше ніж розмір пенсії, визначений на виконання рішення суду у справі № 0240/3426/18-а. На переконання позивача, у зв`язку із зміною законодавчих норм щодо пенсійного забезпечення, дія судового рішення, ухваленого на користь стягувача, закінчилася 31.12.2015, оскільки з 01.01.2016 відбувся перерахунок розміру пенсії згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018. Крім того, позивач вказує на те, що судове рішення не містить зобов`язань врахувати матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення при перерахунку пенсії з 01.01.2016.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено..

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти нове судове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело, на його переконання, до невірного вирішення справи. Так, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідно до ч. 3 ст. 63 Закону № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Крім того, внаслідок проведеного перерахунку пенсії стягувача з 01.01.2016 на виконання Постанови КМУ № 103 з урахуванням грошового забезпечення визначеного Постановою КМУ № 988 розмір пенсії ОСОБА_2 склав - 6770.83 грн, що на 1816,50 грн. більше, ніж розмір пенсії визначений на виконання рішення суду у справі № 0240/3426/18-а (5564,02 грн.) з урахуванням Постанови №103, а відтак підстави для накладення штрафу за невиконання рішення суду, на переконання апелянта, відсутні.

Відповідач та третя особа не скористалися правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити та скасувати рішення суду першої інстанції.

Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні заперечили проти доводів апеляційної скарги та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі № 0240/3426/18-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області. Зокрема, зобов`язано відповідача здійснити з 25.03.2014 нарахування пенсії позивачу з 25.03.2014 з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області № 321.

04.04.2019 за заявою позивача ОСОБА_2 судом видано виконавчий лист з примусового виконання вищезазначеного рішення суду.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. від 10.04.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 58866205 з виконання виконавчого листа Вінницького окружного адміністративного суду № 0240/3426/18-а від 04.04.2019 про зобов`язання боржника (Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області) здійснити з 25.03.2014 нарахування пенсії стягувачу ( ОСОБА_2 ) з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області № 321.

Вказаною постановою боржнику надано строк для виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Листом від 24.04.2019 № 708/09-50/07 боржник повідомив державного виконавця, що 22.03.2019 добровільно виконав рішення суду, а саме: 1) провів перерахунок пенсії стягувача з 25.03.2014, внаслідок чого розмір його пенсії склав 5564,02 грн.; 2) за період з 25.03.2014 до 31.12.2015 донарахував стягувачу недоплачену суму пенсії в розмірі 12941,16 грн. Також боржник зазначив, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, починаючи з 01.01.2016 змінились умови та структура грошового забезпечення для перерахунку та виплати пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ. На виконання вказаної постанови стягувачу здійснено перерахунок пенсії, після чого її розмір склав 6770,83 грн., що на 1816,50 грн. більше ніж розмір пенсії, визначений на виконання рішення суду у справі № 0240/3426/18-а. Крім того, у листі до державного виконавця боржник вказав на те, що судове рішення не містить зобов`язань враховувати матеріальну допомогу та допомогу на оздоровлення після 01.01.2016, тобто з часу коли законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення змінилися та передбачали проведення перерахунку пенсії стягувача відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018. Відтак боржник зазначив, що виконав рішення суду в повному обсязі та просив закінчити виконавче провадження ВП № 58866205.

02.05.2019 державним виконавцем на адресу боржника надіслано вимогу № 4143/02.1-25/9 про виконання рішення суду, в якій вказано на те, що боржником не виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі № 0240/3426/18-а, оскільки з 01.01.2016 припинено врахування матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення під час нарахування пенсії, тоді як судом не зазначено кінцеву дату виплати стягувачу нарахованої пенсії. Відтак боржнику запропоновано у строк до 16.05.2019 надати підтверджуючі документи щодо повного та фактичного виконання рішення суду, ухваленого на користь ОСОБА_2

Надалі, державним виконавцем оформлено та скеровано на адресу боржника ще дві вимоги про виконання судового рішення у виконавчому провадженні ВП № 58866205, а саме від 03.06.2019 № 4909/02.1025/9 та від 20.06.2019 № 5506/02.1-25/9.

На вказані вимоги боржником надано відповіді від 16.05.2019 № 757/09-50/07 та від 02.07.2019 № 1093/10-1-51/08 щодо повного виконання судового рішення.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Плахотнюк Н.Ю. ВП № 58866205 від 23.08.2019 на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області накладено штраф в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Вважаючи вказану постанову незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому рішенні по справі № 0240/3426/18-а не визначено кінцевої дати нарахування пенсії з врахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення. Крім того, в мотивувальній частині судового рішення немає висновків суду, які б однозначно вказували на те, що нарахування пенсії ОСОБА_2 з врахуванням матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення обмежується певним періодом, зокрема 01.01.2016 - датою перерахунку пенсій колишніх працівників органів внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018. Крім того, суд першої інстанції не взяв до уваги посилання позивача на те, що з 01.01.2016 розмір пенсії стягувача склав 6770,83 грн., що на 1816,50 грн більше ніж розмір пенсії в період з 25.03.2014 до 31.12.2015, визначений на виконання рішення суду у справі № 0240/3426/18-а, оскільки перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 був здійснений без врахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області № 321, хоча судовим рішенням констатовано наявність законних підстав для нарахування пенсії ОСОБА_2 з урахуванням відповідних сум. Більше того, позивач не звертався до суду, який ухвалив рішення, за роз`ясненням судового рішення в порядку, визначеному ст. 254 КАС України або із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення, як це передбачено ст. 378 КАС України, хоча фактично стверджує про неможливість виконання вказаного судового рішення з 01.01.2016.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Положеннями п.п. 1, 16, 22 ч. 3 ст. 18 Закону №1404-VIII передбачено, що державний виконавець має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону № 1404-VIII вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону № 1404-VIII).

