Справа № 823/1674/18
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №823/1674/18

адміністративне провадження №К/9901/68435/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду в суді касаційної інстанції адміністративну справу № 823/1674/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі - Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський») про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, провадження у якій відкритоза касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський»

на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.07.2018, ухвалене у складі головуючого судді Гаращенка В.В. та

постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Земляної Г.В., суддів Ісаєнко Ю.А., Лічевецького І.О., -

ВСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. 24.04.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення повної інформації до переліку вкладників;

зобов`язати Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» включити дані про рахунок позивача до переліку рахунків за якими вкладник має право відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фону гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) стосовно гарантованої суми належної до виплати позивачу в розмірі 18500, 00 грн;

скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.09.2016 №42/2 «Про затвердження висновків комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є «нікчемними» в частині затвердження результатів проведення перевірки правочинів на предмет їх нікчемності, за якими встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.04.2016 платіжних документів Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Інвестеційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів позивачу в ПАТ «Банк Михайлівський» в розмірі 18 500,00 грн.

Позов ОСОБА_1 обґрунтував тим, що на його банківському рахунку відкритому в ПАТ «Банк Михайлівський», знаходяться повернуті ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошові кошти, проте всупереч нормам чинного законодавства України рахунок позивача не включено відповідачем до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду, оскільки комісією по перевірці правочинів в тому числі договору, укладеного між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» визнано такий нікчемним.

2. Черкаський окружний адміністративний суд рішенням від 27.07.2018 задовольнив позовні вимоги.

3. Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 20.11.2018 скасував рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовної вимоги про визнання протиправним і скасування рішення Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», оформленого наказом від 01.06.2016 № 42/2, про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), здійснених на рахунок, що належить ОСОБА_1 Ухвалив і цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні позовної вимоги.

В решті рішення Черкаського окружного адміністративного суду 27.07.2018 - залишив без змін.

4 18.12.2018 Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» звернулася до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 20.11.2018, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

5. Верховний Суд ухвалою від 28.01.2019 відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції.

6. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 01.07.2019 № 874/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл цієї судової справи між суддями, у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача Гімона М.М. (рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №14), що унеможливлює його участь у розгляді даної справи.

7. Протоколом розподілу справи від 01.07.2019 визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи: Рибачук А.І. - головуючий суддя, судді: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.

8. Ухвалою судді Верховного Суду від 03.07.2019 прийнято зазначену касаційну скаргу до провадження.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами встановлено, що 28.01.2016 між ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» та позивачем укладено договір №980-021-000182745.

Відповідно до умов вищевказаного договору, позивач зобов`язаний був передати ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» грошові кошти в сумі 10 500, 00 грн строком не більше 181 днів, а ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» в свою чергу, зобов`язане було повернути кошти та виплатити проценти в розмірі та строки визначені у договорі № 980-021-000182745 у безготівковій формі на рахунок позивача в ПАТ «Банк Михайлівський».

У свою чергу, позивачем вчасно виконано свої зобов`язання, оскільки останнім перераховано кошти в сумі 10 500, 00 грн на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», що підтверджується квитанцією від 28.01.2016 №QS961901.

15.03.2016 договором про внесення змін до договору від 28.01.2016 №980-021-000182745 та за домовленістю сторін збільшено суму коштів, що передається позивачем у власність ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на суму 8000,00 грн, та позивачем перераховано вказану суму на рахунок ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», що підтверджується квитанцією №QS861401.

19.05.2016 на рахунок позивача № НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Михайлівський» з банківського рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» надійшли кошти в розмірі 18500,00 грн з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором №980-021-000182745 від 28.01.2016».

В подальшому, на підставі рішення Національного банку України (далі - НБУ) від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016; призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора Ірклієнку Ю.П. строком на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016.

13.06.2016 виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23.06.2016 до 22.07.2016.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 по 12.07.2018 включно, призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 №1702 змінено Уповноважену особу Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський», якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», відсторонено Уповноважену особу на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнка Ю.П. та призначено Уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05.09.2016.

