Справа № 191/480/16-а
Суддя: Радишевська О.Р.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №191/480/16-а

адміністративне провадження №К/9901/9192/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

cудді-доповідача - Радишевської О. Р.,

суддів - Кашпур О. В., Уханенка С. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу №191/480/16-а

за позовом ОСОБА_1 до голови Зайцівської сільської ради Синельніківського району Дніпропетровської області Борисової Світлани Іванівни, за участю третьої особи - ОСОБА_3 - про визнання протиправним і нечинним розпорядження, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою голови Зайцівської сільської ради Синельніківського району Дніпропетровської області Борисової Світлани Іванівни на постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року, ухвалену в складі: головуючого судді Гречко Ю.В., та ухвалу Дніаропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, ухвалену в складі: головуючого судді Дурасової Ю.В., суддів Панченко О.М., Туркіної Л.П.,

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до голови Зайцівської сільської ради Синельніківського району Дніпропетровської області Борисової Світлани Іванівни (далі - відповідач), третя особа - ОСОБА_3 , з вимогами:

1.1. визнати протиправним і нечинним розпорядження голови Зайцівської сільської ради Синельніківського району Дніпропетровської області Борисової Світлани Іванівни від 09 лютого 2016 року №9-р.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач заначив, що оскаржуване рішення є протиправним, адже його прийнято без урахування пропозицій громадськості.

3. Відповідач проти позову заперечив і зазначив, що перейменував вулиці на підставі пропозицій спеціально створеної комісії, якою, зокрема, було заслухано думку осіб, які проживають на вулицях, що мали бути перейменовані відповідно до Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки».

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. 28 січня 2016 року голова Зайцівської сільської ради Борисова Світлана Іванівна на спільному засіданні комісії щодо перейменування вулиць сіл Зайцівської сільської ради та Виконавчого комітету Зайцівської сільської ради поставила на голосування і затвердила рішення Виконавчого комітету Зайцівської сільської ради, яким перейменовано п`ять вулиць с.Зайцеве і декілька вулиць інших сіл Зайцівської сільської ради. Зокрема, у с.Зайцеве перейменовано вулицю Леніна на вулицю Квітневу, вулицю Кірова на вулицю Центральну, вулицю 50 років Жовтня на вулицю Стадіонну , вулицю Комсомольську на вулицю Молодіжну, вулицю Петровського на вулицю Степову.

5. 09 лютого 2016 року Головою Зайцівської сільської ради Борисовою С . І. прийнято розпорядження №9-р про перейменування вулиць населених пунктів Зайцівської сільської ради .

6. Не погоджуючися з таким розпорядженням, позивач звернувся до суду.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

7. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року, адміністративний позов задоволено частково:

8.1. визнано протиправним і скасовано розпорядження сільського голови Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровчської області про перейменування вулиць населених пунктів Зайцівської сільської ради №9-р від 09 лютого 2016 року в частині перейменування вулиці Леніна на вулицю Квітневу, а також в частині перейменування вулиці Кірова на вулицю Центральну.

8.2. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

8. Частково задовольняючи адміністративний позов, суди керувалися тим, що під час прийняття розпорядження про перейменування вулиць Зайцівської сільської ради відповідачем не було дотримано вимог Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їх символіки», адже таке перейменування відбулося без урахування пропозицій громадськості, науковців і рекомендацій Українського інституту національної пам`яті.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

9. У касаційній скарзі відповідач, стверджуючи про порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їхні рішення й прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.

10. На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначив, що висновок судів попередніх інстанцій про те, що оскаржуване розпорядження було прийняте без урахування пропозицій громадськості не відповідає фактичним обставинам справи.

11. Скаржник зауважує, що перед прийняттям оскаржуваного розпорядження була створена відповідна комісія, якою ініціювалися збори жителів вулиць, що перейменовувалися, результати яких заслуховувалися на спільному засіданні Комісії та Виконавчого комітету Зайцівської сільської ради.

12. Отже, скаржник уважає, що під час прийняття оскаржуваного розпорядження були враховані пропозиції громадськості.

13. Позивач проти вимог касаційної скарги заперечив і зазначив, що суди попередніх інстанцій повно та всебічно встановили обставини справи й надали їм правильну правову оцінку.

14. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

15. 15 грудня 2017 року, у зв`язку з початком роботи Верховного Суду, припинено процесуальну діяльність Вищого адміністративного суду України.

16. 29 січня 2018 року касаційну скаргу передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду.

17. За наслідками автоматизованого розподілу касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів Бевзенка В.М., Данилевич Н.А.

18. Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду - від 30 травня 2019 року, у зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати судді-доповідача в цій справі, призначений повторний автоматизований розподіл указаної касаційної скарги.

19. За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2019 року касаційну скаргу передано на розгляд колегії суддів: судді-доповідачу Радишевській О.Р., суддям Кашпур О.В., Уханенку С.А.

V. Джерела права й акти їхнього застосування

20. Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №?2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набрав чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

21. За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

22. Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані й розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

23. Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. Підпунктом «є» пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки» від 09 квітня 2015 року №317-VIII (далі - Закон №317-VIII) передбачено, що символіка комуністичного тоталітарного режиму - це символіка, що включає назви областей, районів, населених пунктів, районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, узвозів, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів, інших об`єктів топоніміки населених пунктів, підприємств, установ, організацій, у яких використані імена або псевдоніми осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії (посаду секретаря районного комітету і вище), вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік, працювали в радянських органах державної безпеки, а також назви СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних або автономних радянських республік та похідні від них, назви, пов`язані з діяльністю комуністичної партії (включаючи партійні з`їзди), річницями Жовтневого перевороту 25 жовтня (7 листопада) 1917 року, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті (крім назв, пов`язаних з опором та вигнанням нацистських окупантів з України або з розвитком української науки та культури).

25. Відповідно до частини першої статті 4 Закону №317-VIII виготовлення, поширення, а також публічне використання символіки комуністичного тоталітарного режиму, символіки націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарного режиму, у тому числі у вигляді сувенірної продукції, публічне виконання гімнів СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік або їх фрагментів на всій території України заборонено.

26. Згідно з абзацами 1 і 2 частини шостої статті 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №317-VIII Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським, районним державним адміністраціям, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування у шестимісячний строк з дня набрання чинності цим Законом в установленому порядку здійснити демонтаж пам`ятників, пам`ятних знаків, присвячених особам, причетним до організації та здійснення Голодомору 1932-1933 років в Україні, політичних репресій, особам, які обіймали керівні посади у комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, УРСР (УСРР), інших союзних та автономних радянських республік (крім осіб, діяльність яких була значною мірою пов`язана з розвитком української науки та культури), працівникам радянських органів державної безпеки, подіям, пов`язаним з діяльністю комуністичної партії, встановленням радянської влади на території України або в окремих адміністративно-територіальних одиницях, переслідуванням учасників боротьби за незалежність України у XX столітті, а також в установленому порядку перейменувати райони у містах, сквери, бульвари, вулиці, провулки, узвози, проїзди, проспекти, площі, майдани, набережні, мости, інші об`єкти топоніміки населених пунктів, а також інші географічні об`єкти, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму.

27. У разі, якщо протягом зазначеного в абзаці першому цього пункту строку сільською, селищною, міською радою в установленому цим Законом порядку не прийнято рішення про перейменування районів у містах, скверів, бульварів, вулиць, провулків, проїздів, проспектів, площ, майданів, набережних, мостів чи інших об`єктів топоніміки населених пунктів, назви яких містять символіку комуністичного тоталітарного режиму, таке рішення у формі розпорядження приймається відповідним сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) у тримісячний строк, що обчислюється з моменту закінчення строку, установленого абзацом першим цього пункту. Таке розпорядження приймається з урахуванням вимог, установлених цим Законом, статтею 3 Закону України «Про присвоєння юридичним особам та об`єктам права власності імен (псевдонімів) фізичних осіб, ювілейних та святкових дат, назв і дат історичних подій», пропозицій громадськості, науковців і рекомендацій Українського інституту національної пам`яті.

VI. Позиція Верховного Суду

28. Аналіз наведених положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що назви вулиць, в яких використані імена осіб, які обіймали керівні посади в комуністичній партії, вищих органах влади та управління СРСР, належать до символіки комуністичного тоталітарного режиму, використання якої в Україні заборонено.

29. Органи місцевого самоврядування, на території яких є вулиці, в назві яких використана символіка комуністичного тоталітарного режиму, зобов`язані були протягом шести місяців з дня набрання чинності Закону №317-VIII змінити їхні назви.

30. Якщо відповідний орган місцевого самоврядування не вчинив дій щодо зміни в установленому законом порядку назв вулиць, що носять імена вказаних осіб, рішення їх перейменування приймається відповідним сільським, селищним, міським головою (або особою, яка відповідно до законодавства здійснює його повноваження) одноособово.

31. Водночас Суд зауважує, що свобода розсуду, якою користується відповідний сільський, селищний, міський голова, обираючи назви вулиць, у випадку, коли відповідна рада усунулася від виконання такого обов`язку, не є необмеженою.

32. З огляду на положення абзацу другого частини шостої статті 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №317-VIII назви вулиць обираються з обов`язковим урахуванням пропозицій громадськості, науковців і рекомендацій Українського інституту національної пам`яті.

33. Водночас адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

34. Судами попередніх інстанцій встановлено, що, приймаючи оскаржуване розпорядження від 09 лютого 2016 року №9-р в частині найменувань вулиць Леніна та Кірова, відповідач спирався на пропозиції, що були висунуті та підтримані Комісією з вивчення питання про перейменування вулиць сіл Зайцівської сільської ради та Виконавчим комітетом Зайцівської сільської ради.

35. Однак пропозиції щодо назв указаних вулиць, які надійшли від громадського руху «Моя рідна земля», разом з відповідним обґрунтуванням, ані вказана Комісія, ані відповідач, приймаючи оскаржуване розпорядження, не розглядав.

36. Доводи скаржника про те, що жодних пропозицій від громадського руху «Моя рідна земля» до Зайцівської сільської ради не надходило, Суд відхиляє, адже вони повністю спростовуються доказами, дослідженими судами попередніх інстанцій, зокрема, заявами мешканців с. Зайцеве від 27 січня 2016 року, що містять відбиток штампу Зайцівської сільської ради про їхнє одержання.

37. Беручи до уваги, що пропозицій громадськості, які надійшли до Зайцівської сільської ради у встановленому законом порядку, відповідач під час прийняття оскаржуваного розпорядження не розглядав, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що перейменування вулиць Леніна та Кірова в с.Зайцеве відбулося з порушенням абзацу другого частини шостої статті 7 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №317-VIII.

38. За таких обставин Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про незаконність розпорядження Зайцівського сільського голови від 09 лютого 2016 року №9-р в частині перейменування вулиць Леніна та Кірова в с. Зайцеве та наявність підстав для його скасування в цій частині.

39. З урахуванням викладеного, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про часткове задоволення позовних вимог.

40. Положеннями частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

41. Відповідно до частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

42. Згідно з частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. Переглянувши оскаржені судові рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги, Суд уважає, що висновки судів попередніх інстанцій в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їхнього скасування чи зміни відсутні.

VII. Судові витрати

44. Ураховуючи результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

45. Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

46. Касаційну скаргу голови Зайцівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області залишити без задоволення.

47. Постанову Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 лютого 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2016 року в справі №191/480/16-а залишити без змін.

48. Судові витрати не розподіляються.

49. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач: О.Р. Радишевська

Судді: О.В. Кашпур

С.А. Уханенко