Справа № 807/564/17
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8678/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Пліша М.А.,

Ільчишин Н.В.,

секретаря судового засідання Цар М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Луцович М.М.), ухвалене у судовому засіданні в м.Ужгороді 04 лютого 2019 року, повне судове рішення складено 18 лютого 2019 року, у справі № 807/564/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, Львівського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

24.04.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» (далі - Товариство) звернулося в суд з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, Львівського управління Офісу великих платників податків ДФС, просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» № від 10.04.2017.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що за наслідками проведення готівкових розрахунків за 01.02.2017 позивачем визначено податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість шляхом видання податкової накладної від 01.02.2017 №340 на суму 154 045,00 грн., зареєстрованої в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією від 07.03.2017. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач вчинив відповідні дії по оприбуткуванню готівки у касі, однак допустив описку при вчиненні відповідного запису у книзі обліку розрахункових операцій. Таким чином, на думку суду першої інстанції, у межах спірних правовідносин не було правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій за не оприбуткування готівки, оскільки допущені описки при внесені записів в КОРО не вплинули на фактичне оприбуткування отриманих сум та внесення таких до установи банку.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції не досліджено належним чином матеріали справи та не вжито заходів для перевірки фактичних обставин справи шляхом витребування додаткових доказів, що призвело до суперечливих висновків.

Товариство подало відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що доводи скаржника є безпідставними, позивачем вчинено відповідні дії по оприбуткуванню готівки у касі, однак допущено описку при вчиненні відповідного запису у книзі обліку розрахункових операцій, а тому не було правових підстав для застосування штрафних санкцій.

В судовому засіданні представник скаржника апеляційну скаргу підтримав, Товариство подало заяву про розгляд апеляційної скарги без участі представника, Львівське управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби явку повноважного представника не забезпечило, належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду справи, що відповідно до частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Голден Фрутс» зареєстровано як юридична особа 22.07.2004, основний вид діяльності за КВЕД 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами.

30.03.2017 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведена перевірка дотримання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій на господарській одиниці - оптовий склад, що розташований за адресою м.Львів, вул.Хуторівка, 4-б, суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Голден Фрутс» за результатами якої складено акт від 30.03.2017, відповідно до висновків якого перевіркою встановлено порушення пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ №637 від 15.12.2004.

У вказаному акті зазначено, що перевіркою встановлено не здійснення обліку готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО, а саме 01.02.2017 сума готівкової виручки згідно з Z-звітом №0697 становила 154 045 грн., тоді як в КОРО №р14 на сторінках 60-61 сума виторгу за 01.02.2017 зазначена в загальній сумі розрахунків у сумі 151 045 грн. Таким чином, контролюючим органом встановлено не оприбуткування готівки в сумі 3000 грн.

10.04.2017 на підставі акта перевірки від 30.03.2017 Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби винесено податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано до Товариства суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) 15 000 грн.

Вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, таким, що підлягає скасуванню, Товариство звернулось із позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до положень статті 3 якого суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані, зокрема : проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування; у разі незастосування реєстраторів розрахункових операцій у випадках, визначених цим Законом, проводити розрахунки з використанням книги обліку розрахункових операцій та розрахункової книжки з додержанням встановленого порядку їх ведення; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій; друкувати або створювати в електронній формі на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) контрольні стрічки і забезпечувати їх зберігання протягом трьох років.

Приписи наведеної норми передбачають особливості роботи РРО, які мають забезпечувати друкування таких звітів за кожний робочий день.

Згідно з положеннями статті 2 Закон №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з приймання готівки для подальшого переказу.

Порядок ведення касових операцій у національній валюті України підприємствами (підприємцями) визначено Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженим Постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637, чинне на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення №637).

Відповідно до пункту 2.2 Положення №637 підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку.

Пунктом 7.15 Положення №637 встановлено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися.

У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Відповідно до пункту 1.2 Положення №637 оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Таким чином, у випадку проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є відображення повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та здійснення обліку зазначених готівкових коштів у КОРО.

Відповідно до абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 №436/95, чинний на час виникнення спірних правовідносин, у разі порушення юридичними особами всіх форм власності норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Згідно з статтею 2 вказаного Указу штрафні санкції, передбачені цим Указом, застосовуються до осіб, зазначених у статті 1 цього Указу, органами державної податкової служби на підставі матеріалів проведених ними перевірок і подань державної контрольно-ревізійної служби, фінансових органів та органів Міністерства внутрішніх справ України в установленому законодавством порядку та в розмірах, чинних на день завершення перевірок або на день одержання органами державної податкової служби зазначених подань.

Згідно з пунктом 7.8 Положення №637 під час перевірок з`ясовується наявність у підприємства касової книги, а також відповідність її оформлення вимогам законодавства України. Крім того, перевіряється правильність ведення касової книги, оформлення в ній касових операцій із приймання та видачі готівкових коштів (у тому числі за строками), відповідність зазначених у ній сум прийнятої до каси або виданої з неї готівки даним прибуткових і видаткових касових ордерів, якість і своєчасність записів касира згідно із зазначеними в касовій книзі касовими документами, наявність підпису бухгалтера, який перевірив записи в касовій книзі за кількістю отриманих ним касових ордерів, правильність підрахунку в касовій книзі фактичних залишків готівки в касі на кінець дня тощо.

