Справа № 500/2004/19
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2004/19

01 листопада 2019 рокум. Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нездійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою, визначеною пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, із застосуванням середньомісячного коефіцієнту заробітної плати, який враховувався під час обчислення позивачу пенсії у 2017 році (обчисленого з середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, в розмірі 4482,35 грн.), починаючи з 01.01.2018;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою, визначеною пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, із застосуванням середньомісячного коефіцієнту заробітної плати, який враховувався під час обчислення позивачу пенсії у 2017 році (обчисленого з середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, в розмірі 4482,35 грн.), починаючи з 01.01.2018.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII). 23.07.2019 позивач звернувся зі заявою до відповідача про перерахунок пенсії по інвалідності з 01.01.2018, відповідно до статті 59 Закону № 796-XII, постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова № 1210) та постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2017 № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова № 851). Однак, відповідач листом від 13.08.2019 № 510/С-11 повідомив позивача, що середньомісячний коефіцієнт заробітної плати з 01.01.2018 та з 01.01.2019 є меншим ніж середньомісячний коефіцієнт заробітної плати з 01.01.2017 врахований для розрахунку пенсійної виплати, а тому проводити перерахунок пенсії позивачу недоцільно.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, оскільки останній приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого отримав ІІІ групу інвалідності, а тому має право на перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2018, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, Постанови № 1210 та Постанови № 851.

Ухвалою суду від 09.09.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі сторонам клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У встановлений судом строк відповідач через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що Постанова № 1210 не передбачає проводити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2018 р., а середньомісячний коефіцієнт заробітної плати брати за 2016 р. Водночас, відповідач звернув увагу суду на те, що позивач звернувся з даним позовом до суду з пропущенням шестимісячного строку (арк. справи 30-33).

У встановлений судом строк позивач подав до суду відповідь на відзив від 01.10.2019, в якому зазначив, зокрема, що твердження відповідача на те, що позивач звернувся з даним позовом до суду з пропущенням шестимісячного строку, є хибним, оскільки відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 № 2747-IV (далі - КАС) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Таким чином, враховуючи те, що позивач дізнався про порушення своїх прав 13.08.2019 згідно листа № 510/С-11, а позов подав у вересні 2019 року, то позивач звернувся з даним позовом до суду в межах шестимісячного строку (арк. справи 37-40).

Ухвалою суду від 11.10.2019 вирішено проводити розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відповідно до статті 262 КАС та призначено у справі судове засідання на 23.10.2019.

Тернопільським окружним адміністративним судом у судовому засіданні у даній справі, яке проводилося 23.10.2019 оголошувалась перерва до 01.11.2019 на підставі статті 223 КАС.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання від 01.11.2019, в якому просить розглядати справу без її участі та позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, подав до суду заяву від 01.11.2019, в якій просить розглядати справу без його участі та відмовити у задоволенні позовних вимог.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, суд, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу та розглянув дану справу в порядку письмового провадження відповідно до частини третьої статті 194 КАС.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого отримав ІІІ групу інвалідності, про що свідчить посвідчення (категорія 1) серії НОМЕР_1 та довідка до акта огляду МСЕК (арк. справи 14, 16-17).

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону № 796-XII, про що свідчить відповідне посвідчення (арк. справи 15).

23.07.2019 позивач звернувся зі заявою до відповідача про перерахунок пенсії по інвалідності з 01.01.2018, відповідно до статті 59 Закону № 796-XII, Постанови № 1210 та Постанови № 851 (арк. справи 21-22).

За результатами розгляду заяви, відповідач листом від 13.08.2019 № 510/С-11 повідомив позивача, що середньомісячний коефіцієнт заробітної плати з 01.01.2018 та з 01.01.2019 є меншим ніж середньомісячний коефіцієнт заробітної плати з 01.01.2017 врахований для розрахунку пенсійної виплати, а тому проводити перерахунок пенсії позивачу недоцільно. Водночас, відповідач зазначив, що на виконання Постанови № 851 позивачу з 01.10.2017 проведено перерахунок пенсії з урахуванням середньомісячного коефіцієнту заробітної плати 3,56956, оскільки з 01.01.2018 та з 01.01.2019 середньомісячний коефіцієнт заробітної плати є меншим (арк. справи 23-25).

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 КАС у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII визначено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-XII особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Водночас, відповідно до пункту 9-1 Постанови № 1210 за бажанням військовослужбовців, зокрема військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження військової служби (військових зборів) і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Дана постанова містить формулу такого перерахунку, в якому застосовується показник Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

При застосуванні формули, наведеної в пункті 9-1 Постанови № 1210, середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії по інвалідності відповідним особам, складає:

- з 01.10.2017 - 3,56956 (3200*5/4482,35, де 3200 грн. - мінімальна заробітна плата на січень 2017, 4482,35 грн. - середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2016);

- з 01.01.2018 - 2,96727 (3723*5/6273,45, де 3723 грн. - мінімальна заробітна плата на січень 2018, 6273,45 грн. - середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2017);

- з 01.01.2019 - 2,67217 (4173*5/7810,88, де 4173 грн. - мінімальна заробітна плата на січень 2019, 7810,88 грн. - середня заробітна плата в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018).

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, що на виконання Постанови № 851 позивачу з 01.10.2017 проведено перерахунок пенсії з урахуванням середньомісячного коефіцієнту заробітної плати 3,56956, оскільки з 01.01.2018 та з 01.01.2019 середньомісячний коефіцієнт заробітної плати є меншим.

При цьому, Постанова № 1210 не передбачає проводити перерахунок та виплату пенсії, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за 2018 р., а середньомісячний коефіцієнт заробітної плати брати за 2016 р., так як Постанова № 1210 містить формулу такого перерахунку, в якому застосовується показник Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, тобто в даному випадку за 2017 р.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Водночас, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).

Таким чином, враховуючи те, що позивачу з 01.10.2017 проведено перерахунок пенсії з урахуванням середньомісячного коефіцієнту заробітної плати за 2016 р., а також те, що Постанова № 1210 містить формулу такого перерахунку, в якому застосовується показник Зс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Твердження відповідача на те, що позивач звернувся з даним позовом до суду з пропущенням шестимісячного строку, є хибним, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 122 КАС для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, враховуючи те, що позивач дізнався про порушення своїх прав 13.08.2019 згідно листа № 510/С-11, а позов подав у вересні 2019 року, то позивач звернувся з даним позовом до суду в межах шестимісячного строку.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 3674-VI, суд дійшов висновку, що підстави для відшкодування судових витрат у справі відповідно до положень статті 139 КАС відсутні.

Керуючись статтями 139, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, су

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, що полягає у нездійсненні перерахунку та виплати пенсії позивачу по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою, визначеною пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, із застосуванням середньомісячного коефіцієнту заробітної плати, який враховувався під час обчислення позивачу пенсії у 2017 році (обчисленого з середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, в розмірі 4482,35 грн.), починаючи з 01.01.2018; про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу по інвалідності на підставі частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, за формулою, визначеною пунктом 9-1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210, із застосуванням середньомісячного коефіцієнту заробітної плати, який враховувався під час обчислення позивачу пенсії у 2017 році (обчисленого з середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, в розмірі 4482,35 грн.), починаючи з 01.01.2018, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01.11.2019.

Головуючий суддя Мірінович У.А.

копія вірна

Суддя Мірінович У.А.