Справа № 640/3951/19
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3951/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клочкова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Безименної Н.В.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Оріфлейм Україна» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження, в порядку письмового провадження, суддя Клочкова Н.В.) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Оріфлейм Україна» до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оріфлейм Україна» звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби № від 10.12.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням товариство з обмеженою відповідальністю «Оріфлейм Україна» подало апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Оріфлейм Україна» задовольнити у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач вказує, що ним було самостійно виявлено факт складення та реєстрації у ЄРПН помилкових податкових накладних, що не надається отримувачу (покупцю). Помилкові накладні було зареєстровано в ЄРПН без дотримання термінів, визначених п.201.10 ст.201 ПК України. Відображення у податковій звітності з ПДВ зазначених помилкових податкових накладних та РК до них не здійснювалось. TОB «Оріфлейм Україна» вважає, що з урахуванням норм ПК України, індивідуальної податкової консультації ДФС України, практики Верховного Суду не може бути юридичної відповідальності за несвоєчасну реєстрацію в ЄРПН помилкових податкових накладних.

Апелянт вказує, що спірні податкові накладні не підлягали наданню отримувачу (покупцю), а тому жоден з контрагентів позивача не зазнав і не міг зазнати шкоди через не включення сум ПДВ до податкового кредиту.

Апелянт наголошує, що відповідно до статті 120-1 ПК України розмір штрафу за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних обчислюється у відсотках від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування. Відтак, якщо податкова накладна складається на операції з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування або на операції з постачання товарів/послуг, які оподатковуються за нульовою ставкою - то сума податку на додану вартість у таких випадках дорівнює нулю (0,00 грн.), отже й розмір штрафу за неподання такої податкової декларації має дорівнювати нулю (0,00 грн). Іншими словами передбачати цей виняток ніби і не потрібно, оскільки за відсутністю суми податку на додану вартість, відсутня і «база» для нарахування штрафу. Тоді як встановлення винятку для податкових накладних: 1) що не надаються отримувачу (покупцю); 2) складених на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування; 3) складених на постачання товарів/послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою - розширює та визначає цілком логічне коло податкових накладних, за порушення строків реєстрації яких в Єдиному реєстрі податкових накладних штраф не накладається, а отже робить цей виняток таким, що має сенс.

04.11.2019 до суду апеляційної інстанції від Офісу великих платників податків ДФС надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.07.2019 - без змін.

У відзиві відповідач вказує, що законодавець чітко визначає два випадки, які звільняють платника податків від відповідальності за порушення граничного строку, передбаченого статтею 201 Податкового кодексу України, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних: 1) «податкова накладна не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування»; 2) «податкова накладна не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які оподатковуються за нульовою ставкою». Законодавець сформулював ст. 120-1 ПК України чітко, без будь-якого можливого двозначного трактування, більше того, норма ст. 120-1 ПК України не визнана у встановленому порядку неконституційною, жодних підстав для її незастосування немає. Також, відповідач звертає увагу суду, що ТОВ «Оріфлейм Україна» не заперечує факту встановленого податкового правопорушення: несвоєчасної реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що Офісом великих платників податків ДФС проведено камеральну перевірку за результатами якої складено Акт № 28-10-44-02/40609675 від 21 листопада 2018 року своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 31.01.2017 - 18.10.2018 роки, яким встановлено порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних з податку на додану вартість в Єдиному реєстрі податкових накладних, за що п.201.10.ст. 201 ПК України визначено відповідальність.

Податкове повідомлення рішення № було оскаржено позивачем в адміністративному порядку шляхом подання скарги до Державної фіскальної служби України про перегляд цього рішення.

Рішенням Державної фіскальної служби України № 6856/6/99-99-11-06-01-250 від 12 лютого 2019 року податкове повідомлення рішення № залишено без змін, а скарга - без задоволення.

Вважаючи податкове повідомлення рішення № протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.

Відповідно до п. 14.1.60 ст. 14 ПК України, єдиний реєстр податкових накладних (ЄРПН) - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з п. 201.1, 201.7 ст. 201 ПК України у редакції, яка діяла станом на момент формування та виписки перелічених в акті перевірки податкових накладних за періоди з січня по травень 2017 року, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

За змістом норм п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, позивачем не заперечується той факт, що за період з 31.01.2017 по 18.10.2018 ним були виписані та зареєстровані з порушенням граничних термінів реєстрації податкові накладні на загальну суму податку на додану вартість 574 131,91 грн., що й було встановлено контролюючим органом під час проведеної в листопаді 2018 року камеральної перевірки. Перелік таких несвоєчасно зареєстрованих позивачем в ЄРПН податкових накладних наведений в Акті перевірки та у розрахунку штрафних (фінансових) санкцій до оспорюваного податкового повідомлення-рішення. Достовірність та правильність наведених в таких Переліку та Розрахунку відомостей, а також безпосередньо розміри розрахованих контролюючим органом штрафів позивачем не заперечуються.

Натомість, позивач заперечує наявність у контролюючого органу (відповідача) підстав для застосування штрафів, передбачених нормами пп. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України, оскільки згідно доводів позивача, несвоєчасно зареєстровані в ЄРПН податкові накладні позивача є податковими накладними, що не надавались отримувачам (покупцям), про що у таких спірних податкових накладних позивачем відповідно Порядку заповнення податкової накладної (далі - Порядок № 1307), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.12.2015 №1307, були вказані відповідні відомості.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, такі податкові накладні на загальну суму ПДВ 574 131,91 грн. не були виписані за операціями, які звільнені від оподаткування та/або, які оподатковуються за нульовою ставкою, оскільки в податкових накладних в розділі «А» в графах 1-6 зазначено, що операції підлягають оподаткуванню за ставкою « 20», а в графі 9, де зазначаються обсяги операцій, звільнених від оподаткування, не зазначено позивачем нічого.

