Справа № 824/692/19-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/692/19-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Т.М.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

06 листопада 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Ватаманюка Р.В. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

в червні 2019 року позивач Головне управління ДФС у Чернівецькій області, звернулась до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу на загальну суму 80 613 грн. 60 коп. до місцевого бюджету.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.08.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши, суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання с. Маршинці, АДРЕСА_1 ) є власником нежитлових приміщень та споруд в с. Котелеве, Новоселицького району, Чернівецької області:

- нежитлова будівля загальною площею 795,8 кв.м по АДРЕСА_2 ;

- нежитлова будівля загальною площею 1640,10 кв.м по АДРЕСА_3 ;

- нежитлова будівля загальною площею 303,7 кв.м по АДРЕСА_4 ;

- нежитлова будівля загальною площею 371,2 кв.м по АДРЕСА_5 ;

- нежитлова будівля загальною площею 462,8 кв.м по АДРЕСА_6 ;

- нежитлова будівля загальною площею 13,3 кв.м по АДРЕСА_3 ;

- нежитлова будівля загальною площею 851 кв.м по АДРЕСА_4 ;

- нежитлова будівля загальною площею 756,7 кв.м по АДРЕСА_5 . (а.с. 29, 30, 32-35).

Згідно рішення Котелівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області №7-9/16 від 23.12.2016 встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об`єктів нежитлової нерухомості на 2017 рік. (а.с.31).

01.11.2018 Головним управління Державної фіскальної служби у Чернівецькій області складено податкові повідомлення рішення: №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 13616 грн.; №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 26241,60 грн.; №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 12107,20 грн.; №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 212,80 грн.; №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 5939,20 грн.; №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 7404,80 грн.; №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 4859,20 грн.; №0-2407, в якому визначено грошове зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно в сумі 12732,80 грн. (а.с.18-21).

14.01.2019 податковим органом прийнято податкову вимогу форми "Ф" №372-53, в якій визначено загальну суму податкового боргу платника податків за узгодженими грошовими зобов`язаннями станом на 13.01.2019 в сумі 80613,60 гривень (а.с.17).

Відповідно до облікової картки ОСОБА_1 та розрахунку заборгованості станом на 26.03.2019 загальна заборгованість відповідача становить 80613,60 гривень (а.с.7-10).

Судом встановлено, що спірні правовідносини полягають в несплаті відповідачем узгодженого податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки в сумі 80613,60 грн. на підставі чого податковий орган зобов`язаний звернутись до суду про стягнення податкового боргу у примусовому порядку.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що за відповідачем обліковується заборгованість, яка виникла із податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 80613,60 грн. та яка у добровільному порядку не була сплачена та підлягає стягненню в судовому порядку.

Податковим органом відповідачу надсилалась податкова вимога форми "Ф"№372-53 від 14.01.2019 на суму податкового боргу 80613,60 грн., однак заборгованість у добровільному порядку сплачена не була.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 80613,60 гривень. Таким чином, позовні вимоги податкового органу обґрунтовані належним чином та підтверджуються відповідними доказами, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.6.1 ст.6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.п.15.1-15.2 ст.15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Як передбачено пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом, та законами з питань митної справи.

Грошове зобов`язання платника податків відповідно до пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно з п.п.14.1.156 п.14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Як передбачено п.14.1.175 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п.266.1 ст.266 ПК України 266.1.1. платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п.266.7 ст. 266 ПК України).

Згідно з пп."а" пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Отже, обчислена контролюючим органом сума податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, повинна бути сплачена останніми протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В свою чергу, пп.14.1.157 п.14.1 ст.4 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.

Згідно з п.56.17 ст.56 ПК України процедура адміністративного оскарження закінчується, зокрема, днем отримання платником податків рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

День закінчення процедури адміністративного оскарження вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Відповідно до п.56.18 ст.56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, якщо рішення контролюючого органу про нарахування грошових зобов`язань за результатами адміністративного та судового оскарження не було скасовано і є чинним, такі зобов`язання вважаються узгодженими.

Згідно з п.95.1 ст.95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 вказаної статті).

Враховуючи вказане, колегія суддів зазначає, що факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Як встановлено з матеріалів справи, сума податкових зобов`язань станом на момент звернення до суду із даним позовом є узгодженою та набула статусу податкового боргу, оскільки відповідачем не оскаржувались жодні податкові повідомлення-рішення, які стали підставою для складання податкової вимоги, яка в свої чергу також не оскаржувалась.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення службою податкової вимоги та відсутність доказів добровільної сплати відповідачем визначеної суми боргу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості, яка є предметом розгляду даної справи.

Зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

З урахуванням того, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення контролюючим органом відповідачу податкової вимоги від 14.01.2019 №372-53 та отримання її згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21) 25.01.2019, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача спірної суми заборгованості.

Щодо доводів апелянта, які зводяться до посилання на Додаток №3 до рішення №1-6/16 VI сесії VII скликання від 15.07.2016 та ставки податку за 2017 згідно п.6 в розмірі 0,01%, колегія суддів зазначає, що згідно з матеріалами справи встановлено, що 23.12.2016 Котелівська сільська рада Новоселицького району Чернівецької області IX сесії VII скликання прийняла рішення №7-9/16. Згідно з додатком №3 рішення №7-9/16 від 23.12.2016 ставки податку за 2017 рік згідно з п.6 складає 0,5%. Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції. Інших доводів апелянтом в апеляційній скарзі не наведено.

З урахуванням вказаного, доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

У відповідності з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22.08.2019 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 22 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Ватаманюк Р.В. Полотнянко Ю.П.