Справа № 140/2594/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2594/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шепталової А.П.,

представників позивача Бугайова А.О., Фідрі О.О.,

представника відповідача Виш А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресма» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ресма» (надалі - ТзОВ «Ресма», товариство, позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (надалі - ГУ ДФС у Волинській області) та Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України), в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Волинській області від 13 серпня 2019 року №1251818/41926461 про відмову в реєстрації податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 в Єдиному реєстрі податкових накладних; зобов`язати ДФС України зареєструвати податкову накладну від 17 травня 2019 року №9 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що спірним рішенням йому відмовлено в реєстрації податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) з підстав ненадання платником податку копій документів, що є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Позивач не погоджується з прийнятим рішенням та вважає його протиправним. З цього приводу вказав, що ТзОВ «Ресма» як постачальником на виконання договору від 12 квітня 2019 року №12/04/19, укладеного з Приватним малим підприємством «МЛС» (надалі - ПМП «МЛС»), за фактом поставки пакетів з поліпропілену на суму 176875,00 грн., в тому числі податок на додану вартість (ПДВ) 29479,17 грн., за допомогою програмного комплексу «Соната» відповідно до пункту 201.10 Податкового кодексу України (далі - ПК України) було подано в електронному вигляді на реєстрацію в ЄРПН податкову накладну від 17 травня 2019 року №9. Реєстрація податкової накладної була безпідставно зупинена. Відповідно до пункту 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №117 (далі - Порядок №117), товариство надіслало до ДФС повідомлення та наявні первинні документи, які підтверджують як факт придбання товару, який реалізовано ПМП «МЛС», так і саму господарську операцію з поставки товару зазначеному контрагенту. Вважає, що ці документи є достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 в ЄРПН, а прийняте рішення не містить обґрунтування для відмови ТзОВ «Ресма» в її реєстрації. Факт зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарської операції, підтвердженої первинними документами, ані факту виникнення першої події (постачання товарів/послуг або отримання коштів), з якою пов`язане виникнення податкових зобов`язань та складення податкової накладної.

Також зазначив, що законодавством не передбачено іншого належного способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах, ніж зобов`язання ДФС України зареєструвати подану ТзОВ «Ресма» податкову накладну в ЄРПН.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11 вересня 2019 року позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від представника відповідачів надійшов відзив на позов; в задоволенні позовних вимог представник відповідачів просив відмовити (а.с.48-51). В обґрунтування такої позиції вказав, що ТзОВ «Ресма» подало для реєстрації в ЄРПН податкову накладну від 17 травня 2019 року №9, виписану для покупця ПМП «МЛС» на постачання пакетів з поліпропілену для пакування товарів на суму 176875,00грн., в тому числі ПДВ 29479,17 грн., однак її реєстрацію було зупинено з посиланням у квитанції від 21 травня 2019 року на підпункт 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку; запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

Пунктами 5, 6 Порядку №117 визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Як пояснив представник відповідачів, ГУ ДФС у Волинській області було виявлено, що позивач відповідає пункту 1.6 Критеріїв ризиковості платника податків, затверджених ДФС України 05 листопада 2018 року та погоджених Міністерством фінансів України 31 жовтня 2018 року, а тому відповідно до рішення комісії ГУ ДФС у Волинській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації (далі - Комісія), від 11 квітня 2019 року ТзОВ «Ресма» включено до переліку ризикових платників податків.

Для реєстрації податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 в ЄРПН ТзОВ «Ресма» надіслало повідомлення від 05 серпня 2019 року №3 про надання пояснення та копій документів стосовно походження товару та його продажу на користь ПМП «МЛС». За результатами розгляду цих документів Комісією ГУ ДФС у Волинській області прийнято рішення від 07 серпня 2019 року №1248221/41926461 про реєстрацію в ЄРПН виписаної ТзОВ «Ресма» податкової накладної від 17 травня 2019 року №9.

Відповідно до пункту 24 Порядку №117 Комісією ДФС України проведено аналіз поданих ТзОВ «Ресма» документів для реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 17 травня 2019 року №9, за результатами якого встановлено, що платником не надано первинні документи щодо зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи). Відтак, Комісією ДФС України прийнято рішення від 13 серпня 2019 року №1251818/41926461 про відмову в реєстрації в ЄРПН зазначеної податкової накладної. Представник відповідачів вважає, таке рішення відповідає пункту 14 Порядку №117, яким встановлено перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку є підставою для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування.

