Справа № 400/646/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/646/19

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т.О. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Миколаїв 22 травня 2019 року

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправними дій, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Миколаївській митниці Державної фіскальної служби, а саме: визнання протиправними та скасування картки відмови № UA504170/2019/00157 та рішення про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року № UA504000/2019/000136/2; визнання протиправними дій щодо необхідності сплати 8500,00 грн; стягнення надміру сплачених коштів, у сумі 8500,00 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року частково задоволено позовні вимоги, визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2019/00157 та рішення про коригування митної вартості товарів від 14 лютого 2019 року № UA 504000/2019/000136/2.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про задоволення позивних вимог, так як подані позивачем документи для здійснення митного контролю та митного оформлення його автомобіля не містить всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а тому заявлена митна вартість не підтверджена документально, внаслідок чого митним органом правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості товару.

В свою чергу, позивачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу з якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення про задоволення позовних вимог, так як позивачем надано достатню кількість для розмитнення його автомобіля за ціною договору.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 січня 2019 року позивачем в м. Вільнюс (Литовська Республіка) у юридичної фірми UAB «Diloreta» (ul. Vienuolio g/4 Vilnius) придбано транспортний засіб - легковий автомобіль, Mercedes Benz, модель E 211, що був у використанні, ідентифікаційні номер кузова - НОМЕР_1 , тип двигуна - дизельний, календарний рік виготовлення - 2005, модельний рік виготовлення - 2005, за ціною 1 500,00 євро.

При цьому, 12 лютого 2019 року позивачем через уповноваженого митного брокера подано митну декларацію № UA 504170/2019/002264 про ввезення вищезазначеного транспортного засобу.

До митної декларації позивачем додано наступні документи: договір купівлі-продажу; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; паспорт громадянина України; довідкову інформацію із інформаційних ресурсів, яка містять відомості про ціну автомобіля, сформовану у відповідному регіоні світового ринку, заяву про зміну митного режиму та інші документи.

За результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів, в тому числі договору купівлі-продажу, митним органом відмовлено у митному оформлені (випуску) товарів у відповідності до оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UA504170/2019/00157.

Крім того, 14 лютого 2019 року митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA504000/2019/000136/2, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за методом визначення митної вартості щодо подібних товарів, у розмірі 3 999,00 євро.

Внаслідок чого, 18 лютого 2019 року позивачем оформлено нову митну декларацію № UA504170/2019/002665 із додатковим нарахуванням митних платежів, виходячи з митної вартості товару в розмірі 3 999 євро.

При цьому, не погоджуючись з прийнятим рішенням митного органу позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як позивачем належним чином підтверджено заявлену митну вартість автомобіля для здійснення його митного оформлення, з чим не погоджується судова колегія, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 1 МК України, відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Згідно ст. 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.

Згідно ст. 53 МК України визначено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 вищезазначеної статті зазначається перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Судовою колегією встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності прийнятої картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2019/00157, а також рішення про коригування митної вартості товарів № UA504000/2019/000136/2.

В даному випадку, з вищевказаних рішень вбачається, що до митного оформлення та на підтвердження митної вартості ввезеного автомобіля позивачем надано митному органу наступні документи: митну декларацію; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 21 червня 2018 року; зовнішньоекономічний договір (контракт) від 03 січня 2019 року; договір про надання послуг митним брокером від 12 лютого 2019 року; довідку № 16225473 від 05 грудня 2018 року; довідку № 2019-04162 від 28 січня 2019 року; довідку від 27 березня 2001 року; квитанцію № 0.0..1 від 12 лютого 2019 року; паспорт серії НОМЕР_3 від 03 грудня 1996 року.

При цьому, митним органом встановлено, що з наданих до митного оформлення документів неможливо встановити митну вартість автомобіля, а саме:

1) розмір транспортних витрат з розшифровкою маршруту автомобіля;

2) витрати, пов`язані зі зняттям з обліку транспортного засобу;

3) витрати на виплати комісійних та брокерських винагород.

Між тим, колегія суддів зазначає, що обов`язок доведення митної ціни товару покладається на декларанта відповідного товару, при цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В даному випадку, контролюючим органом зроблено висновок, що надані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а тому надано строк для надання додаткових документів для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, а саме:

1) рахунки про оплату пов`язані із виконанням вимог договору (угоди, контракту);

2) рахунки на здійснення платежів третім особам;

3) документи, що підтверджують страхування автомобіля, транспортні витрати, а також витрати, пов`язані зі зняттям автомобіля з обліку;

4) Каталоги виробника товару;

5) копію митної декларації країни відправлення.

В свою чергу, декларантом повідомлено митний орган про неможливість надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Між тим, колегія суддів вважає, що необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларантом правильно визначено митну вартість товару.

При цьому, враховуючи, що позивачем не надано додаткових документів на вимогу контролюючого органу, колегія суддів вважає, що позивачем не усунуто сумнівів митного органу у правильності визначення митної вартості.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що без надання доказів перерахування коштів (банківського документу) на рахунки юридичної особи у якої позивач придбав свій автомобіль та яка знаходиться в країні Європейського Союзу, митний орган не мав змоги підтвердити заявлену митну вартість, так як лише такими докази можливо підтвердити ціну укладеного договору купівлі-продажу.

Також, позивачем не надано доказів, підтверджуючих вартість його транспортування та пов`язаних з його придбанням комісійних та брокерських послуг.

Крім того, колегія суддів критично відноситься до посилань позивача на наявність технічних несправностей автомобіля, визначених у складеному договорі купівлі-продажу транспортного засобу, як на підставу, що зумовила значне зниження його ціни, з огляду на наступне.

В даному випадку, у складеному 03 січня 2019 року договорі купівлі-продажу транспортного засобу у м. Вільнус (Литва) зазначено про наявність в автомобілі пошкодженої коробки передач та пошкодженого вприскування двигуна.

При цьому, у договорі детально не конкретизовано наявних пошкоджень, а також не зазначено де та коли виявлено вказані пошкодження.

В свою чергу, даний автомобіль власним ходом ввезено іноземцем на територію України ще 28 червня 2018 року, а тому у колегії суддів наявний обґрунтований сумнів у існуванні вказаних пошкоджень.

Також, є безпідставні посилання позивача на неможливість застосування програмного комплексу SUPERSCHWACKE для визначення ціни автомобіля з огляду на положення п. 5 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС від 11 вересня 2015 року № 689, яким передбачено можливість використання інформації, отриманої в мережі Інтернет (офіційні сайти виробників товарів, прайс-листи Інтернет-магазинів, тощо).

В свою чергу, судом першої інстанції належної оцінки вказаним обставинам не надано, а як наслідок зроблено помилковий висновок в частині задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції допустив порушення матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи, а тому наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці Державної фіскальної служби - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року - скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.