Справа № 540/1284/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/1284/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Ковбій О.В.,

при секретарі: Кудєровій О.В.,

за участі: представника позивача - Кравчук Т.М. , представника відповідача - Бейліна К.С.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просить:

- визнати протиправними та незаконними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач, ГУ ПФ України) щодо припинення нарахування та виплати Позивачу з01.03.2017 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити Позивачу з 01.03.2017 нарахування та виплату пенсії за віком за наступними реквізитами АТ КБ "Приватбанк": поточний рахунок № НОМЕР_1 , рахунок уповноваженого банку № НОМЕР_2 в АТ КБ "Приватбанк", МФО 352479, , реквізити якого надані Відповідачу в заяві про виплату пенсії від 03.05.2019 (додаток №14);

- стягнути виниклу заборгованість з виплати пенсійного забезпечення в розмірі 74 174,06 грн. (сімдесят чотири тисячі сто сімдесят чотири гривні 06 копійок) за період з 01.03.2017 по 30.06.2019 на рахунок Позивача за наступними реквізитами: одержувач ОСОБА_2 ; рахунок НОМЕР_3 ; банк одержувача АТ КБ "Приватбанк"; ЄДРПОУ одержувача 14360570; ЄДРПОУ банку 14360570; МФО 305299; призначення платежу: НОМЕР_4 , ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_1 , які вказані в довідки за реквізитами АТ КБ "Приватбанк".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 в 2004 році набула право на отримання пенсії за віком.

З 01.09.2014 року позивач, на підставі особистої заяви, поданої у відповідності до порядку затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області

В період часу з 24.11.2014 року по 27.10.2016 року позивач перебувала на обліку як внутрішньо переміщена особа в Управлінні праці та соціального захисту населення Корабельної районної ради в м. Херсоні ради про що було видано довідку від 24.11.2014 №.

27.10.2016 року позивач, звернувшись з особистою заявою до управління, відмовилась від статусу внутрішньо переміщеної особи у зв`язку з зміною постійного місця проживання та реєстрацією за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до п. 1.1 ст.12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

07.02.2017 року листом №501/13 відповідача повідомлено про скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З 01.03.2017 року на підставі отриманої інформації відповідачем виплату пенсії позивачу припинено.

30.10.2017 року позивач надав заяву про виплату пенсійного забезпечення на поточний рахунок відкритий АТ КБ "Приватбанк", яка отримана УПФ у м. Херсоні 17.11.2017 року.

Відповідь на вказану заяву Відповідач не надав, пенсійні виплати Відповідачем не нараховуються та не виплачуються.

На адвокатські запити представника Позивача Пасічніченко О.П від 06.03.2019 № 2019/03/06-04, № 2019/03/06-05, № 2019/03/06-06 відповідач листом від 14.03.2019 №3737/02 повідомив що " ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Херсонському сервісному центрі головного управління Пенсійного фонду України та з 01.08.2014 отримує пенсію за віком обчислену відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"", Крім того у відповіді №3737/02 від 14.03.2019 вказано що "Під час звернення за поновленням пенсійних виплат на території Херсонської області гр. ОСОБА_2 надала довідку, видану управлінням праці та соціального захисту населення Комсомольської районної ум. Херсоні ради від 21.11.2014 №. На підставі наданих документів та інформації з електронної бази пенсіонерів виплата пенсії гр. ОСОБА_3 за фактичним місцем проживання розпочалася з 01.08.2014."

Також у відповіді №3737/02 від 14.03.2019 зазначено, що "07.02.2017 до управління Пенсійного Фонду України в м. Херсоні надійшов лист управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради від 07.02.2017 №°501/13, в якому повідомляється, що на підставі особистої заяви гр. ОСОБА_2 від 27.10.2016 та відповідно до п 1.1 статті 12 Закону №1706 довідку про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи скасовано. На підставі отриманої інформації виплату пенсії ОСОБА_2 припинено з 01.03.2017. Враховуючи все вищезазначене, відсутні підстави для поновлення, нарахування та виплати пенсії гр. ОСОБА_2 після 01.03.2017".

На адвокатський запит представника позивача Пасічніченко О.П . від 02.04.2019 року № 2019/04/02-2 отримано лист начальника УПТСЗН Корабельної районної ради в м. Херсоні від 03.04.2019 року № 1639/13, яким повідомлено що з 27.10.2016 року по теперішній час позивач в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб на обліку не перебуває.

03.05.2019 року позивач надала заяву про виплату пенсійного забезпечення на поточний рахунок відкритий в АКБ "Приватбанк".

ОСОБА_2 зазначає, що відповідь на вказану заяву відповідач не надав, пенсійні виплати ним не нараховуються та не виплачуються.