Також вважає, що позовна вимога про зобов`язання ДФС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 17 травня 2019 року №9 є передчасною, оскільки відповідно до пункту 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року №569, платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі на суму податку, обчислену за відповідною формулою. Для отримання можливості зареєструвати в ЄРПН податкову накладну чи розрахунок коригування реєстраційна сума платника податку повинна бути більшою або дорівнювати сумі ПДВ, зазначеній у вказаній накладній. На момент прийняття рішення судом в даній справі неможливо встановити реєстраційну суму на електронному рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ.

У відповіді на відзив (а.с.76-78) позивач підтримав позовні вимоги та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив визнати протиправним рішення ДФС України від 13 серпня 2019 року №1251818/41926461 про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 та зобов`язати ДФС України зареєструвати цю накладну в день її подання. Звертає увагу, що Комісії ГУ ДФС України у Волинській області не стало на заваді на підставі аналізу поданих товариством документів прийняти рішення про реєстрацію цієї накладної, а аргументи, наведені представником у відзиві (ненадання первинних документів для зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів - інвентаризаційних описів), не відповідають висновкам ДФС України, покладеним в основу оскаржуваного рішення про відмову в реєстрації податкової накладної.

Також посилається на безпідставність припущень відповідача в частині передчасності вимог позивача про зобов`язання зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 17 травня 2019 року №9, оскільки як на дату подання податкової накладної на реєстрацію в травні 2019 року, так і станом на дату подання відповіді на відзив та розгляду даної справи в суді наявна достатня реєстраційна сума на електронному рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ.

Відповідно до ухвали суду від 24 вересня 2019 року розгляд справи призначено у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.24).

Ухвалою суду від 09 жовтня 2019 року замінено первісного відповідача - ГУ ДФС у Волинській області на належного - ДФС України в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення від 13 серпня 2019 року №1251818/41926461 про відмову в реєстрації в ЄРПН податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 (а.с.100-101).

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року замінено відповідача - ДФС України на його правонаступника - Державну податкову службу України (надалі - ДПС України, відповідач) (а.с.134).

У судовому засіданні 30 жовтня 2019 року представники позивача позов підтримали та просили позовні вимоги задовольнити з підстав, наведених у позові, відповіді на відзив. У судових засіданнях представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на позов.

Заслухавши усні пояснення представників сторін, перевіривши їх доводи у заявах по суті справи письмовими доказами, суд встановив такі обставини.

На виконання договору від 12 квітня 2019 року №12/04/19 (а.с.20), укладеного між ТзОВ «Ресма» (постачальник) та ПМП «МЛС» (замовник), позивач здійснив поставку на користь замовника пакетів з поліпропілену для пакування товарів (10 л) кількістю 12500 штук на загальну суму 176875,00 грн., в тому числі ПДВ 29479,17 грн. За фактом цієї господарської операції складено видаткову накладну від 17 травня 2019 року №РН-0005779 (а.с.37) та сформовано податкову накладну від 17 травня 2019 року №9 (а.с.10), яку надіслано для реєстрації в ЄРПН 21 травня 2019 року. Як вбачається із квитанції від 21 травня 2019 року, податкову накладну доставлено до ДФС України, однак відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України її реєстрація зупинена: податкова накладна відповідає вимогам підпункту 1.6 пункту 1.6 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування в ЄРПН (а.с.54).

05 серпня 2019 року ТзОВ «Ресма» подало в електронному вигляді пояснення та копії документів для реєстрації вказаної податкової накладної, що підтверджується повідомленням №3 (а.с.38, 55). До повідомлення додано документи, які підтверджують факт придбання ТзОВ «Ресма» товару у експортера - компанії «AZ-Pack UAB»: контракт від 16 жовтня 2018 року №20181016/01 та додаток №1 до контракту; платіжне доручення в іноземній валюті про оплату товару, митну декларацію №UA 205090/2018/113365; інвойс (рахунок-фактуру) від 10 грудня 2018 року №AZ-20181210, а також документи, які підтверджують здійснення господарської операції, за наслідком якої було сформовано податкову накладну від 17 травня 2019 року №9: договір від 12 квітня 2019 року №12/04/19, видаткову накладну від 17 травня 2019 року №РН-0005779, банківську виписку про оплату ПМП «МЛС» за пакети згідно з рахунком від 17 травня 2019 року №5779 (а.с.55-64).

