Справа № 826/1982/18
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/1982/18 Суддя (судді) першої інстанції: Головань О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м.Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним і скасування акту та податкових повідомлень-рішень,-

в с т а н о в и л а:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - Відповідач), в якому просила визнати протиправними акт від 22.08.2017 № 26/1011/40/ НОМЕР_1 , який було складено Відповідачем на підставі проведеної камеральної перевірки даних, задекларованих у декларації акцизного податку та податкові-повідомлення рішення від 15.09.2017 року № , № винесених за наслідками зазначеної перевірки.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 21.06.2019 позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 15.09.2017 № та № та закрито провадження у справі в частині визнання протиправним та скасування акту камеральної перевірки від 22.08.2017 № 26/1011/40/.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що у разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку, звідси, відповідач вважає камеральну перевірку, оформлену актом від 22.08.2017 № 26/1011/40/ НОМЕР_1 , проведену в межах строку, визначеного Податковим кодексом України.

Позивач відзив на апеляційної скаргу не подавав. В суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась порушенням відповідачем строку проведення камеральної перевірки, оскільки камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності з акцизного податку, може проводитися протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання такої звітності, проте, як зазначає позивач, відповідачем проведено перевірку 22.08.2017 за період 2015-2016 років, але в самому акті звітний період, який перевірявся, не вказано. Також, позивач зазначав про своєчасність подання та сплати нею уточнюючих розрахунків до податкових декларацій та всіх сум акцизного податку.

В силу положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, враховуючи, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного провадження, справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З моменту призначення справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження до початку розгляду справи по суті жодних заяв щодо переходу розгляду справи у відкрите судове засідання до суду не надходило.

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції справу розглянуто в порядку спрощеного провадження та враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для здійснення розгляду справи за участі сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи, позивач перебуває на обліку в ДПІ Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві.

22.08.2017 відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у декларації акцизного податку, про що складено акт від 22 серпня 2017 року №26/1011/40/ НОМЕР_1 (а.с.41) та встановлено порушення про несвоєчасну сплату позивачем узгодженого податкового зобов`язання з акцизного податку.

За наслідками проведеної перевірки позивача Головним управлінням ДФС у м. Києві винесено оспорювані податкові повідомлення-рішення від 15.09.2017 року № (а.с.59), яким позивача зобов`язано сплатити штраф у сумі 261,20 грн та № (а.с.60), яким позивача зобов`язано сплатити штраф у сумі 20239,00 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України, якою 07.12.2017 прийнято рішення про результати розгляду скарги № 16328/К/99-99-11-03-01-25 (а.с. 61) про залишення без змін податкових повідомлень-рішень від 15.09.2017, а скаргу позивача залишено без задоволення.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо винесення зазначених податкових повідомлень-рішень, позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, діяльність яких перевірялася, натомість матеріалами справи підтверджується своєчасне подання позивачем до податкового органу відповідної звітності, самостійне усунення виявлених недоліків шляхом подання уточнюючого декларації в межах передбаченого строку.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 75.1. ст.75 ПК України (в редакції станом на час проведення перевірки) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Згідно з п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Так, обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, апелянт посилається до п. 102.1 ст. 102 ПК України, в якому зазначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до ст. 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Отже, на думку апелянта, камеральна перевірка, результати якої оформлені актом від 22.08.2017 № 26/1011/40/ НОМЕР_1 , була проведена в межах строку, визначеного Податковим кодексом України.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновок виходячи з наступного.

Згідно з абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій/декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого податковим Кодексом для подання податкових декларацій.

Пунктом 46.1 ст. 46 ПК України визначено, що податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Підпунктом 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до п. 126.1 ст. 26 ПК України якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строк) сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Разом з тим, згідно із приписами п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже з моменту подання платником податків податкової декларації, визначена ним сума податкового зобов`язання є узгодженою і має бути сплачена у граничні терміни, визначені законом.

