Справа № 520/9255/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
06 листопада 2019 р. справа № 520/9255/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Біленський О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у видачі ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран військової служби» у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601 «Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби»;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 видати ОСОБА_1 посвідчення «Ветеран військової служби» у відповідності до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1601 «Про порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака «Ветеран військової служби».

Суд зазначає, що дана адміністративна справа не належить до переліку справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження та має незначну складність.

Відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі згідно з положеннями ст.ст. 258, 262 КАС України, якою унормовано що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до положень ст.258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно з положеннями ч.2,3,4,5 ст.262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що він проходив спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 04 травня 1986р. по 07 червня 1986р.. у складі військової частини № НОМЕР_1 (6184), яка входила до складу Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР. Експертним висновком від 05 лютого 1992р.. позивачу встановлено захворювання, які пов`язані з впливом іонізуючих та інших шкідливих факторів при виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та з 05 жовтня 2005р. встановлена друга група інвалідності безстроково. В лютому 2019 року позивач звернувся до військового комісару ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно встановлення статусу ветерана військової служби. У відповідності до Протоколу № 2 від 29 березня 2019р.. засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних зі встановлення статусу ветеранів військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами MO України та встановлення статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби, позивачу відмовлено у встановленні статусу ветерана військової служби та видачі відповідного посвідчення, у зв`язку з тим, що військова частина № НОМЕР_1 (6184), в складі якої, він проходив спеціальні збори, входила до складу Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР та не відносилась до військової частини (установ) Міністерства оборони СРСР. Позивач вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 було прийнято незаконне та необґрунтоване рішення, яке оформлене у вигляді протоколу №2 від 29 березня 2019р., у зв`язку з чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що позивач приймав участь у ліквідації аварії на ЧАЕС у складі в/ч НОМЕР_1 , яка входила до складу Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР та не відносилась до військових частин Міністерства оборони України. Згідно п. 2 Постанови КМУ від 03.06.2009 року № 542 «Про посвідчення і нагрудний знак «ветеран служби цивільного захисту» Поширити дію Порядку видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. N 1601 ( 1601-99-п ), на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран служби цивільного захисту", встановивши, що видача посвідчення і вручення нагрудного знака здійснюється органом, підрозділом, закладом, установою Державної служби з надзвичайних ситуацій за місцем проходження служби. Протокольним рішенням Комісії Харківського обласного військового комісаріату для розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу ветерана військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами МО України та встановленням статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби від 29.03.2019 року позивачу було відмовлено у встановленні статусу ветерана військової служби. Враховуючи викладене представник відповідача просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач з 04.05.1986 року по 07.06.1086 року проходив спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частині №104602 (6184), яка входила до складу Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР.

Експертним висновком від 05.02.1992 року ОСОБА_1 встановлено захворювання, яке пов`язано з впливом іонізуючих та інших та інших шкідливих факторів при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно довідки МСЕК Серія ХАР-04 №019352 від 05.10.2005 року позивачу встановлено другу групу інвалідності з 05.10.2005 року безстроково та причиною інвалідності зазначено: захворювання, отримане при виконанні обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_2 від 30.01.2006 року позивач є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

Відповідно до листа Головного управління ДСНС України у Харківській області від 19.03.2013 року №020-1155/100 ОСОБА_1 брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в складі батальйону ВПО МВС СРСР в/ч НОМЕР_1 (6184) в період з 04.05.1986 року по 07.06.1986 року без вихідних та святкових днів. Відповідно до архівних документів (журнали арх. №8913. арк. №3 п. 82. та арх. №8914. арк. №4 п. 82) у зоні відчуження перебував 14, 16, 18, 20, 22, 23, 24 травня 1986 року, виконував роботи по чергуванні у складі караулу на ЧАЕС та гасіння пожеж в 30- ти кілометровій зоні.

В лютому 2005 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно встановлення ОСОБА_1 статусу ветерана військової служби.

Листом від 03.04.2019 року №770/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_3 позивача повідомлено, що його звернення від 19.02.2019 року розглянуто та надано витяг з протоколу засідання комісії від 29.03.2019 року №2.

Згідно витягу з протоколу №2 від 29 березня 2019 року засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних зі встановлення статусу ветеранів військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами MO України та встановленням статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби відмовило ОСОБА_1 у встановленні статусу ветерана військової служби та видачі відповідного посвідчення на підставі того, що гр. ОСОБА_1 проходив спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 04.05.1986 по 07.06.1986 у складі військової частини № 104602 (6184), яка входила до складу Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР та не відносилась до військових частин (установ) Міністерства оборони СРСР. Крім того, запропоновано звернутися щодо встановлення статусу ветерана військової служби до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області - правонаступника Управління Державної пожежної охорони.

