Справа № 1440/1946/18
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №1440/1946/18

адміністративне провадження №К/9901/10971/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Калашнікової О.В.,

суддів - Білак М.В., Губської О.А.

за участю:

секретаря судового засідання - Носадчої О.Е.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Компанієць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №1440/1946/18

за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Державної установи "Центр пробації", про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року (прийняте у складі головуючого судді Птичкіної В.В.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Єщенка О.В., суддів: Димерлія О.О., Кравченка К.В.)

І. Суть спору

1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, Державної установи "Центр пробації", в якому просив:

1.1. визнати протиправним та скасувати наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 17 липня 2018 року № 139 о/с в частині звільнення позивача зі служби з підстави, встановленої пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України «Про поліцію»;

1.2. поновити позивача на посаді начальника Голованівського районного центру з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, а в разі її відсутності - на рівнозначній посаді в Південному міжрегіональному управлінні з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції в званні капітана внутрішньої служби.

2. В обґрунтування позову позивач зазначає, що нормами Закону України «Про Національну поліцію» недостатньо врегульовано процедуру звільнення поліцейського у зв`язку зі скороченням чисельності штату, тому застосуванню підлягають норми Кодексу законів про працю України. За твердженнями позивача, відповідач не вжив заходів щодо працевлаштування позивача, у тому числі на рівнозначній посаді, що свідчить про недотримання ним норм законодавства про працю та необґрунтованість звільнення зі служби в поліції.

ІІ. Встановлені судами фактичні обставини справи

3. Наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 30 грудня 2016 року №43О/С призначено капітана внутрішньої служби Панчука Сергія Володимировича (Д-006224), який прибув з управління Державної пенітенціарної служби України в Кіровоградській області, начальником Голованівського районного сектору з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, з 01 січня 2017 року.

3.1. Наказом Міністерства юстиції України від 10 січня 2018 року №50/к відповідно до частини 4 статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», розпорядження Кабінету Міністрів України «Про утворення державної установи «Центр пробації», пункту 5 Положення про державну установу «Центр пробації», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2017 року №4322/5, затверджено структуру та штат державної установи «Центр пробації» згідно з додатками. Визнано такими, що втратив чинність, зокрема, наказ Міністерства юстиції України від 11 листопада 2016 року №5183/к «Про затвердження структури уповноважених органів з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції».

3.2. Наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 26 січня 2018 року №33/АГ визначено здійснити організаційно-штатні заходи в уповноваженому органі з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції. Управлінню персоналу забезпечити доведення наказу Міністерства юстиції України від 10 січня 2018 року №50/к до співробітників уповноваженого органу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції; здійснити відповідні заходи у встановленому законодавством порядку щодо працівників уповноваженого органу з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

3.3. 01 лютого 2018 року позивач був попереджений про можливе наступне звільнення із Державної кримінально-виконавчої служби України за пунктом 4 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (звільнення зі служби у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) після закінчення 2-х місячного строку з моменту одержання цього попередження.

3.4. Наказом відповідача від 03 липня 2018 року № 175/АГ позивача було зобов`язано прибути до Управління 06 липня 2018 року для участі у кадровій комісії.

3.5. 06 липня 2018 року посадові особи Управління - члени кадрової комісії склали акт, яким підтвердили відмову позивача від ознайомлення з наказом від 03 липня 2018 року №175/АГ та списком вакантних посад.

3.6. Згідно протоколу від 06 липня 2018 року №6 кадрова комісія прийняла рішення про звільнення позивача.

3.7. Наказом Управління від 17 липня 2018 року №139 О/С позивача звільнено на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону №580 - у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

ІІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

4. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року, позов задоволено.

4.1. Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 17 липня 2018 року № 139 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 .

4.2. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Голованівського районного сектору з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції.

4.3. Задовольняючи позов, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного наказу та підстави для звільнення позивача у вищенаведений спосіб, оскільки відсутній юридичний факт «скорочення штату», який є підставою для звільнення працівника відповідно до пункту 4 частини першої статті 77 Закону України «Про поліцію».

IV. Касаційне оскарження

5. У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

6. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що право визначати чисельність і штат працівників належить власникові або уповноваженому ним органу без обґрунтування доцільності скорочення чисельності або штату працівників, власник має право на свій розсуд вносити зміни у штатний розпис. Тобто, Міністерством юстиції України було скорочено всі штатні посади уповноважених органів з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, в тому числі і посаду позивача. Також відповідач наголосив, що скорочення посади має чіткий і однозначний зміст - це припинення існування посади, внаслідок чого працівник, який її обіймає, може бути звільнений.

7. Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на необґрунтованість та безпідставність останньої просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, прийшов до висновку про неправомірність оскаржуваного наказу та відсутності підстав для звільнення позивача. Верховний Суд погоджується із даним висновком з огляду на наступне.

9. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

10. Правові основи організації та діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України, її завдання та повноваження визначає Закон України від 23 червня 2005 року N 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (надалі - Закон N 2713-IV).

11. Відповідно до частини п`ятої статті 23 Закону N 2713-IV на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських.

12. Пунктом 4 частини першої статті 77 Закону України від 2 липня 2015 року

N 580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі - Закон N 580-VIII) передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

13. Відповідно до частин першої, другої статті 40 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України) трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Звільнення з вищенаведеної підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

14. Частинами першою-третьою статті 49-2 КЗпП України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

15. Отже, враховуючи вищенаведені норми, звільнення у разі змін в організації виробництва і праці можливе лише при умові, що працівника неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

16. Окрім того, як правильно вказав суд апеляційної інстанції, в разі перетворення одного структурного підрозділу особи публічного права в інший або його перепрофілювання звільнення зі служби може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності чи штату працівників. Саме собою перетворення, без скорочення штату, не може бути підставою для звільнення з публічної служби.

17. Судами встановлено, що згідно штату уповноважених органів з питань пробації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, затвердженого наказом від 11 листопада 2016 року №5183/к, у Голованівському районному секторі з питань пробації визначено наступну кількість посад: начальник сектору (завідувач сектору) - 1; старший інспектор (провідний інспектор) - 1; інспектор (інспектор 2 категорії, 1 категорії) - 1.

18. У свою чергу, під час апеляційного розгляду колегія суддів встановила, що відповідно до штату уповноважених органів з питань пробації в Кіровоградській області (філії), затвердженого наказом від 10 січня 2018 року №50/к, у Голованівському районному секторі визначено наступну кількість посад: начальник сектору - 1; провідний інспектор (старший інспектор) - 1; фахівець (інспектор 2 категорії, 1 категорії) - 1.

19. Отже, структура органу з питань пробації залишилась незмінною, правовий статус органу, функції сектору збережені, а новоутворений сектор у своїй структурі має таку ж загальну штатну чисельність одиниць.

20. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. Тобто, відсутня підстава звільнення позивача, яка передбачена пунктом 4 частини першої статті 77 Закону № N 580-VIII, оскільки в даних правовідносинах відсутній юридичний факт «скорочення штату».

21. Окрім того, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції від 14 травня 2019 року № 76/ОС, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді старшого інспектора відділу охорони, режиму та нагляду в Миколаївській області управління Державної кримінально - виконавчої служби України Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції з 15 травня 2019 року.

22. За таких обставин і правового регулювання суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

23. Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким дана належна юридична оцінка, правильно застосовані норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, та не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Усі доводи та їх обґрунтування викладені у касаційній скарзі не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, тому підстави для скасування ухвалених судових рішень та задоволення касаційної скарги відсутні.

24. Відповідно до частини третьої статті 343 КАС України, суд касаційної інстанції, здійснивши попередній розгляд справи, залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

25. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

VI СУДОВІ ВИТРАТИ

26. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, передбачених статтями 139, 140 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції - залишити без задоволення.

2. Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 9 листопада 2018 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

О.В. Калашнікова

М.В. Білак

О.А. Губська

Судді Верховного Суду