В силу положень ч. 1 ст. 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною другою статті 63 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Положеннями частини третьої статті 63 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених положення Закону України "Про виконавче провадження" дає підстави для висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність не настає лише за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати причини невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Даючи правову оцінку доводам апелянта щодо належного виконання рішення суду у справі № 0240/3426/18-а, що вказує на відсутність підстав для накладення на нього штрафу, суд апеляційної інстанції зважає на наступне.

З матеріалів справи слідує, що у виконавчому провадженні ВП № 58866205 виконується рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі № 0240/3426/18-а в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_2 з 25.03.2014 з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області № 321.

Вказане рішення виконане боржником шляхом проведення перерахунку пенсії позивача за період з 25.03.2014 до 31.12.2015 з урахування вищезазначених доплат. Внаслідок такого перерахунку щомісячний розмір пенсії ОСОБА_2 у цей період становив 5564,02 грн., а загальна сума недоплати склала 12941,16 грн.

Водночас, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до того, що відсутні підстави для врахування матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення для нарахування пенсії стягувачу з 01.01.2016, оскільки у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 змінились умови та структура грошового забезпечення для перерахунку та виплати пенсій колишнім працівникам органів внутрішніх справ і вказане судове рішення не містить зобов`язань пенсійного органу враховувати такі доплати при перерахунку пенсії стягувача з 01.01.2016.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно зауважив, що в резолютивній частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.11.2018 у справі № 0240/3426/18-а на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області покладено обов`язок здійснити нарахування пенсії ОСОБА_2 з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення з 25.03.2014, тобто з дати призначення пенсії.

При цьому, кінцевої дати нарахування пенсії з врахуванням вказаних доплат не визначено, як і мотивувальна частина судового рішення не містить висновків суду, які б однозначно вказували на те, що нарахування пенсії ОСОБА_2 з врахуванням матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення обмежується певним періодом, а саме 01.01.2016, тобто датою перерахунку пенсій колишніх працівників органів внутрішніх справ України згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018.

Крім того, на час розгляду справи № 0240/3426/18-а та ухвалення судом рішення від 19.11.2018, зміни в законодавстві, на які посилається позивач, вже відбулись, проте суд прийняв рішення на користь ОСОБА_2 , не обмежуючи певним періодом нарахування йому пенсії з урахуванням спірних доплат.

Більше того, з 01.01.2016 розмір пенсії стягувача склав 6770,83 грн., що на 1816,50 грн більше, ніж розмір пенсії в період з 25.03.2014 до 31.12.2015, визначений на виконання рішення суду у справі № 0240/3426/18-а.

Однак, такий перерахунок пенсії ОСОБА_2 з 01.01.2016 був здійснений без врахування матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області № 321, хоча судовим рішенням констатовано наявність законних підстав для нарахування пенсії ОСОБА_2 з урахуванням відповідних допомог.

Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано враховано ту обставину, що у випадку виконання рішення суду після 01.01.2016 та обчислення пенсії з врахуванням матеріальної допомоги та допомоги на оздоровлення, розмір пенсії ОСОБА_2 міг бути більшим, ніж фактично нараховані та виплачені стягувачу на даний час суми пенсії.

Слід також відзначити, що в апеляційній скарзі позивач не наводить належних мотивів щодо не звернення до суду, який ухвалив рішення, за роз`ясненням судового рішення в порядку, визначеному ст. 254 КАС України та/або із заявою про встановлення чи зміну способу або порядку виконання судового рішення, як це передбачено ст. 378 КАС України, оскільки останній висловлює власне переконання стосовно відсутності підстав для включення матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення при перерахунку пенсії з 01.01.2016 у зв`язку із прийняттям постанови КМУ №103, якою було врегульовано проведення перерахунку пенсій відповідно до постанови КМУ №988. Тобто, за вказаних обставин позивач фактично не вважав за необхідне звертатися із відповідними заявами.

Проте, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що боржник зобов`язаний вжити усіх можливих заходів для виконання судового рішення у той спосіб та порядок, які визначені судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач здійснив довільне трактування порядку виконання резолютивної частини рішення суду у справі № 0240/3426/18-а в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити нарахування пенсії ОСОБА_2 з 25.03.2014 з урахуванням матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та допомоги на оздоровлення згідно з довідкою Ліквідаційної комісії УМВС України у Вінницькій області № 321, обмеживши такий перерахунок періодом до 01.01.2016, що вказує на невиконання в повній мірі судового рішення по даній справі.

Суд апеляційної інстанції також вказує на те, що застосування такого заходу як накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця, який направлений на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що наявність поважних причин, які б могли свідчити про неможливість виконання судового рішення у наданий державним виконавцем строк, матеріалами справи не підтверджується, а відтак оскаржувана постанова ВП № 58866205 від 23.08.2019 прийнята правомірно і підстави її скасування, за наслідками апеляційного розгляду справи, відсутні.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 06 листопада 2019 року.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Курко О. П.