Справа № 200/11577/19-а
Суддя: Кошкош О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2019 р. Справа№200/11577/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кошкош О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код 41417421, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Василівська, буд. 16) про визнання дій щодо невиплати страхових виплат з дати припинення протиправною, зобов`язання нарахувати та виплатити заборгованість за страховими виплатами з дати припинення. Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідачем безпідставно припинено нарахування та виплату щомісячних страхових виплат. Вважає відмову у виплаті страхових виплат за відповідний період безпідставною, та такою, що суперечить нормам Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

30 вересня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження.

Відповідачем надано відзив, в якому зазначено, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з м. Донецька Донецької області до м.Слов`янська. У період з вересня 2014 року по жовтень 2014 року позивач перебував на обліку та отримував страхові виплати у Вугледарському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, у період з листопада 2014 року по червень 2015 року перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував страхові виплати в Запорізькій області, в травні 2019 року позивача взято на облік до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області та поновлено щомісячні страхові виплати з 01.05.2019. Зазначає, що у зв`язку із відсутністю звернення до органу у період з 01.12.2015 по 30.04.2019 із заявою про продовження страхових виплат у позивача відсутня заборгованість за цей період. Зазначає, що саме ситуація, яка склалася на території Донецької області, де позивач перебував первинно на обліку, та з території якої перемістився до інших міст України, є підставою для невиплати щомісячних страхових виплат за минулі періоди. Посилається на необхідність застосування норм Постанов Кабінету Міністрів України, якими визначений порядок припинення страхових виплат внутрішньо переміщеним особам.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 , є внутрішньо переміщеною особою, який перемістився з м.Донецька до м.Слов`янська, про що свідчить відповідна довідка.

22 травня 2019 року звернувся із заявою про продовження раніше призначених в м.Донецьку щомісячних страхових виплат (безстроково) у зв`язку із професійним захворюванням на ш.Південнодонбаська №3.

07 червня 2019 року постановою Слов`янського ВУВД ФССУ в Донецькій області Фонду соціального страхування України продовжено раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01.05.2019 безстроково.

На виконання вимог ухвали суду від 30.09.2019 відповідачем надана службова записка від 10.10.2019 за підписом завідувача сектору по роботі з внутрішньо переміщеними особами відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Бондаренко С.В. в які зазначено, що згідно бази даних ОСОБА_1 у період з вересня 2014 року по жовтень 2014 року перебував на обліку та отримував страхові виплати у Вугледарськом міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області; у період з листопада 2014 року по червень 2015 року перебував на обліку та отримував страхові виплати в Запорізькій області; з травня 2019 року по теперішній час перебуває та отримує виплати у відповідача. Страхові виплати не виплачені за період з 01.07.2014 по 31.08.2014 (включно), з 01.07.2015 по 30.11.2015 (включно), а у період з 01.12.2015 по 30.04.2019 - не нараховані.

Суд зазначає, що у цій справі сам факт існування у позивача права на отримання соціальних виплат не оспорюється сторонами, згідно наданих відповідачем матеріалів щомісячні страхові виплати є безстроковими. Суть права позивача є достатньо чіткою і передбачено діючим законодавством. Спірним питання є невиплата за період з 01.07.2014 по 31.08.2014 (включно), з 01.07.2015 по 31.05.2019 (включно), та не нарахування їх сум у період з 01.11.2015 по 31.05.2019 (включно) належних позивачу страхових виплат.

Суд зазначає, що у положеннях ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" 1105-XIV від 23.09.1999 (далі - Закон 1105-XIV).

Як вбачається з матеріалів справи позивачу припинено соціальні виплати з 01.07.2014 та 01.07.2015 з посиланням на відсутність довідки внутрішньо переміщеної особи. У відзиві, зокрема відповідач повідомив про відсутність підстав для виплати щомісячних страхових виплат через те, що позивач у відповідні періоди не звертався до відділень за їх поновленням.

Щодо підстав припинення соціальних виплат, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Зазначений у частині першій статті 46 цього Закону перелік підстав для припинення соціальних виплат підлягає розширеному тлумаченню лише у випадках, передбачених виключно законом.

Відсутність (скасування) довідки внутрішньо переміщеної особи не визначено законом як підставу для припинення соціальних виплат.

Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону 1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Суд акцентує увагу на тому, що статус внутрішньо переміщеної особи надає особі спеціальні, додаткові права (або "інші права", як це зазначено у ст. 9 Закону 1706-VII), не звужуючи, між тим, обсяг конституційних прав та свобод особи та створюючи додаткові гарантії їх реалізації.

Суд зауважує, що відповідач не заперечує право позивача на отримання соціальних виплат, проте зазначає про її невиплату з огляду на приписи постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Таке посилання суд вважає необґрунтованим, оскільки згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: основи соціального захисту. Суд на підставі статті 7 КАС України застосовує до спірних правовідносин норми закону як такі, що мають вищу юридичну силу, тому не враховує мотиви відповідача щодо необхідності застосування приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» для виплати позивачу заборгованості за минулий період.

Відповідно до ч. 7 ст. 47 Закону №1105-XIV якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

Отже, враховуючи те, що рішення про припинення соціальних виплат з підстав визначених статтею 46 Закону № 1105-XIV фондом не приймалось, при цьому, припинення виплати піддано формальним обмеженням, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати щомісячних соціальних виплат за періоди з 01.07.2014 по 31.08.2014 (включно), з 01.07.2015 по 31.05.2019 (включно); зобов`язання нарахувати щомісячні страхові виплати у період з 01.11.2015 по 31.05.2019 (включно); зобов`язання здійснити виплату заборгованості за періоди з 01.07.2014 по 31.08.2014 (включно), з 01.07.2015 по 31.05.2019 (включно).

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню з визначенням періодів у яких утворилась заборгованість та періоду, в який відсутнє нарахування щомісячних страхових виплат.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 30.09.2019 року позивачу відстрочено сплату судового збору по справі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрат, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, зважаючи на те, що позивачу відстрочено сплату судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору у розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст. ст. 139, 244-250, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний ОСОБА_1 до Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо невиплати ОСОБА_1 щомісячних страхових виплат за періоди з 01.07.2014 по 31.08.2014 (включно), з 01.07.2015 по 31.05.2019 (включно).

Зобов`язати Слов`янське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код 41417421, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Василівська, буд. 16) здійснити нарахування щомісячних страхових виплат ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) у період з 01.11.2015 по 31.05.2019 (включно) та здійснити виплату заборгованості за періоди з 01.07.2014 по 31.08.2014 (включно), з 01.07.2015 по 31.05.2019 (включно).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Слов`янського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (ідентифікаційний код 41417421, 84122, Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Василівська, буд. 16) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. на користь спеціального фонду Державного бюджету України (Державна судова адміністрація України, ідентифікаційний код 3799378, 01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5).

Рішення може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Кошкош