Справа № 160/10015/19
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-10-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бондар М.В., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - ГТУЮ у Дніпропетровській області, відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу від 03.10.2019 року №57398159, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.
Ухвалою суду від 16.10.2019 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомлення учасників справи та призначено судове засідання.
Цією ж ухвалою суду встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов протягом двох днів з дня отримання копії цієї ухвали та зобов`язано надати разом з відзивом засвідчені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження №57398159.
Станом на 25.10.2019 року відповідачем не надано до суду відзив на позов та витребувані документи, про причини неподання відзиву та документів відповідач суд не повідомив.
На підставі частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
23.10.2019 року оголошено перерву у судовому засіданні до 25.10.2019 року.
В підготовче засідання 25.10.2019 року представники сторін не з`явилися. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі. Представник відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином; про причини неявки суд не повідомив.
На підставі частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи наявність клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі та неявку належно повідомленого представника відповідача, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року у справі №0440/5562/18 позовну заяву ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області задоволено частково:

- визнано дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо перерахунку ОСОБА_1 раніше призначеної пенсії з урахуванням лише 70 % грошового забезпечення протиправними;

- зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням 90 % щомісячного грошового утримання з 01.01.2016 року;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

На підставі вказаного рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом 08.10.2018 року видано виконавчий лист про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок раніше призначеної ОСОБА_1 пенсії, з урахуванням 90 % щомісячного грошового утримання з 01.01.2016 року.

Листом від 24.10.2018 року №25309/08-01/26 позивач повідомив відповідача про добровільне виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2018 року, а саме зазначено, що Головним управління проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 Доплата за період з 25.09.2018 року по 30.11.2018 року у розмірі 3187,60 ОСОБА_1 буде виплачена у грудні 2018 році разом з основним розміром пенсії. Доплата за період з 01.01.2016 року по 24.09.2018 року у розмірі 47524,25 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649.

03.10.2019 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГТУЮ в Дніпропетровській області Осельською Т.П. прийнято постанову про накладення штрафу у ВП №57398159, якою на ГУ ПФУ в Дніпропетровській області накладено штраф у розмірі 10200 грн. за невиконання рішення суду без поважних причин.

В обґрунтування прийнятої постанови зазначено, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області рішення фактично у повному обсязі не виконано, причини поважності його невиконання не виявлені, при цьому останнім ігноруються факти встановлені судовим рішенням.

Зазначена постанова отримана позивачем 09.10.2019 за вхід.№21628/20, що підтверджується наданою до позовної заяви копією супровідного листа.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, не погодившись з оскаржуваною постановою про накладення штрафу, звернулось до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 3 Закону №1404-VIII передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Статтею 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII встановлено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних і посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Отже, виконавець зобов`язаний вжити усіх необхідних заходів щодо своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною другою статті 63 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) і попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини третьої статті 63 Закону №1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, передбачена статтею 75 Закону №1404-VIII.

Відповідно до цієї норми у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що безумовною підставою для накладення штрафу є невиконання рішення суду та постанови про відкриття провадження без поважних причин у визначений строк, за умови, що судове рішення не виконується боржником без поважних причин, тобто, коли він має реальну можливість, у тому числі і фінансову, виконати судове рішення, проте не робить цього.

З аналізу вказаних норм випливає, що Законом №1404-VІІІ встановлено відповідальність боржника саме за невиконання судового рішення. Тому на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Судом встановлено, що позивач повідомив ГТУЮ у Дніпропетровській області листом від 24.10.2018 року №25309/08-01/26, яке отримано останнім 06.12.2018 року про порядок виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року у справі №0440/5562/18 (а.с. 18-19).

В той же час, відповідач, обґрунтовуючи підставу для накладення на позивача штрафу за не невиконання рішення суду без поважних причин зазначає про неповне виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.08.2019 року.

Позивач в позовній заяві зазначив, що доплата за період з 01.01.2016 року по 24.09.2018 року у розмірі 47524,25 грн. ОСОБА_1 буде виплачена в порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 року №649.

Відповідно до частин першої та другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушеннями бюджетного законодавства (п.п. 20, 29 ст. 116 Бюджетного кодексу України).

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

За таких обставин, часткове невиконання рішення суду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з незалежних від нього причин (через відсутність відповідного фінансування із державного бюджету) є поважною причиною в розумінні статей 63 та 75 Закону №1404-VIII.

При цьому, суд зауважує, що накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право стягувача на отримання бюджетних коштів.

Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а (провадження №К/9901/1598/18) та від 13.06.2018 року по справі № 757/29541/14-а (провадження №К/9901/12146/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що державним виконавцем, на час прийняття оскаржуваної постанови, не було досліджено усіх обставин виконання боржником судового рішення, внаслідок чого застосування до позивача штрафної санкції є передчасним.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1921 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №5387 від 11.10.2019 року.

Враховуючи, що позов задоволено повністю та те, що в спірних правовідносинах ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не здійснює публічно-владні управлінські функції, як суб`єкт владних повноважень, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір за подання адміністративного позову до суду в сумі 1921 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21910427) до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (адреса: 49027, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21-А; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 34984907) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладання штрафу від 03.10.2019 року №57398159, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Присудити на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар