Справа № 334/10776/15-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №334/10776/15-а

адміністративне провадження №К/9901/11595/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2016р. (суддя - Лихосенко М.О.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2016р. (судді - Шальєва В.А., Білак С.В., ОЛефіренко Н.А.) у справі за його позовом до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Запоріжжя щодо відмови в призначенні пенсії за віком на загальних підставах відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 06.11.2015р.;

-зобов`язати призначити пенсію за віком на загальних підставах з 06.11.2015р. відповідно до ст. 26, ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої зарплати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за 3 останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах, провести перерахунок та виплатити різницю між фактично отриманою та призначеною пенсією.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що у липні 2015 року набув право на пенсію за віком на загальних підставах у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у призначенні якої відповідачем відмовлено. Вважає протиправною відмову відповідача у призначенні та перерахуванні за його заявою пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три попередні роки перед відповідним зверненням.

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2016р., залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2016р., у задоволенні позову відмовлено.

З ухваленими рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився позивач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просив їх скасувати та ухвалити нове іршення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що суди дійшли помилкового висновку з приводу того, що пенсія яку він отримує, та яку просив призначити, є одним і тим самим видом пенсії, оскільки пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії за роботу на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, яка призначається за Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Посилався на те, що станом на день призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення» йому не могло бути призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на той час йому виповнилось лише 55 років. За призначенням пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» він звернувся вперше, а тому і показник середньої заробітної плати по Україні при призначенні такої пенсії має вираховуватись за три останні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Заперечуючи проти касаційної скарги відповідач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої робот, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

З 01 січня 2004 року набув чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 10.08.2010 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком на пільгових умовах, призначену відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», обчислену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

13.07.2015 р., у зв`язку з досягненням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на загальних підставах.

Листом від 18.11.2015р. №492/П-1 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для призначення даного виду пенсії, з посиланням на те, що відповідно до чинного пенсійного законодавства він вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач вже отримує пенсію за віком на пільгових умовах, яка є різновидом пенсії за віком, а тому підстави для призначення чи переведення позивача на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та визначення її розміру з урахуванням показника середньої заробітної плати по Україні за останні три роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком, роки відсутні.

Суди дійшли висновку, що в даному випадку позивач претендує на пенсію в межах одного виду - пенсію за віком, а тому відсутні підстави здійснювати призначення вже раніше призначеної пенсії та всі пов`язані з призначенням пенсії нарахування.

З такими висновками судів попередніх інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, мотиви та доводи, наведені у касаційній скарзі, висновки судів не спростовують і є безпідставними виходячи з наступного.

В ході розгляду справи судами встановлено, що позивач з липня 2010 року отримує пенсію зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», якою для відповідних категорій осіб передбачено не окремий вид пенсійного забезпечення, а пільгові умови надання пенсій за віком, які полягають у зменшенні пенсійного віку.

Оскільки заява позивача до Управління фактично стосувалась призначення того самого виду пенсії (пенсії за віком), яка вже була призначена, то вона не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону №1058-IV, в тому числі із застосуванням показника середньої зарплати працівників зайнятих в галузях економіки України за три останні роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії за віком.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.03.2018р. у справі №336/368/16-а (2-а/336/59/16), від 03.04.2018р. у справі № 753/8128/16-а, від 24.04.2018р. у справі №185/1391/17 (2-а/185/153/17), від 14.05.2019р. у справі №337/851/17(2а/337/81/2017) і під час розгляду даної справи колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на те, що після призначення пенсії він продовжував працювати також є безпідставним і висновки судів не спростовує, оскільки це може бути підставою для перерахунку пенсії, а не її призначеням із застосуванням показника середньої заробітної плати за відповідний період.

Також безпідставними є посилання позивача в обгрунтування касаційної скарги на висновки Верховного Суду України у постанові №21-612а14, оскільки вона постановлена за інших фактичних обставин щодо призначення пенсії за віком особі, якій раніше була призначена пенсія за вислугу років.

Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішенень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2016р. та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07.11.2016р. - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук