Справа № 160/8240/19
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2019 року Справа № 160/8240/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу реклами Кам`янської міської ради про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії, -
27.08.2019 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відділу реклами Кам`янської міської ради, в якому просить:
- визнати рішення відділу реклами Кам`янської міської ради від 19.08.2019 року № 01-14/430 про відмову в подовженні терміну дії дозволу № 147 від 01.04.2004 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське (колишнє Дніпродзержинськ) протиправним і його скасувати;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.09.2019 р. відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 02.10.2019 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
01.10.2019 року від Відділу реклами Кам`янської міської ради надійшов відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначено, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року у справі №160/11/19, на підставі наказу начальника відділу реклами Кам`янської міської ради від 22.07.2019 року № 06 «Про проведення перевірки», проведено перевірку дотримання ФОП ОСОБА_1 вимог нормативних актів, що регулюють питання розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янському, при розміщенні рекламних конструкцій. Перевіркою виявлені порушення вимог чинного законодавства, що регулює питання розміщення зовнішньої реклами, які викладені у довідці про перевірку. За результатами проведеної перевірки ФОП ОСОБА_1 скеровано попередження від 08.08.2019 року № 58-П та листа від 08.08.2019 року № 01-14/406 про необхідність усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами, виявлених під час проведеної перевірки, якими визначено строк для їх усунення. Враховуючи той факт, що позивачем жодним чином не було усунуто порушення, які виявлені при перевірці, листом від 19.08.2019 року № 01-14/430 Позивачу було відмовлено у продовженні строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 147 у зв`язку із невідповідністю подальшого розташування рекламного засобу вимогам до зовнішньої реклами. Вважає таке рішення відповідача законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
03.10.2019 року від фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив Відділу реклами Кам`янської міської ради, в обґрунтування якого зазначено, що отримавши попередження відділу реклами від 08.08.2019 року вих. № 58-П; № 01-14/406 про усунення порушень, 16.08.2019 року позивач звернувся до відповідача про надання копії наказу про проведення перевірки та матеріалів перевірки. Листом від 16.09.2019 року вих. № 01-14/505 відділ реклами відмовив у надані копії наказу про проведення перевірки та матеріалів перевірки його рекламних засобів, чим порушив його права, передбачені ст.18; ст. 20 закону України «Про звернення громадян», та унеможливив усунення нібито виявлених порушень, якби такі дійсно мали б місце. При цьому, доводи відповідача, про те, що фактичне розташування рекламного засобу не відповідає місцю розташування відповідно дозволу, та розміри рекламного засобу по висоті та бетонне покриття тощо не відповідає технічній документації є безпідставними та спростовуються тим, що відповідачем у наданій довідці не зазначені планові та фактичні координати рекламних засобів на місцевості; викопіювання з топографічного плану відповідного масштабу із зазначенням фактичного місця розташування кожного рекламного засобу мені не надане; не зазначені та не надані документи, відповідно до яких спеціаліст відділу реклами, бухгалтер цього ж відділу, начальник цього є відділу мають відповідну кваліфікацію, мають право та спроможні самостійно проводити топографо-геодезичні і картографічні роботи. Жодних доказів яким чином особи, що не мають спеціальних технічних знань в області геодезії та без застосування будь яких технічних приладів змогли визначити не тільки місце розташування засобів, а ще і їх розмір та технічні характеристики не надано. Таким чином вважає, відмову відповідача у продовженні лії дозволу безпідставною та просить задовольнити позовні вимоги.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 17.12.2014 року у дозвіл № 147 на підставі п. 30 постанови КМ України від 29.12.2003 р. № 2067 (із змінами) були внесені зміни в частині власника та найменування розповсюджувача зовнішньої реклами, а саме внесено ПІБ фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
02.01.2018 року між фізично особою-підприємцем ОСОБА_1 та відділом реклами Кам`янської міської ради був укладений договір № 16/2018 на тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів, яке перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Кам`янське і предметом якого є дозвіл на розміщення зовнішньої реклами № 147.
01.06.2018 року позивач звернувся до відділу реклами Кам`янської міської ради із заявою про продовження строку дії дозволу на п`ять років.
Рішенням відділу реклами Кам`янської міської ради від 25.06.2018 року № 01-14/86 строк дії дозволу було продовжено на 6 місяців до 01.10.2018 року.

