Справа № 120/1514/19-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1514/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Бошкова Юлія Миколаївна

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Граб Л.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Вінниця, повний текст складено 30.07.2019) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про проведення документальної позапланової перевірки,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.04.2019 року № 2211 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання.

В обґрунтування позовної вимоги зазначив, що ним було отримано наказ від 19.04.2019 року №2211 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання. Позивач вважає, що відповідачем при направленні запиту від 20.03.2019 року було порушено вимоги п. 73.3 Податкового кодексу України, зокрема, у запиті не зазначено підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує. Внаслідок цього порушено також положення пп. 20.1.2 ПК України, відповідно до якого контролюючим органом надається право отримувати безоплатно від платників податків довідки та копії документів лише у порядку, визначеному законодавством. Крім того, у запиті не було жодної інформації щодо ненадання позивачем податкової декларації, будь-яких розрахунків, тощо, тобто того, що визначено як підстава для призначення перевірки у пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 ПК України. В оскаржуваному наказі період діяльності, за який необхідно провести перевірку, а саме: з 01.01.2016 року по 31.12.2017 року зазначено з грубим порушенням положень ст. 102 ПК України, оскільки строки давності проведення перевірки за І квартал 2016 року на початок проведення перевірки відповідно до наказу вже закінчились. Відтак, відповідач з порушенням процедури та за відсутності законних підстав прийняв оскаржуваний наказ та призначив проведення документальної перевірки. Це й стало причиною звернення до суду позивача з даною позовною заявою.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення заявлених вимог. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що позивачем у встановлений судом строк було надано відповідь на запит контролюючого органу, у відповідача була в наявності уся запитувана інформація, а отже відповідачем не було дотримано вимоги п.п.78.1.1. п. 78.1 статті 78 ПК України, підстави для прийняття оскаржуваного наказу відсутні.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги та жоден з учасників справи в судове засідання не з`явився, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження на підставі п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та матеріалами матеріали справи підтверджено, що 03.04.2019 року ОСОБА_1 отримано запит відповідача про надання інформації та її документального підтвердження. Відповідач зазначив, що ним встановлено спорудження та реалізація позивачем протягом 2016-2018 років 46-х об`єктів житлової нерухомості, що свідчить про систематичну реєстрацію об`єктів житлової нерухомості без державної реєстрації суб`єктом господарської діяльності. Згідно вказаного запиту, відповідач просив позивача протягом 15 робочих днів з моменту отримання запиту, з метою підтвердження або спростування інформації щодо схеми мінімізації (ухилення) від сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору на об`єкти житлової нерухомості, надати копії первинних, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують чи спростовують наступне за 2016-2018 рр.: договори купівлі-продажу даних 46-х об`єктів; квитанції про сплату податку на доходи фізичних осіб та військового збору до бюджету. Позивача також повідомлено, що у разі ненадання вказаної інформації виникнуть підстави для проведення відповідної перевірки.

Позивачем за результатами розгляду вказаного запиту, 15.04.2019 року було надано пояснення щодо виявлених обставин та повідомлено, що під час оформлення нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу нерухомого майна були сплачені податки згідно з вимогами ПК України - податок з доходів фізичних осіб та військовий збір. Також позивач повідомив ГУ ДФС У Вінницькій області, що документи щодо відчуження будинків, на даний час, у нього відсутні. Проте, відповідні копії договорів купівлі-продажу та квитанції про сплату податків знаходяться у справах приватних нотаріусів, що посвідчували дані правочини. У зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів до відповіді позивачем нічого не долучалося (а.с.21-22).

19.04.2019 року відповідачем на підставі п.п. 78.1.1., 78.1.2. п. 78.1. ст. 78, ст. 79, п. 82.2. ст. 82 ПК України прийнято спірний наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання позивача № 2211 (а.с. 28) та повідомлення № 1370 про те, що вказана перевірка буде проведена з 14.05.2019 року.

Не погоджуючись з наказом Головного управління ДФС у Вінницькій області від 19.04.2019 року № 2211, позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання протиправним та скасування наказу .

Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач при прийнятті спірного наказу діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з п.20.1.2 п.20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Право податкової інспекції на проведення перевірки визначено пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України. Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п. 73.3 ст. 73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 3) печатку контролюючого органу. Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп. 78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту; виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно п. 78.4 ст. 78 ПК України - про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Відповідно до п.п. 9, 14 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 року № 1245, органи державної податкової служби мають право звернутися до суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та документального підтвердження такої інформації. Суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену у запиті органу державної податкової служби, та її документальне підтвердження протягом одного місяця з дня, що настає за днем надходження запиту, якщо інше не передбачено Податковим кодексом України. У разі коли за результатами перевірок інших платників податків або за результатами аналізу податкової інформації виявлено факти, що свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, платник податків зобов`язаний надати пояснення та їх документальне підтвердження на обов`язковий письмовий запит органу державної податкової служби протягом 10 робочих днів з дня надходження запиту.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Контролюючий орган скористався своїм обов`язком щодо призначення перевірок, при наявності підстави передбаченої п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Норма п.78.1 ст.78 ПК України містить підстави для проведення перевірки якщо платник податків надає неповні пояснення чи не надає документальні підтвердження своїм поясненням (відповіді на запит).

Колегія суддів вказує, що підставою для призначення позапланової перевірки є не отримання податковим органом відповіді на запит. А підставою надіслання запиту став лист ДФС України від 18.01.2019 №1766/7/99-99-13-04-03-17, яким зобов`язано територіальні органи опрацьовувати офіційну оприлюднену в установленому порядку податкову інформацію щодо отримання фізичними особами доходів від продажу (обміну) нерухомого майна за 2013-2018рр. для проведення аналізу на предмет здійснення платниками податків - фізичними особами систематичної реєстрації/перереєстрації об`єктів житлової нерухомості без державної реєстрації суб`єктами підприємницької діяльності. Позивач в апеляційній скарзі зауважував, що лист ДФСУ відсутній у матеріалах справи. Судом апеляційної інстанції вказаний лист, як підстава для надіслання платнику податків запиту, був витребуваний у відповідача та долучений до матеріалів справи.

Варто зазначити, що ОСОБА_1 надав відповідь на запит податкового органу, однак надана відповідь не задовольнила ГУ ДФС у Вінницькій області.

Однією з підстав для проведення документальної позапланової перевірки, згідно пп. 78.1.1, пп.78.1.4 п. 78.1 ст. 78 ПК України, є надання не в повному обсязі платником податків обґрунтованого пояснення та відповідних документів на обов`язковий запит контролюючого органу. З наведеної норми вбачається, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. У контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2018 року вказував на те, що позови платників податків, спрямовані на оскарження рішень (у тому числі наказів про призначення перевірки), дій або бездіяльності контролюючих органів щодо призначення та/або проведення перевірок можуть бути задоволені лише в тому разі, якщо до моменту винесення судового рішення не відбулося допуску посадових осіб контролюючого органу до спірної перевірки. Тобто, саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного та необґрунтованого здійснення податкового контролю щодо себе. Водночас, допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні податкової перевірки.

Наказ є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання, а отже, задоволення позову не може призвести до відновлення порушених прав платника податків. А за результатами реалізації прав, що випливають із вказаного наказу, податковим органом складено не лише акт перевірки, а й прийняті податкові повідомлення-рішення. Податковим органом фактично була реалізована його компетенція на проведення перевірки та оформлення результатів такої перевірки, у зв`язку з чим оспорюваний наказ не є таким, що порушує права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а відтак, задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки, по-перше, такий наказ відповідача не є юридично значимим для позивача, по-друге, після проведення перевірки права платника податків порушують лише наслідки проведення відповідної перевірки.

Таким чином, при вирішенні питання про належний спосіб захисту порушеного права суду в кожному конкретному випадку необхідно виходити з того, що такий захист повинен найбільш повно відповідати меті (цілі), задля досягнення якої був направлений позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 29 жовтня 2019 року у справі №802/579/15-а.

Відповідно до частини 3 статті 77 КАС України суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Дослідивши надані відповідачем на вимогу суду документи, колегією суддів встановлено, що наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 19.04.2019 року № 2211 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 було реалізовано, а саме проведено перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог законодавства з період з 01.01.2016 по 31.12.2018, що підтверджується актом №1823/1305/ від 27.05.2019.

Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 визначено, що ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання.

Враховуючи факт того, що відповідачем фактично реалізовано його компетенцію на проведення позапланової виїзної перевірки та оформлення її результатів, то спірний наказ Головного управління ДФС у Вінницькій області від 19.04.2019 року № 2211 щодо призначення документальної позапланової невиїзної перевірки не є таким, що порушує права позивача, оскільки спірний наказ вичерпав себе у часі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно із частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 07 листопада 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Сторчак В. Ю. Граб Л.С.