Листом від 20.04.2018 № 3Г1(К)/863 Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» повідомлено позивача про те, що в ході перевірки відповідно до вимог статті 38 Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон № 4452-VI) була встановлена нікчемність правочину (транзакції) з перерахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 відкритий в ПАТ «Банк Михайлівський», а тому на позивача не поширюються вимоги Закону України від 15.11.2016 № 1736-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг», що виключає правові підстави для включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів.

Також суди встановили, що наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 01.06.2016 № 42/2 затверджено результати проведеної перевірки правочинів на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, викладені в Акті № 2 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» по перерахуванню коштів на рахунки 12160 фізичних осіб в сумі 1 298 015 973, 74 грн, у відповідності до положень пунктів 7-9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

Згідно із витягом з Додатку 2 до Акта № 2 від 01.06.2016 Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, до переліку фізичних осіб, на рахунки яких 19.05.2016 здійснено перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» включено позивача.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача є вкладом у розумінні Закону № 4452-VI. В свою чергу відповідачем не доведено належними доказами фактів, які б свідчили про наявність обставин, які слугували підставою для визнання нікчемними операцій з перерахування коштів; здійснення транзакцій під час дії постанови НБУ від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» не є достатньою підставою для визнання цих транзакцій нікчемними.

11. Суд апеляційної інстанції частково скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним і скасування рішення Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», оформленого наказом від 01.06.2016 № 42/2, про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), здійснених на рахунок, що належить ОСОБА_1 , виходив із того, що, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державою виплат), то статті 38 Закону № 4452-VI не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 Цивільного кодексу України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею.

При виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 Закону № 4452-VI перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду - особою, що здійснює повноваження органу управління банку, не є актом індивідуальної дії у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), оскільки не створює жодних обов`язків для позивача та безпосередньо не порушує прав позивача.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

12. Касаційна скарга мотивована, зокрема тим, що договір позики від 28.01.2016 № 980-021-000182745, укладений між позивачем та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без участі банку, як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за таким договором по своїй природі не є вкладом згідно із Законом № 4452-VI та Законом України від 07.12.2000 № 2121-III «Про банки та банківську діяльність».

Також Уповноважена особа Фонду на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» вказує на те, що правочини, які укладені під час дії заборони на укладення таких правочинів проблемним банком, встановленої постановою НБУ, яка була обов`язковою до виконання, є нікчемними відповідно до пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VІ.

13. У відзиві на касаційну скаргу позивач вказав на те, що постанова НБУ від 22.12.2015 №917/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку», на яку посилається позивач стосується встановлення вимог та обмежень щодо діяльності банку, а не його клієнтів - фізичних осіб, а також не містить прямих заборон щодо договірних операцій за коштами на рахунках.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Оцінюючи доводи касаційної скарги про перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів встановила, що Верховний Суд вже розглядав справи з подібними правовідносинами, зокрема: № 826/1868/16 (К/9901/18161/18), № 816/716/17 (К/9901/27322/18), № 804/7605/16 (К/9901/38954/18), № 816/377/16 (К/9901/10628/18).

15. Зокрема, у справі 826/1868/16 Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій в частині зобов`язання відповідача включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами банку за рахунок Фонду та подати Фонду додаткову інформацію про позивача, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в банку за рахунок Фонду, з мотивів того, що Законом №4452-VI уповноважена особа наділена правом перевірки правочинів, вчинених (укладених) банком на предмет виявлення серед них нікчемних, яке не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину. Крім того, уповноважена особа наділена правом такої перевірки правочинів, вчинених (укладених) саме банком, а не укладених фізичними та юридичними особами між собою.

Крім того, Верховний Суд вказав на відсутність законодавчої заборони здійснювати банківські операції на рахунках після визнання банку проблемним, оскільки постанова Правління НБУ від 24.09.2015 №631/БТ «Про віднесення ПАТ «Юніон Стандарт Банк» до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку» є банківською таємницею, а відтак ні позивач, ні його контрагент не могли знати про віднесення банку до категорії проблемних.

