Справа № 500/1315/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8686/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Обрізка І.М., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 500/1315/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Марінович У.А.,

час ухвалення рішення 18.07.2019 року,

місце ухвалення рішення м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення 18.07.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до Козівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області , в якій просить: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пунктів 2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат; - зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пунктів 2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з урахуванням проведених виплат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII). 24.05.2019 позивач звернувся зі заявою до відповідача про перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до статті 59 Закону № 796-XII. Однак, відповідач листом від 05.06.2019 № 12/Р-11 відмовив позивачу у перерахунку такої пенсії, мотивуючи тим, що перерахунок пенсії проводиться особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Також, зазначено, що Міністерство соціальної політики України не визначилось з порядком обчислення пенсій зазначеним категоріям осіб, а тому підстав для перерахунку пенсії позивачу немає.

Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", що міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюється лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю. Словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ зі змінами, визнане неконституційними, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З огляду на зазначене, позивач вважає, що він має право на перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, оскільки позивач у складі військової частини 43187 приймав участь з 07.03.1987 по 26.05.1987 у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого отримав ІІІ групу інвалідності.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 500/1315/19 позовні вимоги задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивачу з врахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 рік та зобов`язати Управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії позивачу з врахуванням саме такого показника середньої заробітної плати з 25.04.2019 року.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що право на перерахунок пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у нього виникло з дати прийняття Конституційним Судом України Рішення від 25.04.2019 року у справі № 3-14/2019, тобто з 25.04.2019 року, а не з 24.05.2019 року, як це зазначено в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції. Крім того, законодавством не передбачено, що при перерахунку пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ у зв`язку зі зміною мінімальної заробітної плати автоматично змінюється і показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески. Оскільки з моменту доповнення Постанови № 1210 пунктом 9-1, тобто з 2017 року, при перерахунку пенсії відповідно до зазначеної правової норми застосовувався показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, то саме такий показник має застосовуватися при перерахунку пенсії позивачу, а не аналогічний показник за 2018 рік, який неправомірно застосував відповідач при перерахунку пенсії позивачу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи те, що позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (1категорія), внаслідок чого отримав ІІІ групу інвалідності, суд дійшов висновку, що останній належить до числа осіб, на яких поширюється дія статті 59 Закону № 796-ХІІ.

Враховуючи Рішення Конституційного Суду України №1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019, суд дійшов висновку, що частина третя статті 59 Закону № 796-XII щодо призначення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати поширюється на позивача з 25.04.2019.

При цьому, аналізуючи пункт 9-1 Постанови № 1210, суд першої інстанції дійшов висновку, що зазначена пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за бажанням особи, тобто за волевиявленням особи, а тому таке обчислення пенсії повинно здійснюватися з моменту звернення особи з відповідною заявою.

29 жовтня 2019 року в судовому засіданні за клопотанням апелянта проведено заміну сторони відповідача Козівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону № 796-XII.

24.05.2019 позивач звернувся зі заявою до відповідача про перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року відповідно до статті 59 Закону № 796-XII, пункту 9-1 Постанови № 1210 та пунктів 2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Постанова № 851), з урахуванням проведених виплат (арк. справи 23).

Листом від 05.06.2019 № 12/Р-11 відповідач відмовив позивачу у перерахунку такої пенсії, мотивуючи тим, що Міністерство соціальної політики України не визначилось з порядком обчислення пенсій зазначеним категоріям осіб.

Також з матеріалів справи встановлено, що позивач з 07.03.1987 по 26.05.1987 у складі військової частини 43187 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, внаслідок чого отримав ІІІ групу інвалідності, про що свідчить архівна довідка, військовий квиток та довідка до акта огляду МСЕК (арк. справи 20-22).

Також, позивач являється учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (1категорія), про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 (арк. справи 18).

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Право позивача на перерахунок пенсії відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ не є предметом даного апеляційного перегляду.

Разом з тим, апелянт оспорює дату, з якого такий перерахунок має бути здійснений та показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується при перерахунку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України передбачено, що основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення є Закон №796-XII.

Статтею 1 Закону №796-XII встановлено мету та основні його завдання, в тому числі, спрямування його на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території, розв`язання проблем громадян медичного і соціального характеру, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї.

Відповідно до ст.59 Закону № 796-XII пенсії військовослужбовцям призначаються з їх грошового забезпечення згідно з цим Законом та іншими законодавчими актами. Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначається відповідно до статті 51 цього Закону.

Військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону.

Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Конституційного Суду України від 25.04.2019 №1-р (ІІ)/2019 по справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової служби», яке міститься у положеннях ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ від 28.02.1991 зі змінами, за якими визнання розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Отже, цим Рішенням Конституційний Суд України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення «дійсної строкової», яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-ХІІ, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю.

Отже, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів вважає, що положення ч.3 ст.59 Закону №796-ХІІ втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення, а відтак позивач має право на перерахунок пенсії у п`ятикратному розмірі на підставі ч.3 ст.59 цього Закону, починаючи з 25.04.2019 року.

Відтак, апеляційний суд зазначає, що перерахунок та виплату пенсії позивачу слід провести з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ.

Апеляційний суд враховує, що на момент ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення Управління ПФУ безпідставно відмовило позивачу в перерахунку йому пенсії на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, хоча на час винесення оспорюваної позивачем відмови пенсійного органу вже було ухвалене Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року щодо конституційності зазначеної правової норми.

Підстави для ретроспективного застосування Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2019 року, як про це просить позивач в позові, відсутні, оскільки про таке ні в самому тексті Рішення Конституційного Суду України не йдеться, ні в будь-яких нормах Конституції України чи інших законодавчих актах не зазначено про можливість такого застосування.

До того ж, в апеляційній скарзі апелянт сам зазначає про необхідність перерахунку йому пенсії саме з 25.04.2019 року.

Відомостей щодо здійсненого відповідачем перерахунку пенсії позивачу відповідно до частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ, крім того, що зазначено в апеляційній скарзі (про перерахунок його пенсії пенсійним органом з 01.07.2019 року з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2018 рік), у справі немає.

Отже, на час винесення спірного рішення такого перерахунку здійснено не було і станом на час перегляду справи в апеляційному порядку належний перерахунок з 25.04.2019 року не виконаний.

Тому бездіяльність відповідача у здійсненні перерахунку пенсії позивачу на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ з 25.04.2019 року є протиправною.

Тобто висновки суду першої інстанції про необхідність перерахунку пенсії позивача з 24.05.2019 року не ґрунтуються на матеріалах справи.

Щодо вимог позивача про застосування при перерахунку його пенсії показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 рік, то такі на думку колегії суддів є безпідставними.

На час звернення позивача до суду взагалі не було здійснено будь-якого перерахунку пенсії, а відтак вимога щодо застосування конкретного показника середньої заробітної плати була передчасною.

Доводи апелянта про те, що застосування відповідачем показника середньої заробітної плати за 2018 рік при здійсненому перерахунку, який відбувся після звернення до суду виходять за межі пред`явленого позову.

Крім того, як зазначає апелянт і що не заперечується відповідачем, перерахунок пенсії позивачу на підставі частини третьої статті 59 Закону № 796-ХІІ здійснюється відповідно до пункту 9-1 Постанови № 1210.

Дана постанова містить формулу такого перерахунку, в якому застосовується показникЗс1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Оскільки перерахунок пенсії позивачу має здійснюватися з 25.04.2019 року, то і підстави для застосування показника Зс1 за 2016 рік відсутні.

Доводи апелянта про те, що зміна розміру мінімальної заробітної плати не повинна тягнути зміну розміру показника Зс1, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства та підзаконних актів, якими врегульований перерахунок пенсії на підставі частини 9 статті 59 Закону № 796-ХІІ, оскільки як зазначалося вище при такому перерахунку має братися показник Зс1 - середньої заробітної плати (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, тобто в даному випадку 2018 року.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 КАСУ України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на неповно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта частково спростовують висновку суду першої інстанції.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до пункту 2 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно частин першої та другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Невідповідність висновків суду обставинам справи вважається у тому разі, якщо останні встановлені судом повно та згідно з дослідженими ним доказами, проте висновки зі встановлених обставин зроблені невірно.

Неправильне застосування матеріального права має місце у разі застосування неправильного витлумаченого закону, який хоч і підлягав застосуванню, проте його зміст і сутність сприйнято неправильно через розширене тлумачення.

Суд першої інстанції у справі, що розглядається, неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки встановленим обставинам, висновки суду не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 317, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18 липня 2019 року у справі № 500/1315/19 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пунктів 2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з урахуванням проведених виплат.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії з 25.04.2019, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, з урахуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року, відповідно до частини третьої статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пункту 9-1 постанови КМУ від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пунктів 2-3 постанови КМУ від 15.11.2017 № 851 "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді І. М. Обрізко
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 01.11.2019 року