29.08.2018 року позивач звернувся із заявою про чергове продовження строку дії дозволу на п`ять років до 01.10.2023 року.

28.09.2018 року рішенням відділу реклами Кам`янської міської ради № 01-14/294 позивачу було відмовлено в продовженні строку на підставі п.7; п. 8 Порядку розміщення зовнішньої реклами в м. Кам`янському з у зв`язку з тим, що розташування рекламного засобу не відповідає вимогам до оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами та вимогам до засобів зовнішньої реклами.

26.12.2018 року ФОП ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання рішення відділу реклами Кам`янської міської ради протиправним та його скасування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року у справі № 160/11/19 визнано протиправним та скасовано рішення відділу реклами Кам`янської міської ради від 28.09.2018 року № 01-14/294 про відмову в подовженні терміну дії дозволу № 147 від 01.04.2004 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське, а також зобов`язано відділ реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 29.08.2018 року вхід. № 40116 щодо продовження строку дії дозволу № 147 від 01.04.2004 року до 01.10.2023 року.

19.08.2019 року в порядку виконання судового рішення відповідачем було повторно розглянуто заяву від 29.08.2018 року вхід. № 40116 щодо продовження строку дії дозволу № 147 від 01.04.2004 року до 01.10.2023 року.

З метою вирішення питання подальшого продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами №147 за заявою фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про продовження строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами від 29.08.2018 року (вх. Центру надання адміністративних послуг м. Камянське від 29.08.2018 №40116; вх. відділу реклами міської ради від 29.08.2018 року №789), на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року у справі №160/11/19, керуючись Порядком розміщення зовнішньої реклами в м. Кам`янському, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 26.07.2017 року №206 та п.5.3. Положення про відділ реклами Кам`янської міської ради, затвердженого рішенням міської ради від 21.12.2018 року №1272-30/VII відповідачем було винесено наказ від 22.07.2019 року № 06 про проведення перевірки дотримання вимог нормативних актів, що регулюють питання розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янському, при розміщенні рекламних конструкцій фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .

За результатами перевірки встановлено, що фактичне місце розташування рекламного засобу не відповідає місцю розташування, зазначеному у дозволі на розміщення зовнішньої реклами, а саме: Заводський район, Призаводська площа ВАТ «ДМК» (дозвіл №147). Рекламний засіб не відповідає зазначеному в топогеодезичному знімку місцевості (М1:500) місцю розташування рекламного засобу на 2 метри. Рекламний засіб на топогеодезичному знімку встановлено паралельно до бордюру, а фактично він розміщений під кутом.

Окрім цього, встановлено, що ескіз з конструктивним рішенням рекламних засобів не відповідає фактично розташованим рекламним засобам: Заводський район, Призаводська площа ВАТ «ДМК» (дозвіл №147). Рекламний засіб фактично має висоту опори 2900 мм, в той час як у ескізі зазначено її висоту 3000 мм. Ескіз включає елемент конструкції - на бетонку висотою у 100 мм. По факту вона відсутня.

За результатами перевірки складено довідку від 08.08.2019 року.

У зв`язку з виявленими порушеннями відповідачем на адресу ФОП ОСОБА_1 було направлено попередження про усунення порушень порядку розміщення зовнішньої реклами від 08.08.2019 року № 58-П та № 01-14/406, яким зобов`язано позивача усунути виявлені порушення в строк до 16.08.2019 року.

19.08.2019 року Відділом реклами Кам`янської міської ради було повідомлено позивача, що строк дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами № 147 не підлягає продовженню, оскільки подальше розташування рекламного засобу за адресою: Заводський район, Призаводська площа ВАТ «ДМК» не відповідає вимогам до зовнішньої реклами (п.8 Порядку розміщення зовнішньої реклами в м.Кам`янському (далі - Порядок), затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 26.07.2017 №206), у зв`язку з тим, що вищевказана рекламна конструкція розміщується не у відповідності до визначених у дозволі місця розташування рекламного засобу та з порушенням визначених ескізом розмірів рекламного засобу та фундаменту.

Не погодившись із зазначеним рішенням позивач звернуся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 13 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» надання дозволу на розміщення реклами, належить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад як повноваження в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торговельного обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку.

У відповідності до положень статті 1 Закону України «Про рекламу» (далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зовнішня реклама - це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про рекламу» визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною другою статті 16 Закону України «Про рекламу» зовнішня реклама повинна відповідати таким вимогам: розміщуватись із дотриманням вимог техніки безпеки та із забезпеченням видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування та не відтворювати зображення дорожніх знаків; освітлення зовнішньої реклами не повинно засліплювати учасників дорожнього руху, а також не повинно освітлювати квартири житлових будинків; фундаменти наземної зовнішньої реклами, що виступають над поверхнею землі, можуть бути декоративно оформлені; опори наземної зовнішньої реклами, що розташована вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, повинні мати вертикальну дорожню розмітку, нанесену світлоповертаючими матеріалами, заввишки до 2 метрів від поверхні землі; нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття; у місцях, де проїжджа частина вулиці межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

Перелік обмежень та заборон щодо розміщення зовнішньої реклами, встановлений у частинах 3 і 4 вказаної статті Закону, та є вичерпним.

Отже, отримання дозволу на розміщення зовнішньої реклами є дозвільною процедурою у розумінні статті 1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності», відтак, на дану процедуру поширюються норми зазначеного закону.

Абзацом 2 частини першої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» передбачено, що порядок проведення дозвільної (погоджувальної) процедури, переоформлення та анулювання документів дозвільного характеру, що законами України віднесено до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067, встановлено, що дозвіл - документ установленої форми, виданий розповсюджувачу зовнішньої реклами на підставі рішення виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, який дає право на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці.

Відповідно до пунктів 3 та 5 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2067 від 29.12.2003 року, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Для регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами сільська, селищна, міська рада може утворювати відділ, управління, інший виконавчий орган або покладати відповідні функції на існуючий відділ, управління (далі - робочий орган). Робочий орган не вправі подавати заяву та одержувати дозвіл на розміщення зовнішньої реклами. У процесі регулювання діяльності з розміщення зовнішньої реклами робочим органом залучаються на громадських засадах представники галузевих рад підприємців, об`єднань громадян та об`єднань підприємств, які провадять діяльність у сфері реклами.

Згідно з пунктом 6 зазначених Типових правил, до повноважень робочого органу, зокрема, належить, в тому числі, розгляд заяв розповсюджувачів зовнішньої реклами на надання дозволу, внесення змін у дозвіл, переоформлення дозволу та продовження строку його дії; підготовка проекту рішення виконавчого органу ради щодо надання дозволу чи про відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 22 Типових правил у наданні дозволу може бути відмовлено у разі, коли: оформлення поданих документів не відповідає встановленим вимогам; у поданих документах виявлені завідомо неправдиві відомості. Перелік підстав для відмови у наданні дозволу є вичерпним. Рішення про відмову у наданні дозволу може бути оскаржене в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з пунктом 29 Типових правил строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

У такому ж порядку продовжується строк дії дозволів, наданих до набрання чинності цими Правилами. Відмова у продовженні строку дії дозволу може бути оскаржена у порядку, встановленому законодавством.

Пункти 22 та 29 Типових правил розміщення зовнішньої реклами було виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1173 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо відповідності основним вимогам до дозвільної системи у сфері господарської діяльності».

Проте постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 червня 2016 року у справі № 826/2002/16, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25 серпня 2016 року, визнано незаконними з моменту прийняття та скасовано пункт 8 змін, що вносилися до постанови Кабінету Міністрів України щодо відповідності основним вимогам до дозвільної системи у сфері господарської діяльності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16 грудня 2015 року №1173 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо відповідності основним вимогам до дозвільної системи у сфері господарської діяльності».

Відповідно до Законів України «Про рекламу», «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067 «Про затвердження Типових правил розміщення зовнішньої реклами» (зі змінами та доповненнями), керуючись ч.6 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", рішенням виконавчого комітету Кам`янскої міської ради № 206 від 26.07.2017 року затверджено Порядок розміщення зовнішньої реклами в м. Кам`янському (далі - Порядок № 206)

Пунктом 4.3 Порядку № 206, встановлено, що строк дії дозволу продовжується на підставі заяви, яка подається робочому органу через департамент муніципальних послуг та регуляторної політики розповсюджувачем зовнішньої реклами у довільній формі не пізніше, ніж за один місяць до закінчення строку дії дозволу. До заяви додається примірник оригіналу дозволу розповсюджувача зовнішньої реклами для внесення відповідних змін у дозвіл. Продовження строку дії дозволу фіксується в журналі реєстрації з внесенням відповідних змін у дозвіл.

Строк дії дозволу не підлягає продовженню у разі наявності у розповсюджувача зовнішньої реклами заборгованості з оплати за тимчасове користування цим або іншим місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності, та у разі невідповідності подальшого розташування рекламного засобу на цьому місці вимогам до зовнішньої реклами.

Відповідно до пункту 3.22 № 206 дозвіл надається на п`ять років, якщо менший строк не зазначено у заяві.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що робочий орган може за результатами розгляду заяви прийняти одне з двох рішень: про продовження строку дії дозволів або про відмову у такому продовженні. Можливість вчинення інших дій або прийняття рішень за результатами розгляду заяви рекламорозповсюджувача про продовження строку дії дозволів законодавством не передбачена.

Отже, продовження терміну дозволу - це адміністративна процедура, що виконується під час дії дозволу, яка дозволяє власнику свідоцтва продовжувати здійснювати право, що надається дозволом, протягом наступного чітко визначеного періоду, внаслідок виконання певних вимог.

При цьому, на підставі відповідної заяви може бути прийняте рішення про продовження строку дії дозволів, а строком, протягом якого позивачу надається право на розміщення зовнішньої реклами, є 5 років, за умови відсутності у заяві меншого строку, оскільки, як при отриманні дозволу, так і при продовженні терміну дії дозволу, особі надається відповідне право.

Частиною п`ятою статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є:

подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;

негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Підпунктом 3.26 Порядку № 206 визначено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу:

- невідповідності оформлення наданих документів встановленим вимогам;

- виявлення у наданих документах свідомо неправдивих відомостей;

- невідповідності вимогам оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами.

Разом з тим, пунктом 4.3 Порядку № 206 встановлено, що строк дії дозволу не підлягає продовженню у разі наявності у розповсюджувача зовнішньої реклами заборгованості з оплати за тимчасове користування цим або іншим місцями розташування рекламних засобів, які перебувають у комунальній власності, та у разі невідповідності подальшого розташування рекламного засобу на цьому місці вимогам до зовнішньої реклами.

Як вбачається з аналізу наведених вище правових норм, перелік підстав для продовження строку дії дозволу, визначений Порядком № 206, є вичерпний та не підлягає розширеному тлумаченню. При цьому, відмова у продовженні дії дозволів, з підстав, не визначених у законі, не допускається.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 18.10.2018 року у справі № 813/4989/17.

Одночасно з цим, розділом 7 Порядку № 206 встановлені вимоги до оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами:

« 7.1. Нестаціонарні пересувні рекламні засоби (рекламні причепи, причепи з рекламними конструкціями, автомобілі з рекламними конструкціями на даху і в кузові тощо) можуть бути розміщені на території міста лише у спеціально відведених зонах, місцезнаходження яких, розміри та умови розміщення на них, затверджуються окремим рішенням виконавчого комітету міської ради.

У разі розташування нестаціонарних пересувних засобів поза межами затверджених зон розміщення, такі рекламні засоби підлягають демонтажу шляхом евакуації згідно норм та правил чинного законодавства та на підставі положення про порядок демонтажу.

7.2. Розміщення зовнішньої реклами має ґрунтуватись на таких загальних принципах:

- урахуванні соціально-психологічних умов сприйняття рекламних засобів;

- збереженні візуальної цілісності рекламного простору;

- пріоритетності архітектури забудови, що оточує, та її естетичної цілісності;

- просторової взаємодії рекламних засобів і навколишнього міського середовища;

- відповідності змісту, форми, фізичних розмірів, стильових характеристик, матеріалів, кольорового рішення, освітлення рекламного засобу архітектурно-просторовим особливостям конкретного місця, його соціально-політичному, історико-культурному та містобудівному статусу;

- урахуванні особливостей зорового сприйняття об`єктів зовнішньої реклами пішоходами, а також пасажирами міського транспорту;

- зменшенні розмірів та кількості рекламних засобів від периферії до центру міста.

7.3. Упровадження оформлення міського середовища засобами зовнішньої реклами повинно здійснюватися за єдиними принципами візуальної організації елементів рекламних засобів (кольорографічних, композиційно-пластичних, об`ємна-просторових, розмірно-модульних характеристик) та використання його для формування художньо-декоративного образу міського середовища.

7.4. Загальні естетичні вимоги до рекламних засобів: естетична гармонізація з візуальними характеристиками міського середовища; масштабність стосовно людини та елементів міського середовища; образна, стильова та декоративна виразність; цілісність композиційного та об`ємна-пластичного вирішення; кольорографічна підпорядкованість; функціональна та технологічна відповідність; об`ємна-просторова та композиційна обґрунтованість розташування; внутрішнє освітлення.

7.5. Соціальна реклама, а також інформація, яка висвітлює загальнодержавні та загальноміські події, заходи, свята та зміст якої не містить комерційний характер, за зверненням робочого органу розміщується розповсюджувачем зовнішньої реклами».

Розділом 8 Порядку № 206 визначені вимоги до зовнішньої реклами:

« 8.1.1. Розміщення зовнішньої реклами провадиться на підставі дозволів, виданих у встановленому порядку, згідно з укладеним договором на тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів (щодо місць, які перебувають у комунальній власності) з урахуванням архітектурних, функціонально-планувальних, історико-культурних чинників, типології елементів міського середовища та додержанням правил техніки безпеки, правил благоустрою території міста.

8.1.2. Проведення робіт, пов`язаних з розташуванням рекламних засобів на території міста, здійснюється відповідно до вимог, встановлених у цьому Порядку.

8.1.3. Монтаж (демонтаж) рекламних засобів здійснюється спеціалізованими підприємствами, установами та організаціями з додержанням вимог техніки безпеки. Монтаж засобів зовнішньої реклами на будівлях і спорудах виконується за вимогою робочого органу після проведення технічної експертизи їх витривалості при додатковому навантаженні від рекламного засобу.

Розташування дахових рекламних засобів та складних великорозмірних рекламних засобів без попередньої технічної експертизи спеціалізованих підприємств, установ та організацій забороняється.

8.1.4. Виконання земляних і будівельно-монтажних робіт для монтажу (реконструкції, демонтажу) засобів зовнішньої реклами або улаштування їх фундаментів і мереж електропостачання здійснюється щодо місць, які перебувають у комунальній власності, на підставі письмового погодження робочого органу, який видається після звернення розповсюджувача зовнішньої реклами, що має дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, з обов`язковим відновленням благоустрою місця робіт (території, споруди) у визначений дозволом строк. Підключення рекламних засобів до існуючих мереж зовнішнього освітлення здійснюється відповідно до вимог, передбачених чинним законодавством.

8.1.5. Розташування рекламних засобів у межах охоронних зон інженерних комунікацій дозволяється за погодженням з утримувачем зазначених комунікацій.

8.1.6. Розміщення засобів зовнішньої реклами поблизу перехресть, біля дорожніх знаків, світлофорів, пішохідних переходів та зупинок транспорту загального користування погоджується з територіальним органом Національної поліції (Державним органом з безпеки дорожнього руху) для забезпечення видимості дорожніх знаків, світлофорів, перехресть, пішохідних переходів, зупинок транспорту загального користування. Виносні рекламні засоби не повинні заважати проходу пішоходів.

8.1.7. У місцях, де проїжджа частина межує з цоколями будівель або огорожами, зовнішня реклама може розміщуватися в одну з фасадами будівель або огорожами лінію.

8.1.8. Розміщення зовнішньої реклами на пам`ятках історії та архітектури і в межах зон охорони таких пам`яток дозволяється за погодженням з органом виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини. Розміщення зовнішньої реклами на пам`ятках містобудування та архітектури, а також в межах їх охоронних зон обмежено збереженням зовнішнього вигляду архітектурно-історичних ансамблів.

8.1.9. Розміщення зовнішньої реклами в межах об`єктів природно-заповідного фонду дозволяється за погодженням з органом виконавчої влади у сфері охорони об`єктів природно-заповідного фонду.

8.1.10. Забороняється розташовувати рекламні засоби:

- на пішохідних доріжках та алеях, якщо це перешкоджає вільному руху пішоходів;

- на висоті менше ніж 5 метрів від поверхні дорожнього покриття, якщо їх рекламна поверхня виступає за межі краю проїжджої частини.

8.1.11.Після закінчення строку дії дозволу на розміщення зовнішньої реклами розповсюджувач зовнішньої реклами протягом строку, встановленого у договорі про тимчасове користування місцем розташування рекламних засобів (п`яти календарних днів), повинен:

- здійснити демонтаж рекламного засобу з укладанням акта демонтажу;

- відновити пошкоджені під час монтажу (демонтажу) або експлуатації рекламного засобу тверде покриття, зелені насадження, фасади, дахи будинків і споруд, вивезти сміття та залишки матеріалів, які залишилися після проведення робіт.

8.1.12.У разі скасування у встановленому порядку дозволу на розміщення зовнішньої реклами розповсюджувач зовнішньої реклами повинен виконати вимоги, зазначені у пункті 8.1.11. цього Порядку.

8.1.13. У разі відмови від подальшого розміщення зовнішньої реклами в період до закінчення строку дії дозволу розповсюджувач зовнішньої реклами повинен надати робочому органу письмову заяву про скасування дозволу у зв`язку з цією відмовою.

8.1.14. Розміщення зовнішньої реклами без дозволів у разі закінчення терміну дії дозволів або їх скасування вважається самовільним, а рекламні засоби підлягають демонтажу в порядку, встановленому виконавчим комітетом міської ради.

8.2.Вимоги до засобів зовнішньої реклами:

8.2.1. Проектну документацію на конструкцію рекламних засобів повинно бути розроблено згідно з чинними державними стандартами, галузевими та відомчими нормативними документами організацією, яка має відповідну ліцензію. Вибір конструкції рекламного засобу повинен забезпечувати реалізацію єдиної міської політики у сфері художнього, світлового та рекламного оформлення міста та відповідати вимогам техніки безпеки. Розповсюджувач реклами не має права самовільно вносити зміни та доповнення до затвердженої проектної документації на конструкцію рекламного засобу.

8.2.2. Конструкція рекламних засобів:

8.2.2.1. Повинна відповідати таким вимогам: досконалість конструктивного вирішення (у тому числі вжиття антивандальних заходів) та його якісне виконання; зручність і безпека проведення ремонтних і експлуатаційних робіт; зручність заміни інформаційних елементів; стійкість конструкційних матеріалів, фарб та покриттів рекламних носіїв до впливу атмосферних умов на весь термін експлуатації.

8.2.2.2. Не допускає: розміщення на такій відстані від крони дерев і кущів, яка забезпечить подальше обслуговування зелених насаджень і рекламних засобів без їх ушкодження; освітлення зовнішньої реклами, яке засліплює учасників дорожнього руху, а також освітлює квартири житлових будинків; Розміщення стаціонарних спеціальних конструкцій, що є джерелами шуму, вібрації, потужних світлових, електромагнітних і інших випромінювань і полів, поблизу житлових приміщень з порушенням встановлених санітарних норм; відтворення зображення дорожніх знаків.

8.3. На опорах наземної зовнішньої реклами, що розміщується вздовж проїжджої частини вулиць і доріг, за вимогою територіального органу Національної поліції (Державного органу з безпеки дорожнього руху) наноситься вертикальна дорожня розмітка із матеріалів, що відбивають світло, заввишки до 2м від поверхні землі.

8.4. Нижній край зовнішньої реклами, що розміщується над проїжджою частиною вулиць і доріг, у тому числі на мостах, естакадах тощо, повинен розташовуватися на висоті не менш, як 5м від поверхні дорожнього покриття.

8.5. Рекламні засоби повинні мати маркування із зазначенням на каркасі рекламного засобу найменування розповсюджувача зовнішньої реклами, номера його телефону, дати видачі дозволу та строку його дії.

8.6. Вимоги до стану засобів зовнішньої реклами:

8.6.1. Засоби зовнішньої реклами повинні утримуватись у належному технічному та естетичному стані. Розповсюджувачі зовнішньої реклами зобов`язані забезпечити негайне відновлення пошкоджених конструкцій, заміну пошкоджених рекламних сюжетів, своєчасне відновлення зовнішнього вигляду засобів зовнішньої реклами та рекламних сюжетів.

8.6.2. Засоби зовнішньої реклами повинні мати постійне рекламно-інформаційне заповнення. Розповсюджувачі зовнішньої реклами зобов`язані у разі відсутності комерційних рекламних сюжетів своєчасно заповнювати засоби зовнішньої реклами соціально-рекламною інформацією.

8.6.3. Місця розташування засобів зовнішньої реклами повинні утримуватись у належному санітарно-технічному стані. Розповсюджувачі зовнішньої реклами зобов`язані забезпечити їх своєчасне прибирання та впорядкування.

8.6.4. Контроль за технічним та естетичним станом рекламних засобів та місць розташування рекламних засобів здійснюється робочим органом».

Під час перевірки правомірності оскаржуваних рішень суд враховує, чи прийняті вони з використанням повноважень та спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискредитації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь яким несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у направлених попередженнях про усунення порушення порядку розміщення зовнішньої реклами відділу реклами Кам`янської міської ради, направлені на адресу ФОП ОСОБА_1. № 01-14/406 від 08.08.2019 року та № 58-П від 08.08.2019 року, згідно яких вказаний у попередженні рекламний засіб розміщений з порушенням вимог Порядку розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янському, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.07.2017 року № 206, не міститься визначення конкретного переліку дій, які саме необхідно вчинити ФОП ОСОБА_1 для усунення виявлених порушень.

Крім того, відділом реклами Кам`янської міської ради не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності порушень вимог до зовнішньої реклами, згідно з переліком зазначеним вище.

Відповідачем не надано доказів, того, що рекламний засіб не відповідає зазначеному в топогеодезичному знімку місцевості (М1:500) місцю розташування рекламного засобу на 2 метри, що рекламний засіб на топогеодезичному знімку встановлено паралельно до бордюру, а фактично він розміщений під кутом, того, що рекламний засіб фактично має висоту опори 2900 мм (в той час як у ескізі зазначено її висоту 3000 мм), а також факту відсутності набетонки висотою у 100 мм.

Посилання відповідача на порушення позивачем підпункту 8.1.1. пункту 8.1. Порядку № 206 судом не приймаються до уваги оскільки вказаний пункт не містить зазначених вище обмежень, а лише декларує обов`язок розміщувати рекламні конструкції відповідно до наданих дозволів.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Проте, відповідачем не доведено, наявності порушень вимог до зовнішньої реклами, визначених розділами 7 та 8 Порядку № 206.

Крім того, в оскаржуваному рішенні не зазначено, яким саме вимогам (згідно із переліком) до зовнішньої реклами не відповідає розташування рекламного засобу позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірності прийнятого ним рішення від 19.08.2019 року № 01-14/430 про відмову в подовженні терміну дії дозволу № 147 від 01.04.2004 року на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське.

Крім того, відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» строк видачі документів дозвільного характеру становить 10 робочих днів, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, рішення про продовження строку дії дозволу або відмову у його продовженні робочий орган зобов`язаний прийняти протягом 10 робочих днів.