Позивач, поклавши в основу доводів позову висновки Верховного Суду, наведені ним в постанові від 07.03.2018 року №242/3044/17, просить визнати протиправними та незаконними дії відповідача з припинення нарахування та виплати йому з 01.03.2017 року пенсії за віком.

Ухвалою суду від 05.07.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

23.07.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, мотивуючи наступним.

Так, відповідач зазначає, що пенсію ОСОБА_2 отримувала в період з 01.08.2014 року по 28.02.2017 року в ГУ ПФ України як внутрішньо переміщена особа.

09.02.2017 року, як зазначає відповідач, до нього надійшов лист управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради від 07.02.2017 року №501/13, в якому повідомлялось, що на підставі особистої заяви ОСОБА_2 відмовилась від статусу внутрішньо переміщеної особи. На підставі зазначеного та п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365 за яким соціальні виплати за рішенням комісій або органів, що здійснюють соціальні виплати, припиняються, серед іншого, у разі скасування довідки внутрішньо переміщеної особи з підстав, визначених ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", виплату пенсії ОСОБА_2 припинено.

Також, відповідач зазначає, що виплата пенсії за новим місцем реєстрації поновлюється після надходження пенсійної справи, проте, Старобешівський район Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких орган державної влади тимчасово не здійснює повноваження запитати пенсійну справу позивачки не має можливості.

Щодо позовної вимоги про виплату пенсії на рахунок АТ КБ "Приватбанку" відповідачем зазначено з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам", що призначення та виплата, в тому числі, пенсій проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв ПАТ "Державний ощадний банк України".

Щодо стягнення заборгованості з виплати пенсії, відповідач зазначає про те, що за період з 01.03.2017 нарахування пенсійних виплат позивачці не здійснювалась, а тому вказана позивачем сума не може вважатись конкретною сумою заборгованості.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити в задоволені позову.

29.07.2019 року від представника позивача надійшло клопотання про зобов`язання відповідача надати додаткові докази, що створило перешкоди для розгляду справи в порядку письмового провадження, у зв`язку з необхідністю вчинення судом додаткових дій з метою розгляду зазначеного клопотання, отримання додаткових документів та надання оцінки значному об`єму доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Також, у зв`язку з запланованою відпусткою судді Ковбій О.В., строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів. Підготовче засідання у справі призначено на 01.10.2019 року.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, ухвалою суду від 17.10.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 17.10.2019 року.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

Так, відповідно копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 доданого до матеріалів справи, позивач є пенсіонером, дія посвідчень визначена як "довічно".

Згідно довідки від 21.11.2014 року № ОСОБА_2 знаходилась на обліку як внутрішньо переміщена особа.

У зв`язку з постійною реєстрацією за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 знята з реєстрації як внутрішньо переміщена особа з 27.10.2016 року.

Згідно листа ГУ ПФ України від 14.03.2019 року №3737/02, 01.03.2017 року позивачці припинено виплату пенсії на підставі інформації, зазначеної в листі управління праці та соціального захисту населення Корабельної районної у м. Херсоні ради від 07.02.2017 року №501/13 в якому повідомляється про скасування реєстрації ОСОБА_2 як внутрішньо переміщеної особи.

Листом ГУ ПФ України від 20.02.2017 року №4567/02 ОСОБА_2 повідомлено про те, що виплата пенсії за новим місцем реєстрації поновлюється після надходження пенсійної справи. Оскільки Старобешівський район Донецької області відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження здійснити запит пенсійної справи неможливо. Також, лист містить рекомендацію, згідно якої ГУ ПФ України зазначає, що для поновлення виплати пенсії позивачці необхідно звернутися до підвідомчого управління Фонду надавши або пенсійну справу або довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області з припинення нарахування та виплати пенсії протиправними та просить захистити його права шляхом задоволення даного позову.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058) передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положенням ч. 1 ст. 9 Закону №1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно ч. 1 ст. 2 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", право на пенсію за віком має кожний громадянин похилого віку, який досяг пенсійного віку і має необхідний страховий стаж. Це право обумовлено трудовим внеском і не обмежується будь-якими обставинами, включаючи наявність інших доходів. Порядок і умови пенсійного забезпечення громадян похилого віку встановлюється Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Стаття 4 Закону №1058 визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього Закону, Закону "Про недержавне пенсійне забезпечення", законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону №1058 передбачено, що він регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням, порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон № 1058. Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом № 1058, можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 47 Закону №1058, пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі, за зазначеним в заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Як встановлено судом, починаючи з 01.03.2017 року пенсійні виплати ОСОБА_2 не отримувала

Підставою для припинення пенсійних виплат слугувало ненадання позивачем до Пенсійного органу довідки про взяття на облік особи, яка внутрішньо переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (довідки внутрішньо переміщеної особи). Тобто, підставою для припинення виплати пенсії позивачу, в даному випадку, є ненадання певного документу, передбаченого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 509 "Про облік внутрішньо переміщених осіб".