Згідно ч. 5 ст. 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 10 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», ветеранам військової служби, ветеранам органів внутрішніх справ, ветеранам Національної поліції, ветеранам податкової міліції, ветеранам державної пожежної охорони, ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби України, ветеранам служби цивільного захисту, ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України вручаються посвідчення та нагрудні знаки. Зразки посвідчень, нагрудних знаків та порядок їх виготовлення і вручення визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 року №1601 затверджено "Порядок видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветерана військової служби" (Порядок №1601).

Пунктом 1 Порядку №1601 передбачено, що посвідчення та нагрудні знаки Ветеран військової служби видаються (вручаються) особам, які набули статусу ветеранів військової служби відповідно до Закону України Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист.

При цьому посвідчення Ветеран військової служби є документом, що підтверджує статус ветерана військової служби і його право на отримання відповідних пільг згідно із Законом України Про статус ветеранів військової служби та їх соціальний захист, іншими актами законодавства (п. 2 Порядку №1601).

Зі змісту пункту 3 Порядку №1601 вбачається, що підставою для видачі посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран військової служби" є один з таких документів: наказ про звільнення з військової служби в запас або у відставку; довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності I чи II групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; посвідчення про нагородження медаллю "Ветеран Вооруженных Сил СССР".

Таким чином, отримання посвідчення Ветеран військової служби здійснюється за умови подання особою одного з передбачених пунктом 3 Порядку №1601 документів.

Відповідно до п.4 Порядку №1601, посвідчення та нагрудний знак "Ветеран військової служби" вручаються ветеранові військової служби або за його дорученням рідним чи іншим особам військовими комісаріатами та органами пенсійного забезпечення Адміністрації Держприкордонслужби, Адміністрації Держспецтрансслужби, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, МВС, Управління державної охорони, Адміністрацією Держспецзв`язку за місцем проживання ветерана, за що одержувач посвідчення та нагрудного знака розписується у відповідному обліковому документі.

Преамбулою вищезазначеної Постанови визначено, що дія Порядку, затвердженого даною Постановою, поширено на видачу посвідчення і вручення нагрудного знака "Ветеран служби цивільного захисту" та встановлено, що видача посвідчення і вручення нагрудного знака здійснюється органом, підрозділом, закладом, установою Міністерства з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи за місцем проходження служби, згідно з Постановою КМ N 542 ( 542-2009-п ) від 03.06.2009.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , був призваний на спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 04.05.1986 року по 07.06.1986 року у складі батальйону ВПО МВС СРСР в/ч НОМЕР_1 (6184).

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконував роботи по чергуванні у складі караулу на ЧАЕС та гасіння пожеж в 30- ти кілометровій зоні та під час несення служби особовий склад зазначеної військової частини керувався Статутом служби пожежної охорони МВС СРСР, затвердженим наказом МВС від 02.01.1970 року №1. Виїзди особового складу на виконання завдань з гасіння пожеж та проведення інших робіт в зоні відчуження ЧАЕС здійснювалися тільки у складі підрозділів (караулів).

Згідно витягу з протоколу №2 від 29 березня 2019 року засідання Комісії для розгляду питань, пов`язаних зі встановлення статусу ветеранів військової служби та вдови ветерана військової служби особам, які не є пенсіонерами MO України та встановленням статусу члена сім`ї померлого військовослужбовця в період проходження військової служби відмовило ОСОБА_1 у встановленні статусу ветерана військової служби та видачі відповідного посвідчення на підставі того, що гр. ОСОБА_1 проходив спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в період з 04.05.1986 по 07.06.1986 у складі військової частини № 104602 (6184), яка входила до складу Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР та не відносилась до військових частин (установ) Міністерства оборони СРСР. Крім того, запропоновано звернутися щодо встановлення статусу ветерана військової служби до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області - правонаступником Управління Державної пожежної охорони.

Відповідно до п. 11 Положення Про військові комісаріати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 червня 2013 р. № 389, районні, об`єднані районні, міські, об`єднані міські військові комісаріати, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення: видають в установленому порядку особам, які перебувають у запасі або відставці, посвідчення та інші документи на передбачені законодавством пільги.

Враховуючи викладене, та той факт, що позивач проходив спеціальні збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у складі військової частини, яка входила до складу Харківського батальйону воєнізованої пожежної охорони МВС СРСР та не відносилась до військових частин (установ) Міністерства оборони СРСР та виконував роботи по чергуванні у складі караулу на ЧАЕС та гасіння пожеж, відмова у встановленні ОСОБА_1 статусу ветерана військової служби та видачі відповідного посвідчення є правомірною.

Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

В іншій частині позовних вимог підстави для задоволення відсутні.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківського обласного військового комісаріату (вул. Коцарська, буд.56, м.Харків, 61052, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06.11.2019 року.

Суддя Біленський О.О.