Справа № 200/9400/19-а
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

30 жовтня 2019 р. Справа №200/9400/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Кравченко Т.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Троянової О.В., головуючої в адміністративній справі № 200/9400/19-а за позовом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до громадського об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання,

встановив:

25 липня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі - позивач, ГТУЮ у Донецькій області) до громадського об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі» (далі - відповідач або ГО «Союз Слов`ян Русі»), в якому позивач просив заборонити та примусово розпустити (ліквідувати) громадські об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі»; місцевий осередок (місцевий підрозділ) обласної громадської організації «Союз Слов`ян» у Донецькій області.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30 липня 2019 року позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків.

Недоліки позовної заяви усунені у строк та у спосіб, що визначені судом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 200/9400/19-а, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04 вересня 2019 року, в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог залучене Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 вересня 2019 року відкладено розгляд справи на 09 жовтня 2019 року та витребувано докази у Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області.

23 вересня 2019 року на адресу суду надійшов лист Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області, в якому повідомлялося про стан розгляду справи і про те, що стороною обвинувачення витребувані докази не надавались.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання до 28 жовтня 2019 року та витребувано докази у Маріупольської місцевої прокуратури № 1.

28 жовтня 2019 року через відділ документообігу та архівної роботи суду надійшла заява представника відповідача про відвід судді, головуючої у справі № 200/9400/19-а.

Представник відповідача висловлює незгоду з процесуальними рішенням судді, які полягали у залученні до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях; витребуванні доказів у Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області та Маріупольської місцевої прокуратури № 1.

Стверджує, що матеріалам, які є доказами у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_1 за ст. 27 ч. 4, ст. 121 ч. 2, ст. 263 ч. 1, ст. 307 ч. 2 Кримінального кодексу України (далі - КК України), самостійна процесуальна оцінка може бути надана виключно в рамках процедури кримінального провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Вважає, що суддя Троянова О.В. вступила у непроцесуальний зв`язок (злочинну змову) з представниками Головного управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях та з використанням свого службового становища під виглядом витребування доказів втрутилась у діяльність судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області Шишиліна О.Г . з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків.

Стверджує, що, витребовуючи докази, суддя Троянова О.В. намагається поза процесуальним шляхом надати іншу правову оцінку доказам, що містяться у кримінальному провадженні, що вплине на результати розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_1 .

За твердженням представника відповідача, вказані дії судді свідчать про скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 375 і ч. 2 ст. 376 КК України, що викликає сумніви в неупередженості судді, і, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), є підставою для відводу.

28 жовтня 2019 року за наслідками розгляду заяви про відвід суддя Донецького окружного адміністративного суду Троянова О.В. дійшла висновку про її необґрунтованість і постановила ухвалу про передачу справи № 200/9400/19-а до відділу документального забезпечення і діловодства (канцелярії суду) для вжиття дій для вирішення питання про відвід відповідно до ст. ст. 31, 40 КАС України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями Донецького окружного адміністративного суду, для вирішення питання про відвід справа № 200/9400/19-а передана на розгляд судді Кравченко Т.О.

На підставі ч. 8 ст. 40 КАС України, відповідно до якої, суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження, та ч. 11 ст. 40 КАС України, згідно з якою питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, заява представника відповідача розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відвід, з огляду на таке.

Підстави для відводу судді визначені ст. 36 КАС України.

Так, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу): 1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правову допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглянув справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КАС України суддя підлягає відводу також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

При цьому, ч. 4 ст. 36 КАС України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини існування безсторонності суду для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється», адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість («Мироненко і Мартенко проти України», № 4785/02, рішення від 10 грудня 2009 року, «Олександр Волков проти України», № 217722/11, рішення від 09 січня 2013 року).

Відповідно до усталеної практики Суду, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності («Газета Україна-Центр проти України», № 16695/04, рішення від 15 липня 2010 року).

Таким чином, з прецедентної практики Європейського Суду з прав людини випливає, що для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо). Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

У даному випадку, заявником не доведено, а судом не встановлено суб`єктивних та об`єктивних критеріїв, які вказують на упереджене ставлення судді, головуючого у справі, до відповідача чи його представника.

Відвід мотивовано саме незгодою з процесуальними діями головуючого у справі судді (розглядом клопотань учасників справи, залученням третьої особи, витребуванням доказів).

Водночас, як було зазначено вище, дії суду при вчиненні процесуальних дій не можуть вважатися обставинами, які викликають сумнів у безсторонності судді та бути підставою для його відводу, а тому суд дійшов висновку, що підстав для задоволення відводу не немає.

Суд відзначає, що у разі незгоди з процесуальними рішеннями суду вони можуть бути оскаржені в порядку, визначеному КАС України. Разом з цим, вони не можуть слугувати підставою для відводу складу суду.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що наведені заявником мотиви не можуть слугувати підставою для відведення судді відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 36 КАС України, оскільки в силу приписів ч. 4 ст. 36 КАС України означені процесуальні дії не можуть бути підставою для відводу.

Будь-яких належних доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Наявності інших підстав, передбачених ст. ст. 36 та 37 КАС України, для відводу судді не зазначено.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, наведені у заяві про відвід судді, не можуть свідчити про наявність упередженості та необ`єктивності судді при розгляді даної адміністративної справи, а відтак, заява про відвід є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні заяви про відвід судді Донецького окружного адміністративного суду Троянової О.В., головуючої в адміністративній справі № 200/9400/19-а за позовом Головного територіального управління юстиції у Донецькій області до громадського об`єднання без статусу юридичної особи - громадська організація «Союз Слов`ян Русі», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - Головне управління Служби безпеки України в Донецькій та Луганській областях, про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.О. Кравченко