Справа № 440/1985/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р.Справа № 440/1985/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.07.19 року по справі № 440/1985/19

за позовом Приватного підприємства "Геологія"

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне підприємство "Геологія" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 21 лютого 2019 року № та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на відсутність правових підстав для винесення спірних податкових рішень.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 21 лютого 2019 року № .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 21 лютого 2019 року № .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь Приватного підприємства "Геологія" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 гривня 00 копійок.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, ГУ ДФС у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Полтавського окружного адмінісмтративного суду від 15.07.2019 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПП "Геологія".

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за результатами проведення камеральної перевірки на підставі інтегрованої картки платника податків з ПДВ виявлено несвоєчасну сплату позивачем узгодженої суми податкового зобов`язання у 2015-2018 роках. Вищевказані обставини зумовили нарахування штрафних санкцій, про що винесено відповідні податкові повідомлення-рішення від 21 лютого 2019 року № та № .

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суб`єктом владних повноважень не надано належних та достатніх доказів на підтвердження фактів допущення позивачем впродовж 2015-2018 років несвоєчасної сплати узгоджених зобов`язань з ПДВ. Крім того, апеляційна скарга не містить доводів та аргументів, що б спростовували висновки суду першої інстанції, а також не містить доводів та аргументів про конкретні порушення норм матеріального та процесуального права, що стали б достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 02 серпня 2018 року Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ ПП "Геологія" згідно декларацій з ПДВ та податкових повідомлень-рішень за період з 2015 по 2018 роки, за результатами якої складено акт № 6773/16-31-12-03-11/31160669 від 02 серпня 2018 року.

Перевіркою встановлено несвоєчасну сплату ПП "Геологія" узгоджених сум податкового зобов`язання з ПДВ за 2015-2018 роки в сумі 166685,77 грн. (разом зі штрафними санкціями).

На підставі акта перевірки № 6773/16-31-12-03-11/31160669 від 02 серпня 2018 року контролюючим органом винесено спірні податкові повідомлення-рішення від 21 лютого 2019 року № про застосування штрафу в розмірі 10% (3687,00 грн.) за затримку на 2, 3, 27 календарних днів сплати узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 36871,00 грн. та № про застосування штрафу в розмірі 20% (6524,80 грн.) за затримку на 57-149 календарних днів сплати узгодженого грошового зобов`язання з ПДВ в сумі 32624,00 грн.

Не погоджуючись з правомірністю винесення вищевказаних податкових повідомлень-рішень позивач оскаржив їх в адміністративному порядку (скарга від 27 березня 2019 року №11276/6).

За результатами процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 21 лютого 2019 року № та № вищий контролюючий орган залишив скаргу ПП "Геологія" без розгляду з тих підстав, що порушені у скарзі платника питання вже розглядались ДФС України.

Не погоджуючись з правомірністю податкових повідомлень-рішень від 21 лютого 2019 року № та № , позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено наявності достатніх підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини визнані рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при рогляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає, що правомірність відображення в інтегрованій картці позивача з ПДВ несвоєчасної сплати сум узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ за період з 2015 по 2018 роки досліджувалась та спростовувалось судовим рішенням.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 08 червня 2016 року у справі 816/749/16 (набрала законної сили 29 серпня 2016 року) встановлено, що 17 лютого 2015 року ПП "Геологія" подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2015 року, у якій самостійно нараховано до сплати суму податку на додану вартість в розмірі 21549,00 грн. 18 березня 2015 року ПП "Геологія" подано до Кременчуцької ОДПІ податкову декларацію з податку на додану вартість за лютий 2015 року, у якій самостійно нараховано до сплати суму податку на додану вартість в розмірі 8064,00 грн.

ПП "Геологія" подано 26 лютого 2015 року до Комсомольського відділення № 30 АТ "Банк "Фінанси та Кредит" платіжне доручення від 26 лютого 2015 року № 40 на суму 21549,00 грн. з визначеним призначенням платежу "сплата ПДВ за січень 2015 року" та 30 березня 2015 року платіжне доручення від 30 березня 2015 року № 53 на суму 8064,00 грн. з визначеним призначенням платежу "сплата ПДВ за лютий 2015 року". Вказані платіжні доручення банківська установа прийняла до виконання, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученнями з відмітками банку від 26 лютого 2015 року та 30 березня 2015 року.

Разом із тим, банк не реалізував виконання платіжних доручень позивача, про що ПП "Геологія" повідомило контролюючий орган листами.

В ході розгляду справи № 816/749/16 суд дійшов висновку про належне виконання платником податкового обов`язку щодо перерахування до бюджету суми податкового зобов`язання з ПДВ за січень та лютий 2015 року, оскільки його сплата, пов`язана саме з моментом подання в банк платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань, а ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за подальший переказ сум податкового зобов`язання відповідальність несе банк. За висновками суду у справі № 816/749/16 фактичне неперерахування до бюджету зобов`язання з ПДВ не є наслідком винних дій платника податку.

Відтак, судом під час розгляду справи № 816/749/16 спростовано факт несвоєчасної сплати ПП "Геологія" податкових зобов`язань з ПДВ за січень-лютий 2015 року.

Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 по справі № 440/218/19 позовні вимоги ПП "Геогологія" до ГУ ДФС у Полтавській області задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 03.09.2018 № та № /1.

Предметом розгляду справи № 440/218/19 була перевірка своєчасності сплати ПДВ за 2015-2018 року ПП "Геологія", за результатами якого встановлено належне виконання ПП "Геологія" своїх зобов`язань з їх сплати, безпідставність нарахування штрафних санкцій за несвоєчасну оплату ПДВ за цей період.

Матеріалами справи встановлено, що ПП "Геологія" у продовж періоду з березня 2015 року по квітень 2018 року подавало податкові декларації з ПДВ у встановлений Податковим кодексом України строк, а також своєчасно сплачувало визначені у них податкові зобов`язання.

Натомість, з відомостей інтегрованої картки платника податків ПП "Геологія" встановлено, що висновки суду у справі 816/749/16 не знайшли свого відображення в програмному забезпеченні контролюючого органу, за допомогою якого здійснюється адміністрування ПДВ, що призвело до спотворення відомостей про податкові зобов`язання ПП "Геологія" з ПДВ за 2015-2018 роки, що зумовило висновок відповідача про допущення позивачем несвоєчасної сплати узгоджених сум податкового зобов`язання з ПДВ за 2015-2018 роки, а також призвело до формування спірних податкових повідомлень-рішень.

За змістом пункту 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, сума податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає платник податків у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу, вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню податкове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно із приписами пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем, не надано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження фактів допущення позивачем упродовж 2015-2018 років несвоєчасної сплати узгоджених зобов`язань з ПДВ, відтак відсутні підстави для притягнення ПП "Геологія" до відповідальності, передбаченої пунктом 1 статті 126 Податкового кодексу України.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено положення нормативних актів, що регулює спірні правовідносини та дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено наявності достатніх підстав для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, а відтак, останні підлягають визнанню протиправним та скасуванню, а позов ПП "Геологія" - задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визначе, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процессуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення, суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального права

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 року по справі № 440/1985/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) С.С. Рєзнікова Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 31.10.2019 року