Згідно пункту 3.1 рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення вказаних обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Безпідставне та протиправне відтермінування суб`єктом владних повноважень прийняття рішення про видачу або відмову у видачі документу дозвільного характеру, особливо, у випадку, за якого такий документ уже виданий, але завершує свою дію (рішення суб`єкта владних повноважень стосується виключно продовження терміну дії дозволу) є прихованою формою відмови у видачі такого документу та прямо суперечить принципу правової визначеності, на забезпечення якого законом саме і встановлені темпоральні обмеження у прийнятті рішень державою в особі її уповноважених органів.

Проте, відділ реклами Кам`янської міської ради безпідставно порушив строк розгляду заяви позивача від 22.07.2019 року про продовження дії дозволу, оскільки рішення у формі листа було прийнято ним лише 19.08.2019 року.

Частиною другою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти, зокрема, рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15.

Дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Поняття дискреційних повноважень наведене, зокрема, у Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до яких під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, а рішення приймати обґрунтовано.

Суд звертає увагу, що органи державної влади не можуть безпідставно приймати рішення, що пов`язані з обмеженням реалізації певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, відстрочувати термін реалізації права на земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами державної влади і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з конституційним принципом, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3 Конституції України).

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з тим, суд вказує, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Таким чином, суд приходить до висновку, що за встановлених обставин справи найбільш ефективним способом захисту прав позивача є скасування оскаржуваного рішення відділу реклами Кам`янської міської ради та зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо продовження фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строку дії дозволу № 147 від 01.04.2004 р. до 01.10.2023 року з урахуванням висновків суду.

З огляду на наведене, оскільки відповідачем не доведено правомірності та обґрунтованості прийнятого рішення, з урахуванням вимог, визначених частиною 2 статті 19 Конституції України, частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Як вбачається з ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

За змістом пункту першого частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, позивачем до матеріалів справи надано договір про надання правничої допомоги від 18.07.2019року, акт приймання передачі наданих правничих послуг від 26.08.2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордера від 26.08.2019 року на суму 5500,00 грн., детальний розрахунок правничої допомоги та понесених судових витрат.

Досліджуючи надані документи, суд зазначає, що в них не міститься інформація про надання правової допомоги саме у справі № 160/8240/19, натомість предметом договору про надання правничої допомоги від 18.07.2019 року зазначено щодо захисту прав та інтересів позивача при виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.03.2019 року у справі № 160/11/19 і подальшому розгляду справ в порядку адміністративного судочинства, пов`язаних із виконанням цього судового рішення.

Таким чином, жодного посилання на адміністративну справу, в межах якої заявлені витрати до відшкодування, договір про надання правничої допомоги, акт приймання передачі наданих правничих послуг не містить.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Суд зазначає, що за наявності правових підстав для відшкодування витрат на правничу допомогу, факт ненадання позивачем належних документів які б підтверджували надання (отримання) правничих послуг саме у даній справі, унеможливлює вирішення питання про відшкодування витрат на користь позивача.

Враховуючи те, що наданими до суду документами обґрунтованість та фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній адміністративній справі не підтверджено, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь витрати на правову допомогу у сумі 5500,00 грн. задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 3842,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача з Відділу реклами Кам`янської міської ради за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу реклами Кам`янської міської ради про визнання рішення протиправним та його скасування, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу реклами Кам`янської міської ради від 19.08.2019 року № 01-14/430 про відмову в подовженні терміну дії дозволу № 147 від 01.04.2004 р. на розміщення зовнішньої реклами в місті Кам`янське.

Зобов`язати відділ реклами Кам`янської міської ради повторно розглянути заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 29.08.2018 р. вхід. № 40116 щодо продовження строку дії дозволу № 147 від 01.04.2004 р. до 01.10.2023 року з урахуванням висновків суду.

Стягнути з Відділу реклами Кам`янської міської ради (вул. Москворецька, 14а, м. Кам`янське, Дніпропетровська область, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 3842,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Серьогіна