Справа № 520/1443/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р.Справа № 520/1443/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Гуцала М.І. , Перцової Т.С. ,

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - Хачатрян Н.А.,

представника відповідача - Гордєєва С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року (суддя Мороко А.С.; м. Харків; повний текст рішення складено 12.06.2019) по справі № 520/1443/19

за позовом Головного управління Держпраці у Харківській області

до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке"

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Держпраці у Харківській області (далі позивач, ГУ Держпраці у Харківській області) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із позовом до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке" (далі відповідач ПОСП "Бурлуцьке") в якому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, просить суд застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до відповідача шляхом заборони виробництва (виготовлення), виконання робіт, а саме: виконання робіт з ремонту та обслуговування електроустановок; експлуатацію вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, яка встановлена в майстерні МТП; виконання електрозварювальних робіт.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що зі сторони відповідача існують не усунуті порушення нормативно-правових актів з охорони праці, що підтверджується приписом Головного управління Держпраці у Харківській області № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 червня 2019 року адміністративний позов Головного управління Держпраці у Харківській області задоволено частково.

Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке" (місцезнаходження - вул. Українська, с. Плоске, Великобурлуцький район, Харківська область, 62607, ідентифікаційний код - 30742985) шляхом заборони виконання робіт з ремонту та обслуговування електроустановок до повного усунення порушень, визначених в пунктах 5, 6, 7 припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018; експлуатацію вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, яка встановлена в майстерні МТП до повного усунення порушень, визначених в пунктах 12, 13 припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків обставинам справи, визнання встановленими обставини, що не були доведені, порушення судом норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що звертаючись до суду з даним позовом позивач фактично посилався на не усунення відповідачем порушень, зазначених у п. п. 6, 7 Акту перевірки, а не 5, 6, тому, суд першої інстанції, дійшовши висновку про те, що відповідачем не усунуто порушення, зазначене у п. 5 Акту перевірки, вийшов за межі предмету спору, чим порушив ст. 9 КАС України. Також відповідач посилається на те, що судом першої інстанції при винесенні рішення не враховано, що позивачем не конкретизовано які саме електроустановки він просить заборонити використовувати та які засоби захисту він вважає непридатними, а відтак рішення суду є непропорційним втручанням у господарську діяльність відповідача, оскільки задоволення цієї позовної вимоги забороняє проведення ремонту та обслуговування всіх електроустановок, у тому числі і справних. Крім того, відповідач заперечує наявність порушень, викладених у п.п. 12, 13 Акту перевірки, з посиланням на те, що у 2017 році на підприємстві пройшли навчання і перевірку знань правил будови і безпечної експлуатації вантажопідіймальних кранів: директор господарства, головний інженер, інженер з охорони праці, що підтверджується відповідними посвідченнями дійсними до 2020 року, а тому вважає висновок про відсутність навчання відповідальної особи відповідача таким, що не відповідає дійсності. З приводу порушення розділу VІ глави 5 п.8 Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання НПАОП 0.00-1.80-18 внаслідок допущення до керування вантажоприймальними кранами та машинами, що керуються з підлоги працівників, які не пройшли перепідготовку за професією машиніста крана, відповідач зазначає, що вказаними Правилами встановлено, що до керування вантажопідіймальними кранами та машинами, що керуються з підлоги допускаються: 1) машиністи крана 2) працівники, які користуються цими вантажопідіймальними кранами та машинами на своїх робочих місцях, які пройшли перепідготовку за професією машиніста крана. В той же час на підприємстві наявний співробітник, який має посвідчення машиніста крана, а відтак, на переконання відповідача, твердження позивача про порушення п.8 Правил не відповідає дійсності. Доказів допущення до керування інших працівників, ніж машиніст крана, позивачем не надано. Крім того, відповідач вказує, що на час проведення перевірки вантажопідіймальна машина-електрична таль інв.№ б/н не експлуатувалася у зв`язку з виходом з ладу, та на підставі наказу директора підприємства № 56/1 від 04.09.2018 була знеструмлена.

Заперечуючи проти доводів і вимог апеляційної скарги, позивачем подано відзив в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача та представника відповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі наказу № 01.01-07/1678 від 01.11.2018, направлення на перевірку № 01.01-94/04/3122 у період з 07.11.2018 по 13.11.2018, посадовими особами Головного управління Держпраці у Харківській області проведено планову перевірку приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке" на предмет дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки.