В силу приписів п. 50.1 ст. 50 ПК України у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

З аналізу наведених норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, вбачається наявність права платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Згідно з п. 76.3 ст. 76 ПК України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно зі змісту акту перевірки, її предметом була перевірка даних, задекларованих у декларації акцизного податку; контролюючим органом перевірялося питання своєчасності перерахування до бюджету узгодженого податкового зобов`язання по податкових деклараціях акцизного податку за 2015 рік., тобто, перевірка стосувалася відомостей податкових декларацій, і до неї має застосовуватися визначений у п. 76.3 ст.76 ПК України 30 денний строк з моменту їх подання.

Уточнюючі податкові декларації акцизного податку позивачем за січень 2015 (а.с. 76), за лютий 2015 (а.с. 21), за березень 2015 (а.с. 28), квітень 2015 (а.с. 36), подано 09.07.2015 відповідно, 30-денний строк для проведення камеральної перевірки завершився 10.08.2015. включно.

В той же час, положення п. 102.1 ст. 102 ПК України, на які посилається відповідач, застосовуються у разі подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної п. 133.4 ст. 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2015 позивачем подано звітну податкову декларацію акцизного податку за січень 2015 року, в якій визначено суму акцизного податку 25096,00 грн. (а.с. 70)

26.02.2015 року згідно квитанції № 1154/з5 позивачем було сплачено акцизний податок у розмірі суми 1255,00 грн. (а.с. 101)

09.07.2015 року позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію за січень 2015 року, згідно якої була уточнена сума акцизного податку 1195,00 грн. (а.с. 76)

17.03.2015 року позивачем було подано звітну податкову декларацію акцизного податку за лютий 2015 року, в якій визначено суму акцизного податку 24240,00 грн. (а.с. 78)

27.03.2015 року згідно квитанції № 1153/з4 позивачем було сплачено акцизний податок у розмірі суми 1213,00 грн. (а.с. 101)

09.07.2015 року позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію за лютий 2015 року, згідно якої була уточнена сума акцизного податку 1213,00 грн. (а.с. 84)

17.04.2015 року позивачем було подано звітну податкову декларацію акцизного податку за березень 2015 року, в якій визначено суму акцизного податку 28037,00 грн. (а.с. 86)

28.04.2015 року згідно квитанції № 1151/з18 позивачем було сплачено акцизний податок у розмірі суми 1402,00 грн. (а.с. 101)

09.07.2015 року позивачем було подано уточнюючу податкову декларацію за березень 2015 року, згідно якої була уточнена сума акцизного податку 1402,00 грн. (а.с. 92)

17.05.2015 року позивачем було подано звітну податкову декларацію акцизного податку за квітень 2015 року, в якій визначено суму акцизного податку 21 597,00 грн. (а.с. 94)

29.05.2015 року згідно квитанції № 1151/з4 позивачем сплачено акцизний податок у розмірі суми 1080,00 грн. (а.с. 39)

09.07.2015 року позивачем подано уточнюючу податкову декларацію за квітень 2015 року, згідно якої була уточнена сума акцизного податку 1080,00 грн. (а.с. 99)

З вищевикладеного вбачається, що при заповненні декларацій акцизного податку, позивачем були допущені помилки у визначені суми акцизного податку, які виправлені шляхом подання уточнюючих декларацій в межах передбаченого строку, при цьому, податкові декларації надані в межах строку, визначених податковим законодавством, а також, позивачем своєчасно сплачено до відповідних бюджетів грошові зобов`язання з акцизного податку.

З огляду на викладені обставини, за результатами перегляду рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у м.Києві від 15.09.2017 № та № .

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції не оскаржувалось в частині закриття провадження щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту камеральної перевірки від 22.08.2017 № 26/1011/40/, в цій частині судове рішення не переглядається судом апеляційної інстанції.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п.13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20 травня 2013 року №7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови складено 30 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма