Справа № 560/1443/19
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1443/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

30 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Іваненко Т.В. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України в особі комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України в особі комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, в якому просив:

-визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, викладеного в протоколі від 25 квітня 2017 року за №5 про відмову у наданні позивачу статусу учасника бойових дій;

-зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно, з урахуванням висновків суду, розглянути подані позивачем заяву та документи.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року позов задоволено:

-визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, оформлене протоколом від 25 квітня 2017 року за №5 в частині відмови у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;

-зобов`язано Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи щодо надання статусу учасника бойових дій з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення, подав апеляційну скаргу.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що позивач до складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС не відряджався, а отже службу в підрозділі оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції не проходив, що виключає правові підстави для надання йому статусу учасника бойових дій.

30.09.2019 від позивача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, в зв`язку з чим просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 був співробітником податкової міліції у званні старшого лейтенанта податкової міліції, який обіймав посаду старшого слідчого з особливо важливих справ відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області.

Наказом Державної фіскальної служби України від 29.05.2015 №1539-о "Про відрядження працівників податкової міліції", позивача відряджено у розпорядження ГУ ДФС у Донецькій області та ГУ ДФС у Луганській області на період з 01 червня по 29 червня 2015 року (29 календарних днів).

В послідуючому, наказом Державної фіскальної служби України від 26.06.2015 №1905-о "Про продовження відрядження працівників податкової міліції", продовжено відрядження ОСОБА_1 на період з 30 червня по 28 липня 2015 року (29 календарних днів).

При цьому, наказами Державної фіскальної служби України: від 28.07.2015 №2268-о "Про продовження відрядження працівників податкової міліції", відрядження позивача продовжено на період з 29 липня по 03 серпня 2015 року (6 календарних днів); від 26.08.2015 №2681-о "Про продовження відрядження працівників податкової міліції", продовжено відрядження на період з 27 серпня по 08 вересня (13 календарних днів).

Згідно витягу із наказу Першого заступника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 23.11.2015 №327, старший лейтенант податкової міліції Шуляк О.О ОСОБА_3 , старший слідчий з ОВС відділу кримінальних розслідувань слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Хмельницькій області є таким, що перебуває у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з метою виконання службових (бойових) завдань з 01 червня по 26 вересня 2015 року.

Відповідно до витягу з наказу Керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 23.07.2015 №0160 "Про залучення до проведення антитерористичної операції" слід вважати залученими до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та відрядженими в район її проведення з підпорядкуванням керівнику антитерористичною операцією на території Донецької та Луганської областей з 1 червня по 1 серпня 2015 року працівника Державної фіскальної служби України Шуляка ОСОБА_4 .О.

У наказі Керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.09.2015 №0170 "Про залучення до проведення антитерористичної операції" зазначено, що слід вважати залученими до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей та відрядженими в район її проведення з підпорядкуванням керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в Донецькій та Луганській областях з 01 серпня по 04 вересня 2015 року співробітника Державної фіскальної служби України ОСОБА_1

Довідкою ГУ ДФС у Луганській області від 03.03.2017 №677/8/12-32-41 підтверджується, що старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_1 дійсно в період з 1 червня по 6 вересня 2015 року на підставі наказів ДФС України був відряджений до ГУ ДФС у Луганській області та перебував у підпорядкуванні начальника управління оперативного забезпечення на окремих територіях зон АТО Головного управління ДФС у Луганській області, а також фактично проходив службу у даному підрозділі, з метою виконання бойових завдань та прийняття безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Луганської області.

Із довідки Державної фіскальної служби України про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 30.03.2017 №549/99-99-21-10-01-18д слідує, що старший лейтенант податкової міліції ОСОБА_1 в період з 1 червня по 6 вересня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей. У зазначеній довідці вказано, що остання є підставою для надання особі статусу учасника бойових дій.

В подальшому, позивач звернувся до Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України.

Листом Державної фіскальної служби України від 28.04.2017 №5934/Ш/99-99-04-04-01-14 "Про надання інформації" за підписом директора Департаменту кадрової політики та роботи з персоналом, заступника голови Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС, ОСОБА_1 повідомлено, що комісією прийнято рішення відмовити в наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т. ч. колишніх) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, які відряджались до головних управлінь ДФС у Донецькій та/чи Луганській областях, у зв`язку з чим повернуто позивачу направлені до Комісії заяву та матеріали.

На адвокатський запит позивачу направлено копію рішення (протоколу) №5 засідання Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у ДФС від 25 квітня 2017 року де зазначено, що у зв`язку з відсутністю правових підстав, комісією одноголосно прийнято рішення відмовити у наданні статусу учасника бойових дій працівникам (в т.ч. колишніх) слідчих підрозділів фінансових розслідувань ДФС, про що поінформувати усіх осіб, які зверталися до комісії щодо надання їм статусу учасника бойових дій. Вказано, що листом Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21.04.2017 №1730/02/05.1-17 поінформовано Державну фіскальну службу України про те, що надання статусу учасника бойових дій іншим працівникам ДФС окрім осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції без внесення змін до чинного законодавства України не вбачається можливим.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду зданим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 №957 містить вичерпний перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій. Оскаржуване рішення не містить будь-яких передбачених Положенням підстав для відмови, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Нормами матеріального права, які регулюють спірні правовідносини є Конституція України, Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-ХІІ (далі - Закон № 3551-ХІІ), Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №413 від 20.08.2014 (далі - Порядок № 413), Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2016 №957 (далі - Положення №957).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них, є Закон України від 22 жовтня 1993 року №3551-ХІІ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Статтею 5 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Пунктом 19 частини першої статті 6 Закону Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" передбачено, що учасниками бойових дій визнаються, зокрема, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі Порядок № 413 ).

Зокрема, пунктом 2 зазначеного Порядку визначено, що статус учасника бойових дій надається військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військово-службовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.

Пунктом 4 Порядку №413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №413 рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається: комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, зокрема, в ДФС; міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Порядок розгляду матеріалів та надання статусу учасника бойових дій у Державній фіскальній службі встановлений Положенням про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2016 року № 957 (далі Положення №957)

Згідно з п.1 розділу ІІ Положення №957 комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Перелік підстав для відмови у наданні статусу учасника бойових дій встановлений пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, а саме, у разі: відсутності документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення; надання недостовірних даних про особу; виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення; наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Будь-яких інших підстав до відмови вказане Положення № 957 не містить, зазначений перелік є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України про відмову позивачу в наданні статусу учасника бойових дій від 28 квітня 2017 року за №5 не містить будь-яких з передбачених законом підстав для відмови в наданні статусу учасника бойових дій.

Також, як слідує з матеріалів справи, позивач з 01.06.2015 по 08.09.2015 на підставі наказів Державної фіскальної служби України відряджався до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей та брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Місцем дислокації позивача під час перебування на території проведення АТО був підрозділ оперативного забезпечення окремих територій зон проведення АТО ГУ ДФС Донецької та Луганської областей.

Отже, розташування місця дислокації підрозділу, в якому позивач виконував свої обов`язки, місця та умов несення служби свідчать про те, що останній фактично брав безпосередню участь в антитерористичній операції, виконанні бойових (службових) завдань в умовах безпосереднього зіткнення та вогневого контакту з противником.

Крім того, підставою для надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій є довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України №549/99-99-21-10-01-18д від 30.03.2017.

При цьому, безпідставним та необґрунтованим є посилання відповідача на лист Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21 квітня 2017 року № 1730/02/05.1-17 як на підставу прийняття рішення про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, що створює обов`язкові правові наслідки у відповідній сфері суспільних відносин.

Щодо посилань відповідача на те, що відповідно до вимог Положення статус учасника бойових дій може бути наданий лише особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення Луганської та Донецької областей, колегія суддів зазначає наступне.

Перебуваючи у відрядженні в зоні АТО та ризикуючи власним життям і здоров`ям, позивач мав законні сподівання бути визнаним державою учасником бойових дій. Він виконував той самий обсяг обов`язків на тих самих територіях та у таких самих умовах, що й працівники підрозділів оперативного забезпечення Луганської та Донецької областей, але за такої редакції Положення обмежений в отриманні статусу та подальших пільг.

Враховуючи, що єдиною підставою до відмови стало те, що позивач під час перебування на території проведення АТО обіймав посаду слідчого відділу фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Хмельницькій області, тобто територіального підрозділу, який знаходиться поза зоною Луганської та Донецької областей, на переконання колегії суддів, відповідачем при прийнятті такого рішення було порушено принцип рівності громадян, закріплений статтею 24 Конституції України, що є неприпустимим.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Пічкур проти України», зазначив, зокрема, що користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою.

В Україні діє принцип верховенства права, у відповідності до якого людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Враховуючи недосконале правове врегулювання спірних правовідносин, колегія суддів, керуючись принципом верховенства права вважає, що відмова відповідача є дискримінаційною та такою, що позбавляє позивача як учасника бойових дій можливості отримання пільг та переваг, гарантованих Конституцією та Законами України.

Аналогічна правова позиція викладена постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №825/1048/17 та від 25 липня 2019 року у справах №808/1767/17, № 826/7892/17, № 804/6257/17.

Виходячи з аналізу наведених норм права, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про відсутність у відповідача законних підстав для відмови позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, а тому оскаржуване рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Іваненко Т.В. Сторчак В. Ю.