Результати перевірки оформлені актом № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018, яким встановлено порушення відповідачем нормативно-правових актів з охорони праці (охорони надр), зокрема:

- непридатні для застосування засоби захисту не вилучено з експлуатації, а також не зроблено запис у Журналі обліку та зберігання засобів захисту згідно з додатком 1 до цих Правил, що є порушенням п. 4.2.6 Правила експлуатації електрозахисних засобів НПАОП 40.1-1.-07-01, ст.ст. 8, 13 Закону України Про охорону праці (п. 6 Акту);

- відсутній журнал обліку захисних засобів, що є порушенням п. 9.7.3 НПАОП 40.1-1.21-98, ст. 13 Закону України Про охорону праці (п. 7 Акту);

- відсутнє навчання відповідальної особи згідно правил Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання НПАОП 0.00-1.80-18, що є порушенням вимог п.4.1. НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, ст. 18 Закону України Про охорону праці (п. 12 Акту);

- до керування вантажопідіймальними кранами та машинами, що керуються з підлоги допускаються працівники, які не пройшли перепідготовку за професією машиніста крана, що є порушенням розділ. VI. глава. 5 п.8 Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання НПАОП 0.00-1.80-18 (п. 13 Акту);

- пошкоджено (відсутнє) заземлення зварювального столу, що є порушенням п. 2.15, 2.16 глави 2, розділу V НПАОП 0.00-1.71-13, ст. 13 Закону України Про охорону праці (п. 21 Акту).

Приписом № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018 встановлено фахівцями Головного управління Держпраці у Харківській області строк для усунення виявлених порушень підприємством.

У зв`язку з тим, що частина порушень, встановлених актом № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018 не виконана, а виявлені порушення, про які зазначено в п. п. 6, 7, 12, 13, 21 Акту перевірки, на переконання ГУ Держпраці у Харківській області створюють загрозу життю та здоров`ю людей, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів, на підтвердження усунення виявлених під час перевірки порушень, про які зазначено в п.п. 5, 6, 7, 12, 13 Акту перевірки, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке" шляхом заборони виконання робіт з ремонту та обслуговування електроустановок, експлуатацію вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, яка встановлена в майстерні МТП.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 № 2694-ХІІ (далі - Закон № 2694-ХІІ) державна політика у галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах: пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; підвищення рівня промислової безпеки шляхом забезпечення суцільного технічного контролю за станом виробництв, технологій та продукції, а також сприяння підприємствам у створенні безпечних та нешкідливих умов праці.

Відповідно до вимог статті 38 Закону України "Про охорону праці" державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, Держпраці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно з п. 7 даного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За приписами Положення про Управління Держпраці, Управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням законодавства з охорони праці, гігієни праці, промислової безпеки, безпеки робіт у сфері поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, у тому числі з питань монтажу, ремонту, реконструкції, налагодження і безпечної експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних та інших засобів виробництва і машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки та організації проведення навчання (в тому числі спеціального) і перевірки знань з питань охорони праці; навчання працівників у сфері поводження з вибуховими матеріалами та перевірки їх знань.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877-V).

Приписами ст. 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Відповідно до ч. 1 та 4 ст. 4 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно визначення, наведеного в ст. 1 цього Закону, заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Згідно з ч. 6, 7 ст. 7 Закону № 877-V за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Частиною 5 ст. 4 Закону № 877-V передбачено, що виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Отже повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можливе лише за рішенням суду. При цьому передумовою прийняття такого рішення є встановлення факту (фактів) виконання робіт (надання послуг) суб`єктами господарювання та порушень вимог законодавства під час їх виконання, які створюють загрозу життю працюючих.

Таким чином, існує три обставини, які обов`язково мають бути встановлені у цій справі: наявність порушення правил охорони праці та безпеки життєдіяльності; наявність загрози життю та здоров`ю працівників відповідача; прямий та безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між порушенням та загрозою.

Заборона виконання робіт та експлуатації певного об`єкту є крайнім заходом впливу і повинна застосовуватися у виключних випадках, коли виявлені порушення дійсно становлять реальну загрозу життю і здоров`ю людей, а усунення цих порушень вимагає вжиття саме таких заходів реагування.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході проведення перевірки ПОСП "Бурлуцьке" було виявлено 33 порушення нормативно-правових актів з охорони праці, 5 з яких, на думку позивача, створюють загрозу життю та здоров`ю людей та які не усунуто відповідачем станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, перелік яких наведено вище.

З приводу виявленого порушення щодо не вилучення непридатних для застосування засобів захисту з експлуатації, а також не здійснення запису у Журналі обліку та зберігання засобів захисту згідно з додатком 1 до цих Правил, що є порушенням п. 4.2.6 Правила експлуатації електрозахисних засобів НПАОП 40.1-1.-07-01, відсутність журналу обліку захисних засобів, що є порушенням п. 8.7.3 НПАОП 40.1-1.21-98, ст. ст. 8, 13 Закону України Про охорону праці (п. 6, п. 7 Акту), колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 13 Закону № 2694-XII роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. З цією метою роботодавець, зокрема, забезпечує належне утримання будівель і споруд, виробничого обладнання та устаткування, моніторинг за їх технічним станом; здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, використанням засобів колективного та індивідуального захисту, виконанням робіт відповідно до вимог з охорони праці.

Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України 05.06.2001 р. № 253 затверджено Правила експлуатації електрозахисних засобів.

Правила експлуатації електрозахисних засобів (далі Правила) поширюються на електрозахисні засоби, які експлуатуються в електроустановках.

Відповідальність працівників за організацію користування та утримання засобів захисту встановлена п. 4.2 цих Правил.

Працівники, які винні у порушенні цих Правил, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну або кримінальну відповідальність згідно з чинним законодавством.

За безпечність конструкції, правильність вибору матеріалів, якість виготовлення, а також за відповідність засобів захисту чинним в Україні нормативним документам повинні нести відповідальність керівники підприємств, установ, організацій (незалежно від форми власності), що виготовляють ці засоби захисту, орган, який видав сертифікат на виробництво та на реалізацію захисних засобів, в тому числі і засобів захисту зарубіжного виробництва.

Керівники підприємств, установ, організацій та інші посадові особи несуть персональну відповідальність за виконання вимог цих Правил у межах покладених на них завдань та функціональних обов`язків згідно з чинним законодавством.

Працівників, які обслуговують електроустановки, необхідно забезпечити усіма необхідними засобами захисту, навчити правилам користування цими засобами і зобов`язати застосовувати їх для створення безпечних умов праці.

Відповідальність за своєчасне забезпечення працівників і комплектування електроустановок випробуваними засобами захисту відповідно до норм комплектування, організацію належних умов зберігання, створення необхідного запасу, своєчасне проведення періодичних оглядів і випробувань, вилучення непридатних засобів і за організацію обліку їх несе власник цих засобів відповідно до ДНАОП 0.00-4.26-96 "Положення про порядок забезпечення працівників спеціальним одягом, спеціальним взуттям та іншими засобами індивідуального захисту".

Згідно із пп. 4.2.6 Правил експлуатації електрозахисних засобів ПАОП 40.1-1.07-01 у разі виявлення непридатних для застосування засобів захисту їх необхідно вилучити з експлуатації, довести до відома про це власника цих засобів, а також зробити запис у "Журналі обліку та зберігання засобів захисту" згідно з додатком 1 до цих Правил.

Підпунктом 8.7.3 п. 8 Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України Комітету по нагляду за охороною праці № 4 від 09.01.98 встановлено перелік документації, необхідної для проведення опосвідчення стану безпеки електроустановок споживачів, серед яких є Журнал обліку та зберігання засобів захисту.

Як вбачається з акту перевірки, останній не містить систематизованого викладу виявлених під час перевірки фактів порушень відповідачем норм законодавства, зокрема, у ньому не наведено переліку засобів захисту, що перебувають в експлуатації на підприємстві та є непридатними і підлягають вилученню, а лише констатовано, що відповідачем не вилучено з експлуатації непридатні засоби захисту та не зроблено запис у Журналі. Відповідних відомостей позивачем не наведено ні у позовній заяві, ні під час судового розгляду справи.

Водночас, відповідачем заперечується наявність вказаного порушення на час розгляду справи в суді, на підтвердження чого підприємством було надано до матеріалів справи копію першого (титульного) та останнього заповненого аркушів журналу обліку та зберігання засобів захисту ПОСП "Бурлуцьке", які не було прийнято судом першої інстанції в якості належного доказу, що підтверджує виконання підприємством вказаних вище порушень в повному обсязі.

З метою повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, судом апеляційної інстанції було запропоновано відповідачу надати засвідчену належним чином копію Журналу обліку та зберігання засобів захисту ПОСП "Бурлуцьке" у повному обсязі.

На виконання вимог суду, відповідачем було надано копію журналу обліку та зберігання засобів захисту, який розпочато 13.11.2018 та відповідно до якого на підприємстві наявні наступні засоби захисту: рукавички безшовні з діелектричної гуми № 1 та № 2, показник напруги «Поиск-1» № 48196, показник напруги однополюсний № 1, пасатіжи № 1, бокорізи № 1, викрутка №№ 1-5.

Всі придатні засоби захисту, що вказані у журналі, пройшли випробування проведені ХРЕМ СДІЗП В- ОСОБА_1 РВ АТ «Харківобленерго», на підтвердження чого відповідачем надано відповідні протоколи випробування.

За таких обставин та враховуючи, що Акт перевірки не містить переліку непридатних засобів захисту, колегія суддів приходить до висновку, що на час звернення ГУ Держпраці у Харківській області з даним позовом до суду, відповідачем було усунуто порушення, про які зазначено в п. п. 6, 7 Акту перевірки.

З приводу виявлених порушень, про які зазначено в п. п. 12, 13 Акту перевірки, а саме: щодо відсутності навчання відповідальної особи згідно правил Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання НПАОП 0.00-1.80-18, що є порушенням вимог п.4.1. НПАОП 0.00-4.12-05 Типове положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, ст. 18 Закону України Про охорону праці та допуску до керування вантажопідіймальними кранами та машинами, що керуються з підлоги працівників, які не пройшли перепідготовку за професією машиніста крана, що є порушенням розділ. VI. глава. 5 п.8 Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання НПАОП 0.00-1.80-18, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про охорону праці, працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії.

Працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою або там, де є потреба у професійному доборі, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Перелік робіт з підвищеною небезпекою затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Посадові особи, діяльність яких пов`язана з організацією безпечного ведення робіт, під час прийняття на роботу і періодично, один раз на три роки, проходять навчання, а також перевірку знань з питань охорони праці за участю профспілок.

Порядок проведення навчання та перевірки знань посадових осіб з питань охорони праці визначається типовим положенням, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони праці.

Не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.

У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.

Вивчення основ охорони праці, а також підготовка та підвищення кваліфікації спеціалістів з охорони праці з урахуванням особливостей виробництва відповідних об`єктів економіки забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти і науки, в усіх навчальних закладах за програмами, погодженими із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Тобто стаття 18 Закону № 2694-XII містить загальні вимоги щодо необхідності проходження працівниками під час прийняття на роботу і в процесі роботи за рахунок роботодавця інструктажу та навчання з питань охорони праці працівників.

Згідно із п. 4.1 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці та Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15, посадові особи та інші працівники, безпосередньо зайняті на роботах, зазначених у Переліку робіт з підвищеною небезпекою, затвердженому наказом Держнаглядохоронпраці України від 26.01.2005 N 15 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 за N 232/10512, та Переліку робіт, де є потреба у професійному доборі, затвердженому наказом МОЗ України та Держнаглядохоронпраці України від 23.09.94 N 263/121 і зареєстрованому Міністерством юстиції України 25.01.95 за N 18/554 (далі - роботи підвищеної небезпеки), проходять спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Спеціальне навчання з питань охорони праці проводиться роботодавцем на підприємстві за навчальними планами та програмами, які розробляються з урахуванням конкретних видів робіт, виробничих умов, функціональних обов`язків працівників і затверджуються наказом (п. 4.3 Типового положення).

Перевірка знань з питань охорони праці після проведення спеціального навчання проводиться комісією підприємства. У разі неможливості створити комісію з перевірки знань з питань охорони праці на підприємстві перевірка знань проводиться комісією спорідненого підприємства або територіального управління спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з нагляду за охороною праці (п. 4.4 Типового положення).

Наказом Міністерства соціальної політики України від 19.01.2018 № 62 затверджено Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання (далі - Правила). Ці Правила поширюються на суб`єктів господарювання незалежно від форм власності та організаційно-правових форм, що займаються монтажем, демонтажем, експлуатацією (використання за призначенням, технічне обслуговування, ремонт), модифікацією (реконструкція чи модернізація), перевіркою технічного стану (технічний огляд, експертне обстеження) вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання (далі - обладнання), а також установлюють мінімальні вимоги безпеки до обладнання, яке роботодавцем повинно підтримуватися на рівні, зазначеному в цих Правилах та інших нормативно-правових актах з охорони та гігієни праці, під час його використання. Дія цих Правил поширюється, зокрема, на вантажопідіймальні крани всіх типів.

Розділом VI вказаних Правил встановлено вимоги щодо експлуатації обладнання.

Згідно із п. 8 глави 5 цього розділу Правил передбачено, що до керування вантажопідіймальними кранами та машинами, що керуються з підлоги (з підвісного пульта чи по радіо), чи зі стаціонарного поста, крім машиністів, можуть допускатися працівники, які користуються цими вантажопідіймальними кранами та машинами на своїх робочих місцях, які пройшли перепідготовку за професією машиніста крана.

Керування з пульта по радіо чи зі стаціонарного поста вантажопідіймальними кранами та машинами, що переміщують небезпечні вантажі (отруйні, вибухові, радіоактивні тощо), а також керування вантажопідіймальними кранами та машинами з пульта по радіо у разі його перебування в кабіні мають здійснювати машиністи кранів.

Главою 6 цього розділу Правил встановлено вимоги до відповідальних працівників, машиністів, стропальників, згідно із пп. 1 якого працівник, який здійснює нагляд за утриманням та безпечною експлуатацією обладнання, перед призначенням повинен пройти підготовку та перевірку знань з охорони праці, повинен знати вимоги цих Правил, відповідних інструкцій з охорони праці для машиністів обладнання, стропальників, слюсарів (електрослюсарів) з ремонту та обслуговування обладнання, відповідних інструкцій виробників з монтажу та експлуатації обладнання.

Як свідчать матеріали справи, позивач, посилаючись на порушення підприємством вимог цих Правил, а саме: відсутність навчання відповідальної особи згідно цих Правил та допуск до керування вантажопідіймальними кранами працівників, які не пройшли перепідготовку за професією машиніста крана, просить суд заборонити експлуатацію вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, яка встановлена в майстерні МТП, до усунення відповідачем вказаних порушень.

Водночас, як встановлено з наданих відповідачем доказів, вантажопідіймальна машина - електричної талі інв. № б/н, яка встановлена в майстерні МТП, не експлуатується на підприємстві у зв`язку із виходом з ладу електродвигуна. У зв`язку з цим, директором ПОСП "Бурлуцьке" було прийнято наказ № 56/1-ОД від 04.09.2018, яким наказано знеструмити електричну таль, інвентарний № б/н, до повного усунення поломки. Виконання наказу покладено на головного інженера підприємства ОСОБА_2 . (а.с. 51).

Відповідач стверджує, що вказаний наказ було виконано, знеструмлення вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, було здійснено шляхом видимого фізичного розриву кабелю, що підтверджується долученим до відзиву на позовну заяву фото (а.с. 52).

Таким чином, на час проведення перевірки у період з 07 по 13 листопада 2018 року експлуатація вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, заборонити експлуатацію якої позивач просить суд, підприємством не здійснювалось. Доказів зворотного матеріали справи не містять та в ході перевірки не встановлено.

За таких обставин, враховуючи, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами факту експлуатації ПОСП "Бурлуцьке" вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, а відповідно й факту порушення вищенаведених вимог Правил охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання, колегія суддів вважає вимогу позивача про заборону експлуатації вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, яка встановлена в майстерні МТП, необґрунтованою, безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню.

З приводу висновку суду першої інстанції про порушення відповідачем вимог п. 4.4.3 Правил експлуатації електрозахисних засобів ПАОП 40.1-1.07-01, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 253 від 05.06.2001, колегія суддів зазначає, що наявність вказаного порушення не було підставою для звернення ГУ Держпраці у Харківській області з даним позовом, а отже надаючи оцінку вказаним обставинам суд першої інстанції вийшов за межі підстав позову та предмету доказування у справі.

Щодо порушення № 21 припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018, а саме: пошкоджено (відсутнє) заземлення зварювального столу, що є порушенням п.2.15,2.16 глава 2, розділу V НПАОП 0.00-1.71-13, та вимоги позивача про заборону виконання електрозварювальних робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для її задоволення, оскільки як встановлено судом, згідно технічного звіту № 288 від 16.09.2018 ТОВ "Ікар" проведено профілактичні виміри заземлення усього обладнання на підприємстві, перевірено ізоляцію кабелей, у тому числі і зварювального столу.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог ГУ Держпраці у Харківській області з прийняттям в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке" задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року по справі № 520/1443/19 скасувати в частині задоволення позовних вимог Головного управління Держпраці у Харківській області та застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) до приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Бурлуцьке" (місцезнаходження - вул. Українська, с. Плоске, Великобурлуцький район, Харківська область, 62607, ідентифікаційний код - 30742985) шляхом заборони виконання робіт з ремонту та обслуговування електроустановок до повного усунення порушень, визначених в пунктах 5, 6, 7 припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018; експлуатацію вантажопідіймальної машини - електричної талі інв. № б/н, яка встановлена в майстерні МТП до повного усунення порушень, визначених в пунктах 12, 13 припису Головного управління Держпраці у Харківській області № 19-03-04-5409/1260-1995/5403 від 13.11.2018..

Прийняти в цій частині постанову, якою у задоволенні зазначених позовних вимог Головного управління Держпраці у Харківській області - відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року по справі № 520/1443/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) М.І. Гуцал Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 30.10.2019 року