У статті 49 цього Закону зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Ради України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Аналіз вищенаведених норм Закону дає суду підстави дійти висновку, що Закон №1058-IV не передбачає такої підстави припинення або призупинення виплати пенсії, як ненадання особою до Пенсійного органу довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Припиняючи нарахування та виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Щокін проти України", питання чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Суд, досліджуючи документи, наявні в матеріалах справи, не вбачає жодних рішень, прийнятих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області або його процесуальним попередником, на підставі яких була б призупинена виплата пенсії позивачу починаючи з 01 березня 2017 року.

В матеріалах пенсійної справи наявне лише розпорядження сектору пенсійного забезпечення Комсомольського району Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні від 20.02.2017 року про призупинення виплати пенсії позивачці, однак, зазначене розпорядження не відповідає визначенню ст. 49 Закону №1058 ані за суб`єктом прийняття (сектор пенсійного забезпечення Комсомольського району Управління Пенсійного фонду України в м. Херсоні не є територіальним органом Пенсійного фонду України), ані за підставами прийняття (підстава зазначена в рішенні не відповідає переліку підстав, з яких може бути прийняте відповідне рішення).

Однак, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняттям пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статті 49 цього Закону.

Отже, судом встановлено порушення прав позивача щодо припинення нарахування та виплати пенсії починаючи з 01 березня 2017 року.

При цьому, відсутність відповідного рішення Пенсійного органу відносно припинення виплат пенсії не є підставою вважати, що право позивача на отримання пенсійних виплат не було порушено.

Таким чином, припиняючи позивачу виплату пенсії з 01 березня 2017 року, відповідач порушив право позивача на мирне володіння своїм майном, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області є протиправними.

У відповідності до частини 1, частини 2 статті 46 Закону № 1058-IV, нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Як вже досліджено судом, виключно Законом № 1058 визначено підстави припинення пенсійних виплат. Посилання відповідача на положення постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 р. № 365 Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам не є посиланням на норми Закону, оскільки постанова Кабінету Міністрів України є підзаконним нормативно - правовим актом.

Враховуючи те, що припинення виплати пенсії позивачу сталося внаслідок протиправних дій саме органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на відновлення та виплату йому пенсії з 01.03.2017 року.

Також, суд вважає неспроможними доводи ГУ ПФ України відносно того, що відсутність пенсійної справи має наслідком - невиплату вже призначеної позивачці пенсії.

Так, суд зазначає, що положення п.4.12 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та всього Порядку загалом, не встановлюють нових прав чи обов`язків для учасників правовідносин з виплати пенсії, а лише передбачають механізм зазначених правовідносин.

В даному конкретному випадку п.4.12 наведеного Порядку встановлює порядок дій органу Пенсійного фонду в разі звернення до нього особи, якій призначена пенсія та яка переїхала до іншої адміністративно-територіальної одиниці за яким при переїзді пенсіонера на постійне або тимчасове проживання до іншої адміністративно-територіальної одиниці орган, що призначає пенсію, не пізніше трьох робочих днів з дня одержання заяви надсилає запит про витребування пенсійної справи до органу, що призначає пенсію, за попереднім місцем проживання (реєстрації) пенсіонера. Пенсійна справа не пізніше п`яти робочих днів з дня одержання запиту пересилається органу, що призначає пенсію, за новим місцем проживання (реєстрації).

Невиконання цього обов`язку відповідачем не має наслідком припинення виплати пенсії ОСОБА_2 ані за приписами ст. 49 Закону №1058 ані за приписами вищенаведеного Порядку. Більш того, обов`язок щодо витребування пенсійної справи від органу, який призначав пенсію та надання її органу, що, наразі, має її виплачувати не може бути перекладений на позивача, як це зроблено ГУ ПФ України шляхом викладення як однієї з умов поновлення виплати пенсії в листі від 20.02.2017 року №4567/02, оскільки зазначений обов`язок належить відповідачу.

Стосовно позовної вимоги про виплати пенсії за віком за реквізитами, зазначеними в заяві про виплату пенсії від 03.05.2019 року, суд зазначає наступне.

Згідно положень ч.1 ст. 47 Закону №1058, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Таким порядком є Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 р. № 1596 (далі - Порядок №1956).

Зазначений порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, об`єднаними управліннями, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів, шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги в уповноважених банках.

Уповноваженими банками є банки, визначені переможцями конкурсу на право виплати пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ через поточні рахунки відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору банків, через які здійснюється виплата пенсій, грошової допомоги та заробітної плати працівникам бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2001 р. № 1231 (п.2 Порядку №1956).

Згідно п.6 Порядку №1956 одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.

Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312), уповноваженим банком є АТ "Ощадбанк".

Заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

Таким чином, пенсія виплачується за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків. Вибір механізму виплати здійснюється отримувачем пенсії шляхом подання до органу Пенсійного фонду України відповідної заяви. Банк, що буде проводити виплату пенсії також самостійно обирається пенсіонером.

Зазначений вибір обмежений законодавчо лише фактом наявності у банку статусу уповноваженого.

Також, додаткові обмеження вводяться для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509. В такому випадку виплата пенсії, згідно Порядку №1956, може бути здійснена лише через АТ "Ощадбанк".

З наявних у справі матеріалів вбачається, що ОСОБА_2 знята з реєстрації як внутрішньо переміщена особа з 27.10.2016 року. Таким чином, з 27.10.2016 року ОСОБА_2 втратила відповідний статус, отже й обмеження у виборі банківської установи через яку вона може отримувати пенсійні виплати лише в АТ "Ощадбанк" перестали існувати.

Згідно п.10 Порядку №1956, заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду чи органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України або приймається органом Пенсійного фонду чи органом соціального захисту населення від установи уповноваженого банку.

Заяви приймаються за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу і підтверджує її вік, та документа, визначеного законодавством, для з`ясування місця її проживання, і реєструються в установленому порядку.

В матеріалах справи міститься заява позивачки про виплату їй пенсії на поточний рахунок в АТ КБ "Приватбанку", датована 03.05.2019 року з прикріпленою до неї довідкою з реквізитами рахунку позивачки.

Заява підписана ОСОБА_2 та співробітником банку, містить його печатку. Цією ж заявою позивачка вповноважила співробітника банку передати заяву до відповідної установи Фонду.

Відповідно до інформації, що міститься в відкритому доступі на офіційному інтернет ресурсі Пенсійного фонду України, за електронним посиланням: https://www.pfu.gov.ua/1906048-upovnovazheni-banky-cherez-yaki-maye-zdijsnyuvatys-vyplata-pensij-groshovoyi-dopomogy-2/ до уповноважених банків, через які має здійснюватись виплата пенсій, грошової допомоги належить, серед інших, й ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК".

Отже, ОСОБА_2 03.05.2019 року подано до уповноваженого банку заяву про виплату їй пенсії на поточний рахунок в зазначеному банку.

Тобто, всі умови, визначені ст. 47 Закону №1058 та наведеними вище положеннями Порядку №1956, для виплати ГУ ПФ України пенсії позивачки на її поточні рахунки в АТ КБ "Приватбанку" неї виконані. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням наведеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області поновити ОСОБА_2 з 01.03.2017 нарахування та виплату пенсії за віком за реквізитами, які надані нею в заяві про виплату пенсії від 03.05.2019 року.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з виплати пенсійного забезпечення в розмірі 74 174,06 грн. за період з 01.03.2017 по 30.06.2019 на її рахунок суд зазначає наступне.

Так, згідно з Рекомендацією № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийняті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

В даному конкретному випадку суд зазначає, що стягненню підлягають лише нараховані та узгоджені суми. В свою чергу дії щодо нарахування пенсії є дискреційними повноваженнями ГУ ПФ України, втручатися у які суд права не має.

Оцінка правильності зазначеним діям відповідача може бути надана судом лише після їх вчинення з урахуванням визначеного судом права ОСОБА_2 на отримання пенсії.

Таким чином вимоги про стягнення з ГУ ПФ України заборгованості є передчасними, оскільки сама заборгованість наразі не виникла.

Окрім зазначеного, суд звертає увагу позивачки на те, що даним рішенням суду вже захищено її порушені права в обраний нею спосіб - зокрема, шляхом зобов`язання відповідача поновити ОСОБА_2 з 01.03.2017 нарахування та виплату пенсії за віком за реквізитами, які надані нею в заяві про виплату пенсії від 03.05.2019 року.

Задоволення вимог щодо стягнення визначеної ОСОБА_2 суми призведе до подвійного отримання нею зазначених сум, що суд вважає неприпустимим.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, та з урахуванням того, що позивачем частково доведено правомірність заявленого позовну, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії суд приймає у справах, де відповідач допустив неправомірну бездіяльність за умови обов`язку вчинити певну дію. В цьому випадку суд повинен зазначити, яку саме дію повинен вчинити відповідач, але не повинен втручатися в його компетенцію.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість припинення нарахування та виплати пенсії позивачці з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Судові витрати розподілити відповідно до приписів ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 262 КАС України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_1 ) з 01.03.2017 року пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) поновити ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_1 ) з 01.03.2017 нарахування та виплату пенсії за віком за реквізитами, які надані нею в заяві про виплату пенсії від 03.05.2019 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (73005, м.Херсон, вул.28 Армії, буд.6, ) на користь ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , рнокпп: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

В інший частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01 листопада 2019 р.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 112010100