07 серпня 2019 року Комісією ГУ ДФС у Волинській області за результатами розгляду цих документів прийнято рішення від №1248221/41926461 про реєстрацію в ЄРПН виписаної ТзОВ «Ресма» податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 (а.с.65).

Разом з тим, 13 серпня 2019 року Комісією ДФС України прийнято рішення №1251818/41926461 про відмову в реєстрації в ЄРПН цієї податкової накладної з підстав ненадання платником копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (а.с.66).

Не погоджуючись із цим рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до підпункту 14.1.60 пункту 14 статті 14 ПК України Єдиний реєстр податкових накладних - реєстр відомостей щодо податкових накладних та розрахунків коригування, який ведеться центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронному вигляді згідно з наданими платниками податку на додану вартість електронними документами.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Помилки в реквізитах, визначених пунктом 201.1 цієї статті (крім коду товару згідно з УКТ ЗЕД), які не заважають ідентифікувати здійснену операцію, її зміст (товар/послугу, що постачаються), період, сторони та суму податкових зобов`язань, не можуть бути причиною неприйняття податкових накладних у електронному вигляді.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 ПК України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На виконання цієї норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21 лютого 2018 року №117, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; Порядок роботи комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації; Порядок розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Порядок №117) визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН (далі - Реєстр).

Згідно із вимогами пункту 4 Порядку №177 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак, визначених у пункті 3 цього Порядку, такі податкова накладна/розрахунок коригування не підлягають моніторингу та підлягають реєстрації в Реєстрі.

Як вбачається із пункту 5 Порядку №177, податкова накладна/розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Відповідно до пунктів 6 та 7 Порядку №177 у разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна/розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Отже, підставами для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є відповідність: 1) платника податку - критеріям ризиковості платника податку; 2) податкової накладної/розрахунку коригування - критеріям ризиковості здійснення операції.

Суд зазначає, що положення пунктів 6 та 7 Порядку №177 є чіткими і не припускають неоднозначне (множинне) трактування обов`язків контролюючих органів.

Відповідно до пункту 13 Порядку №117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складання податкової накладної/розрахунку коригування; 2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена; 3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

В матеріалах справи наявна копія протоколу комісії ГУ ДФС у Волинській області від 11 квітня 2019 року №32 про включення ТзОВ «Ресма» до переліку ризикових платників податків ІС «Податковий блок» відповідно до абзацу сьомого підпункту 1.6 пункту 1 листа ДФС України від 05 листопада 2018 року №4065/99-99-07-05-04-18 про затвердження критеріїв ризиковості платника податку (наявна інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником) - а.с.53. Таке рішення було прийняте на підставі службового листа начальника Луцького управління ГУ ДФС у Волинській області від 11 квітня 2019 року №489/03-20-55-12. (а.с.52).

Разом з тим, в квитанції від 21 травня 2019 року про зупинення реєстрації податкової накладної від 17 травня 2019 року №9 було сформовано висновок про відповідність податкової накладної підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Таке формулювання не є коректним, оскільки відповідність критеріям ризиковості платника податку може стосуватися платника податку, а податкова накладна може відповідати критеріям ризиковості здійснення операції. В квитанції запропоновано платнику надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, однак конкретний перелік необхідних документів у квитанції не вказано.

Відповідно до пункту 14 Порядку №117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Пунктом 15 Порядку №117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування. Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

За умовами пункту 16 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Як встановлено судом, позивач відповідно до пунктів 15, 16 Порядку №117 подав до контролюючого органу письмові пояснення та копії документів для здійснення реєстрації податкової накладної від 17 травня 2019 року №9.

Згідно із вимогами пунктів 18-20 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Аналіз наведених норм дозволяє зробити висновок, що комісія контролюючого органу перевіряє подані платником податку копії документів щодо їх достовірності шляхом звірки даних, які містяться в таких копіях документів, з даними, що надходять або можуть бути отримані з інших джерел інформації (реєстри, що ведуться державними органами, документи, зокрема електронні). Отже, на відміну від зупинення реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування), яке відбувається в автоматизованому режимі засобами програмного забезпечення ДФС України, прийняття рішення про реєстрацію/відмову у реєстрації податкової накладної (розрахунку коригування) потребує проведення комісією засідання, на якому розглядаються та аналізуються надані платником податків документи та пояснення з метою прийняття обґрунтованого рішення зі спірного питання.

Як слідує з пункту 22 Порядку №117, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Відповідно до пункту 23 Порядку №117 таке рішення приймається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку.

Як уже зазначалося судом, комісією регіонального рівня (комісією ГУ ДФС у Волинській області) за результатами розгляду поданих ТзОВ «Ресма» документів прийнято рішення від 07 серпня 2019 року №1248221/41926461 про реєстрацію податкової накладної від 17 травня 2019 року № 9.

Відповідно до пункту 24 Порядку №117 комісія центрального рівня протягом семи робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів відповідно до пункту 15 цього Порядку, але не раніше отриманого рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі комісії регіонального рівня, може прийняти інше рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі. Прийняте комісією центрального рівня рішення реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу, а рішення Комісії регіонального рівня скасовується.

Судом встановлено, що 13 серпня 2019 року комісія ДФС України прийняла інше рішення №1251818/41926461 про відмову в реєстрації податкової накладної від 17 травня 2019 року №9.

Відповідно до вимог пункту 21 Порядку №117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Зі спірного рішення слідує, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної стало ненадання платником податків копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційних описів), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (а.с.66). Однак таке формулювання не відповідає дійсним обставинам у справі з огляду на те, що первинні документи щодо постачання товару та його походження (придбання товарів) позивач надав. Поряд з тим суд звертає увагу на те, що відповідач лише обмежився таким переліком та не підкреслив, як того вимагає дана форма, що якихось конкретно документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Рішення має містити або найменування конкретного документа (видаткова накладна тощо) або групу документів (складські документи тощо), що з урахуванням специфіки господарської операції мають бути надані, але відсутні.

З огляду на те, що квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної не містила конкретного переліку документів, які позивач має надати (запропоновано позивачеві надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної), то такі документи були надані ТзОВ «Ресма», виходячи зі змісту господарської операції. Разом з тим, оспорюване рішення не містить мотивів не врахування чи відхилення наданих позивачем пояснень та документів, тому суд вважає, що відповідач не з`ясовував специфіку проведеної господарської операції та не визначив перелік документів, які є достатніми для підтвердження реальності господарських операцій з урахуванням їх змісту і обсягу.

Таким чином, зважаючи на наявність у позивача передбачених законодавством документів на підтвердження здійснення господарської операції, наданих як відповідачеві, так і суду, а також враховуючи, що достатність їх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної не спростована відповідачем, суд дійшов висновку, що комісія ДФС не мала правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної.

Суд не бере до уваги доводи представника відповідача у відзиві на позов, що відсутність документів на транспортування та зберігання товарів, які б дозволили відстежити, яким чином товар зберігався та транспортувався від постачальника до покупця, стала фактичною підставою для прийняття відповідачем спірного рішення. Такі причини та мотиви у рішенні від 13 серпня 2019 року №1251818/41926461 відсутні. Водночас, позивач надав суду копію товарно-транспортної накладної від 17 травня 2019 року № (а.с.147-148), якою підтверджується факт доставки товару відповідно до видаткової накладної від 17 травня 2019 року №РН-0005779 в адресу ПМП «МЛС» з міста Луцька до міста Рівне, як це було обумовлено пунктом 5.1 договору від 12 квітня 2019 року №12/04/19.

Як передбачено пунктами 5.2, 5.3 цього договору, датою поставки є дата, коли товар переданий у власність замовника; зобов`язання постачальника щодо поставки товару вважається виконаними у повному обсязі з моменту передачі товару у власність замовника.

Підписанням видаткової накладної засвідчується факт отримання товару покупцем, а виконання зобов`язань покупця перед постачальником згідно з пунктами 3.1, 3.2 договору підтверджується оплатою за товар в безготівковій формі на розрахунковий рахунок. Факт оплати за товар 21 травня 2019 року засвідчується банківською випискою, що наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Отже, факт відвантаження товару 17 травня 2019 року (перша подія) є підставою для виникнення податкових зобов`язань у позивача та виписки ним податкової накладної.

Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення є одним із видів діяльності ТзОВ «Ресама», що встановлено із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.91-93).

У судовому засіданні позивач обґрунтовував, що імпортований в Україну за митною декларацією від 26 грудня 2018 року №UA205090/2018/113365 товар - пакети з поліпропілену для пакування товарів (в рахунку-фактурі «bag in box, 10 l, 035.400*500m I Tap») був предметом договору поставки від 09 січня 2019 року №09/01 в адресу іншого покупця - ТзОВ «Агро-Юг», та у цьому випадку податкова накладна була зареєстрована у безспірному порядку (а.с.149-154). Проте ці докази, на думку суду, не мають впливу на дослідження господарської операції, за фактом якої надіслано для реєстрації податкову накладну від 17 травня 2019 року №9, але свідчать про неодноразовий характер постачання імпортованого товару покупцям на території України.