Відповідно до пункту 7.16 Положення №637 під час перевірки органами контролю повного і своєчасного оприбуткування коштів, що надійшли до каси від здійснення господарської діяльності, записи в касовій книзі звіряються за сумами та строками з даними відповідних прибуткових касових ордерів (із залученням у разі потреби таких виправдних документів : розрахункових документів, квитанцій до прибуткових касових ордерів, рахунків-фактур, товарно-транспортних і податкових накладних тощо). Перевіряється також проведення записів щодо реєстрації зазначених ордерів (за сумами і датами) у журналі реєстрації прибуткових і видаткових касових документів.

При цьому, для вирішення питання щодо дотримання порядку оприбуткування готівки слід з`ясовувати, яким чином здійснена фіксація повної суми фактичних надходжень готівки (прибуткові касові ордери або фіскальні звітні чеки), а також чи відображено в подальшому такі касові документи у відповідній книзі обліку.

Проведення розрахункових операцій через РРО, щоденне друкування фіскальних звітних чеків та зберігання таких у книзі ОРО є підтвердженням того, що готівкові кошти оприбутковані, оскільки рух таких відображено в фіскальній пам`яті реєстратора розрахункових операцій, роздруковано та вклеєно відповідний Z-звіт.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що підставою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення стало не оприбуткування готівки в сумі 3000,00 грн., оскільки 01.02.2017 сума готівкової виручки згідно Z-звіту №0697 становила 154 045,00 грн., однак в КОРО на сторінках 60-61 сума виторгу за 01.02.2017 зазначена у розмірі 151 045,00 грн.

Так, відповідно до пункту 2 Вимог щодо реалізації фіскальних функцій реєстраторами розрахункових операцій для різних сфер застосування, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2002 року № 199, (далі - Вимоги) Z-звіт - денний звіт з обнуленням інформації в оперативній пам`яті та занесенням її до фіскальної пам`яті реєстратора.

Згідно з пунктом 13 Вимог формування Z-звіту повинно виконуватися у такій послідовності: друкування фіскального звітного чека і занесення інформації до фіскальної пам`яті; обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті; друкування інформації, що підтверджує обнулення регістрів денних підсумків оперативної пам`яті та дійсність фіскального звітного чека.

Статтею 2 Закону № 265/95-ВР встановлено, що книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до пункту 1.2 Положення №637 книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Відповідно до статті 8 Закону № 265/95-ВР порядок реєстрації та ведення розрахункових книг обліку розрахункових операцій встановлюються органами доходів і зборів.

Наказом Міністерства фінансів України 14.06.2016 № 547 затверджено Порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Порядок № 547) пунктом 1 підрозділу 1 розділу ІІ якого встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, зобов`язані зареєструвати книги обліку розрахункових операцій.

Відповідно до пункту 6 підрозділу 1 розділу ІІ Порядку № 547 книга ОРО повинна бути прошнурована, послідовно пронумерована та мати належним чином установлені засоби контролю, щоб унеможливити розшнурування книги ОРО або вилучення її аркушів без порушення цілісності засобу контролю.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 4 розділу ІІ Порядку № 547 використання книги ОРО, зареєстрованої на господарську одиницю, передбачає : наявність книги ОРО в господарській одиниці, на яку ця книга зареєстрована, або на місці проведення розрахунків; здійснення записів про реквізити розрахункових квитанцій до початку використання розрахункової книжки та безпосередньо після закінчення її використання у межах робочого дня чи зміни; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо.

Як підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами, позивач в КОРО №р14 за 01.02.2017 зазначив суму виторгу 151 045,00 грн., яка на 3000 грн. є меншою ніж зазначено відповідно до Z-звіту №0697 від 01.02.2017 (а.с.15-17).

Як зазначено позивачем, такий запис в КОРО здійснено помилково, готівка в повній сумі, що відображена в Z-звіті, 01.02.2017 з каси Товариства на ринку «Шувар» за 01.02.2017 у розмірі 154 045 грн. інкасована, на підтвердження чого до матеріалів справи долучено копію супровідної відомості до сумки з готівкою за №210082, опломбованої пломбіром №189 (а.с.22).

Крім того, сума готівки в розмірі 154 045,00 грн., зазначена в Z-звіті №0697 від 01.02.2017, відображена позивачем в бухгалтерському обліку, а саме в касовій книзі із застосуванням програмного забезпечення « 1С Бухгалтерія» за 01.02.2017 на підставі звіту №45 (а.с.23).

За наслідками проведення готівкових розрахунків за 01.02.2017 Товариством визначено податкові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість шляхом видання податкової накладної від 01.02.2017 №340 на суму 154 045,00 грн., зареєстрованої в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанцією від 07.03.2017 (а.с.103-104).

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що Товариством здійснено оприбуткування готівки на підставах та у порядку, передбаченому чинним на момент реалізації правовідносин, законодавством України, своєчасно роздруковано Z-звіт, який зберігається у книзі ОРО, тоді як допущена технічна помилка (описка) при вчиненні відповідного запису у книзі обліку розрахункових операцій не може бути розцінена як неоприбуткування готівкових коштів, а вказує лише на помилковість внесення даних.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постанові від 06.03.2018 у справі №826/11045/16.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції у рішенні викладено мотиви протиправності винесеного контролюючим органом податкового повідомлення-рішення, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи, правильно застосовано норми матеріального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 308, 310, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року у справі № 807/564/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді М. А. Пліш
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 31.10.2019