З наведених вище обставин суд приходить висновку, що операції, за якими складені такі податкові накладні, оподатковуються за ставкою 20%, що спростовує доводи апелянта про те. що такі операції звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

Приписами норм п. 120-1.1 ст. 120-1 ПК України (у редакції чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

- 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

- 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

- 30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

- 40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних / розрахунків коригування згідно з підпунктом 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 цього Кодексу.

У разі реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної до початку проведення перевірки, предметом якої є дотримання вимог цього Кодексу щодо своєчасності реєстрації таких документів в Єдиному реєстрі податкових накладних, штрафні санкції, передбачені пунктом 120-1.2 цієї статті, не застосовуються.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач вказує на безпідставність нарахування штрафу за період з 31.01.2017 по 18.10.2018 роки з огляду на невірне тлумачення контролюючим органом п. 120-1.1. ст. 120-1 ПК України. Апелянт вважає, що штрафна санкція за зазначеною нормою не може застосовуватися до платника податків, оскільки в податкових накладних, які складаються на постачання звільнені від ПДВ та постачання, що оподатковується за ставкою ПДВ 0 %, відсутня база для нарахування штрафу в будь-якому разі, так як сума ПДВ у таких податкових накладних, незалежно від того, чи вони надаються чи не надаються покупцю дорівнюватиме нулю.

Колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки зміст ст. 120-1 ПК України сформульований чітко і не допускає будь-якого двозначного трактування. Законодавець в даній статті виділив податкові накладні, що не надаються отримувачу (покупцю), складені на постачання товарів / послуг для операцій, які звільнені від оподаткування та податкові накладні, що не надаються отримувачу (покупцю), складені на постачання товарів / послуг для операцій, які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п.120-1.1. ст. 120 1 ПК України необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів / послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою. Іншого податковим законодавством не передбачено.

При цьому, колегія суддів враховує, що викладаючи правові висновки щодо норм ст. 120-1 ПК України, у сукупності з нормами ст. 201 цього ж Кодексу та положеннями Порядку № 1307, Верховний Суд зауважив наступне:

«…Так, пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою).

Згідно з положеннями Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, до графи 8 податкових накладних вноситься - код ставки податку на додану вартість, за якою здійснюється оподаткування операцій з постачання товарів/послуг, що постачаються.

Зокрема, у графі 8 зазначається код ставки: 20 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за основною ставкою; 7 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за ставкою 7 відсотків; 901 - у разі здійснення операцій з вивезення товарів за межі митної території України, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 902 - у разі здійснення операцій з постачання на митній території України товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою; 903 - у разі здійснення операцій з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування.

У справі, що розглядається, суди встановили, що податкові накладні, які зареєстровані позивачем з порушенням граничного строку, встановленого пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), містять код ставки податку на додану вартість « 7» або « 20», що свідчить про те, що податкові накладні складені на постачання товарів/послуг для операцій, що оподатковуються податком на додану вартість.

За таких обставин висновок судів першої та апеляційної інстанцій про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій на підставі пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права…».

«…Судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство не вчасно зареєструвало зведені податкові накладні, які не надавалися покупцю, оскільки складені на постачання товарів/послуг для операцій у межах балансу для невиробничого використання.

Як встановлено судом апеляційної інстанції із податкових накладних вбачається, що позивач не звільнений від оподаткування (основна ставка податку 20 %) та обсяги постачання товарів не оподатковуються за нульовою ставкою (сума за ставкою 0% відсутня)…

Системний аналіз статті 201, пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України, Порядку № 1307 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої пунктом 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій, які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою)…»

Дані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 807/67/18, а також у постанові від 04.09.2018 у справі № 816/1488/17, які, в силу вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, враховуються судом апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову за викладених у ньому підстав.

Крім того, доводи апелянта про те, що такі податкові накладні є помилковими та не мали реєструватись в ЄРПН - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Також, щодо доводів товариства з обмеженою відповідальністю «Оріфлейм Україна» про те, що такі податкові накладні на загальну суму ПДВ 574 131,91 грн. були виписані за операціями, які оподатковуються за нульовою ставкою, то такі спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки в таких податкових накладних в розділі «А» в графах 1-6 зазначено, що операції підлягають оподаткуванню за ставкою « 20», а в графі 9, де зазначаються обсяги операцій, звільнених від оподаткування, та в графі 7, 8 (за ставкою 0%) не зазначено позивачем нічого.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування позицій Верховного Суду, викладених в постановах від 26.06.2018 у справі №813/4556/16, від 22.08.2018 у справі №804/1366/17, від 27.11.2018 у справі №821/676/17, від 29.01.2019 року у справі №825/2102/18, від 28.03.2019 у справі №809/1420/17, від 30.11.2018 у справі 810/222/18, колегія суддів зазначає, що такі висновки не можуть бути враховані, оскільки висловлені Верховних Судом за інших обставин справи.

Щодо доводів апелянта про необхідність врахування позиції Вінницького окружного адміністративного суду, сформованої у рішенні від 12.02.2019 у справі № 120/63/19-а, Харківського апеляційного адміністративного суду, викладеної у постанові від 06.11.2017 у справі № 818/1060/17, Дніпропетровського окружного адміністративного суду, викладеної у рішенні від 03.06.2019 у справі № 160/1553/19, колегія суддів зазначає, що такі не можуть бути враховані, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, та не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 цього Кодексу передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який відповідачем в даному випадку виконаний.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Оріфлейм Україна» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді Н.В. Безименна

О.О. Беспалов