16. У справах № 816/716/17 та № 804/7405/16 Верховний Суд вказав, зокрема на те, що аналіз пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI дає підстави для висновку, що нікчемність договорів (правочинів) банку за цим пунктом пов`язана з такими умовами: 1) здійснення операції у період віднесення банку до категорії проблемних; 2) укладення (переоформлення) договору призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку; 3) банківську операцію (укладення або переоформлення договору) здійснено з порушенням норм законодавства. Остання умова є обов`язковою для визнання договору (правочину) банківського вкладу (рахунку) або транзакцій, здійснених на підставі такого договору, нікчемними за пунктом 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI.

17. У справі № 816/377/16 суд касаційної інстанції погодився із висновком суду першої інстанції, зокрема про те, що посилання відповідача на пункт 9 частини третьої статті 38 Закону № 4452-VI як встановлену підставу визнання правочину по перерахуванню коштів нікчемним є безпідставним, оскільки він не довів, що здійснення банком операції по перерахуванню коштів після віднесення банку до категорії проблемного призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку.

18. Колегія суддів зазначає, що частиною третьою статті 38 Закону № 4452-IV визначено підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

19. Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

20. За правилами частини першої статті 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

21. Законом України від 16.07.2015 №629-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» (далі - Закон №629-VIII), який набрав чинності 12.08.2015 частину третю статті 38 Закону № 4452-IV доповнено пунктом 9 згідно із яким правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

22. При цьому, як видно із змісту пояснювальної записки до проекту Закону №629-VIII такі зміни пропонувалось внести з метою удосконалення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, як один із шляхів досягнення якої було запропоновано розширити перелік підстав за яких Фонд не відшкодовує кошти за вкладами (дроблення вкладів, розміщення коштів внаслідок шахрайських та інших протиправних дій, що є предметом кримінального провадження або знаходяться під арештом).

22. Отже, законотворець запропонував для забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та збитків банку віднести до підстав, за якими уповноважена особа Фонду вправі виявляти на предмет нікчемності правочини (у тому числі договорів), що є нікчемними фактично з двох самостійних мотивів:

1) так званого дроблення вкладів; 2) розміщення коштів внаслідок шахрайських та інших протиправних дій, що є предметом кримінального провадження або знаходяться під арештом.

23. Аналіз змісту статті 38 Закону № 4452-VI та пояснювальної записки до проекту Закону № 629-VIII дає підстави для висновку, що здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, є самостійною підставою за якою Фонд не відшкодовує кошти за вкладами.

24. При цьому, передбачена пунктом 9 частини третьої статі 38 Закону №4452-VI підстава віднесення правочинів до числа нікчемних носить імперативний характер та пов`язує таку нікчемність, зокрема із збільшенням витрат банку у разі здійсненням ним операцій, укладення (переоформлення) договорів, після віднесення його до категорії проблемних, та не пов`язує таку нікчемність з існуванням (настанням) додаткових обставин, зокрема, обізнаністю будь-кого з інформацією про віднесення банку до категорії проблемних.

25. З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновків, викладених, зокрема у постановах від 27.09.2018 у справі № 826/1868/16, від 16.04.2016 у справі № 816/377/16, від 20.02.2019 у справі № 816/716/17, від 09.10.2019 у справі № 804//76/05/16 щодо застосування пункту 9 частини третьої статті 38 Закону № № 4452-IV у подібних правовідносинах.

26. Відповідно до частини першої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, передає справу на розгляд палати, до якої входить така колегія, якщо ця колегія вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з цієї самої палати або у складі такої палати.

27. Згідно зі частиною першою статті 347 КАС України питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи.

28. Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу із викладенням мотивів необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у рішенні, визначеному в частинах першій - четвертій статті 346 цього Кодексу, або із обґрунтуванням підстав, визначених у частинах п`ятій або шостій статті 346 цього Кодексу (частина четверта статті 347 КАС України).

29. На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для передачі справи № 826/17823/16 (К/9901/3546/19) на розгляд палати, до якої входить колегія, що розглядає цю справу - Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Керуючись статтями 346, 347 КАС України,

УХВАЛИВ :

Справу № 823/1674/18 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - передати на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

Т.Г. Стрелець

Л.В. Тацій ,

Судді Верховного Суду