Слід зазначити, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. При цьому, невиконання ним законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція була неодноразово висловлена Верховним Судом, у постанові від 04 грудня 2018 року у справі №821/1173/17.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював позицію стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами суб`єктів владних повноважень, згідно з якою національні суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (пункт 44 рішення у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom); пункти 156-157, 159 рішення у справі «Сігма Радіо Телевіжн ЛТД проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus №32181/04); пункти 47-56 рішення у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria №38780/02).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінюючи в сукупності надані сторонами у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що у даному випадку відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не навів обґрунтованих мотивів прийняття рішення від 13 серпня 2019 року №1251818/41926461 про відмову в реєстрації податкової накладної ТзОВ «Ресма» від 17 травня 2019 року №9 в ЄРПН.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення контролюючим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. На думку суду, оскаржуване рішення Комісії ДФС України не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії. Також суд зазначає, що відсутність певного документа чи ненадання його контролюючому органу не може бути підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, за умови, що інші документи підтверджують проведення господарської операції.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини у справі та досліджені письмові докази, суд вважає, що вони є достатніми для висновку про проведення господарської операції між позивачем та його контрагентом, такі документи були надані контролюючому органу, який не навів доводів щодо їх неналежності, недостовірності, недопустимості чи недостатності, а тому суд вважає, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної від 17 травня 2019 року №9. Обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкової накладної в ЄРПН, судом не встановлено. Отже, з огляду на наведене оскаржуване рішення слід скасувати як протиправне.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання ДПС України зареєструвати в ЄРПН податкову накладну від 17 травня 2019 року №9, то суд враховує, що відповідно до вимог пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України реєстрацію податкової накладної в ЄРПН віднесено до обов`язків платника податків. Разом з тим, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим.

Так пунктом 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року №1246 (далі - Порядок №1246), окрім іншого, визначено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

Аналогічне положення закріплено і в пункті 28 Порядку №117.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду (пункт 20 Порядку №1246).

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДПС.

Водночас, на аргумент представника відповідача про неможливість встановити реєстраційну суму на електронному рахунку позивача в системі електронного адміністрування ПДВ на момент прийняття рішення судом в даній справі, суд вважає за необхідне зазначити, що перевірка таких сум законодавцем не ставиться як умова для реєстрації податкової накладної на підставі рішення суду, якщо її реєстрація була зупинена. Крім того, перевірка наявності суми ПДВ відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України здійснюється після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі, тоді як у квитанції від 17 травня 2019 року невідповідність реєстраційної суми на електронному рахунку позивача сумі, зазначеній у цій накладній, не встановлено. Разом з тим, позивач надав докази станом на червень, вересень 2019 року про те, що ліміт реєстраційної суми на електронному рахунку позивача є достатнім (а.с.81-82).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про необхідність для належного захисту порушеного права позивача зобов`язати ДПС України зареєструвати у ЄРПН податкову накладну від 17 травня 2019 року №9. Задоволення такої позовної вимоги є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Порядок і правила розподілу судових витрат визначені статтею 139 КАС України.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

У відзиві представник відповідача заперечив щодо відшкодування судових витрат, зокрема, зазначив, що суду не надано детальний перелік наданих адвокатом послуг, докази щодо їх обсягу та впливу на даний спір; вартість наданих послуг є орієнтовною та неспіврозмірною з витратами у даній справі, зважаючи на ту обставину, що представником позивача (адвокатом Смоленським Д.П.) було подано клопотання про розгляд справи без його участі. Також зауважив, що прибутковий касовий ордер не є належним доказом та оплату послуг готівкою не передбачено умовами договору з надання правової допомоги (а.с.137-138).

Для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 12 липня 2019 року №12-07/02, укладеного між ТзОВ «Ресма» та Адвокатським об`єднанням «Глобал Лігал Груп» (далі - Адвокатське об`єднання) - а.с.24, копію прибуткового касового ордера від 23 серпня 2019 року №1, виданого Адвокатським об`єднанням на суму 4000,00 грн. (а.с.26).

Відповідно до пункту 1.4 договору правова допомога надається шляхом усних та письмових консультацій, роз`яснень, складання процесуальних документів, збору інформації, документів та їх аналітичної обробки, отримання від третіх осіб будь-яких відомостей, що необхідні для надання правової допомоги за даним договором, представництво інтересів товариства (в державних, громадських, господарських та будь-яких підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності, в органах нотаріату, в житлово-експлуатаційних Організаціях, у відповідному бюро технічної інвентаризації, в органах державної податкової адміністрації, податкової міліції, державної статистики, в державній виконавчій службі, в правоохоронних органах, слідчих органах, прокуратурі та органах Національної поліції, банківських та кредитних установах, органах центру зайнятості, Пенсійному фонді України та інших фондах, підприємствах і організаціях та їх відділеннях, а також у судах загальної юрисдикції, господарських судах, адміністративних судах, що пов`язані із захистом прав та інтересів товариства).

У свою чергу, пунктом 5.1 договору обумовлено, що за надану Адвокатським об`єднанням допомогу товариство сплачує гонорар, розмір якого визначається додатковою угодою до даного договору. Оплата за надані послуги товариством протягом трьох днів з моменту укладення цього договору шляхом внесення на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання авансового платежу в розмірі, визначеному додатковою угодою до цього договору (пункт 5.2 договору).

Разом з тим, суду не надано додаткову угоду до договору про визначення розміру гонорару, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тобто, доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (їх змісту, кількості витраченого часу) та вартості, що сплачена або підлягає сплаті за надання правничої допомоги безпосередньо у Волинському окружному адміністративному суді у зв`язку із розглядом даної справи (зважаючи на те, що пунктом 1.4 договору обумовлено представництво інтересів товариства не лише у суді). Суд також звертає увагу, що копія прибуткового касового ордера не містить інформації про особу, якою внесено готівкові кошти у сумі 4000,00 грн. у касу Адвокатського об`єднання. Крім того, такий спосіб розрахунку не передбачений умовами договору від 12 липня 2019 року №12-07/02.

Судом враховано, що позовна заява, відповідь на відзив підписані адвокатом Смоленським Д.П. (у справі є ордер серії ВЛ №058428, виданий Адвокатським об`єднанням, на надання правової допомоги ТзОВ «Ресма» у Волинському окружному адміністративному суді адвокатом Смоленським Д.П. відповідно до договору від 12 липня 2019 року №12-07/02, а.с.36). Надаючи оцінку доведеності витрат на правничу допомогу та обґрунтованості їх розміру судом також взято до уваги зусилля і участь в процесі адвоката: позовна заява з підстав недоліків в її оформлення була залишена судом без руху; судом замінено первісного відповідача на належного; адвокат двічі подавав заяву про розгляд справи за його відсутності; адвокат Фідря О.О. (ордер серії ВЛ №069332, виданий Адвокатським об`єднанням, а.с.155) взяв участь лише у судовому засіданні 30 жовтня 2019 року; адвокат Бугайов А.О. (ордер серії ВЛ №066135, а.с.144), який теж взяв участь у судовому засіданні 30 жовтня 2019 року, правничу допомогу надає на підставі окремого договору із ТзОВ «Ресма» (від 28 жовтня 2019 року). Тому наведені обставини не дають суду підстав вважати, що надані докази підтверджують фактичний розмір понесених витрат та є належними та достатніми для їх відшкодування позивачу.

Виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, враховуючи заперечення відповідача щодо відшкодування витрат позивачу, а також непідтвердження належними і достатніми доказами витрат на правничу допомогу в частині обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті, ці витрати відшкодуванню не підлягають.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд враховує, що позивач сплатив за взаємопов`язаними вимогами судовий збір у сумі 1921,00 грн. згідно з платіжним дорученням від 23 серпня 2019 року №682 (а.с.2), зарахування якого до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 27 серпня 2019 року (а.с.31).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ДПС України, Комісія якого прийняла рішення, що стало підставою звернення до суду з даним позовом, документально підтверджені витрати позивача зі сплати судового збору у сумі 1921,00 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресма» (45603, Волинська область, Луцький район, село Струмівка, вулиця Об`їзна, 3, ідентифікаційний код юридичної особи 41926461) до Державної податкової служби України (04053, місто Київ, Львівська площа, 8, ідентифікаційний код юридичної особи 43005393) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 13 серпня 2019 року №1251818/41926461.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресма» від 17 травня 2019 року №9.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ресма» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати у сумі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк

Повне судове рішення складено 04 листопада 2019 року