Справа № 260/727/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9817/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року (головуючий суддя Ващилін Р.О., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ФРУІТ» до Київської міської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ФРУІТ» звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA100120/2019/000017/2 від 26.03.2019 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2019/00093 від 26.03.2019.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA100120/2019/000017/2 від 26.03.2019. Визнано протиправною та скасовано картку відмови Київської міської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100120/2019/00093 від 26.03.2019. Стягнуто із Київської міської митниці ДФС України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ФРУІТ» за рахунок бюджетних асигнувань 3842 грн судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Київської міської митниці ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, вважає, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та просить скасувати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року, і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що 26.03.2019 до митного оформлення подано електронну митну декларацію на товар «банани свіжі», країна виробництва ЕС (Еквадор), торговельна марка «Banava», виробник SOPRISA S.A., Еквадор, якій присвоєно номер №UA100120/2019/195691. Отримувач товару - ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ».

Відповідно до статті 54 Митного кодексу України митний орган зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі спрацювання системи аналізу ризиків та відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної фіскальної служби України від 11.09.2015 №689, при проведенні контролю правильності визначення митної вартості товарів здійснювались, окрім інших, у тому числі такі заходи:

перевірка числового значення заявленої митної вартості;

вивчення характеристик товарів, які впливають на рівень їх митної вартості;

перевірка документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування;

перевірки включення/невключення складових митної вартості, у тому числі, на підставі наявної в органу доходів і зборів інформації щодо наявності таких складових митної вартості;

перевірки рівня заявленої митної вартості товарів при наявності знижок/нарахувань з/до ціни оцінюваних товарів та їх обгрунтування і документальне підтвердження:

порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено;

перевірка наявності розбіжностей у документах, які підтверджують митну вартість товарів;

перевірки та аналізу документів, додатково поданих органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою відповідно до статті 53 МК України.

Декларант або уповноважена ним особа, відповідно до статті 52 МК України, зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п. 4.1. ст. 54 МК України здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості.

Після здійснення вищезазначених заходів, було встановлено, що документи, подані до митного оформлення для підтвердження заявленої митної вартості товару, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та містять розбіжності.

Відповідно до частини 10 статті 58 МКУ до фактурної вартості повинні додаватися витрати, перелічені у пунктах 5, 6 цієї статті. За МД від 26.03.2019 №UA100120/2019/195691 надані відповідно до вимог статті 53 МКУ документи містять розбіжності, а саме в зовнішньоекономічному договорі (контракті) в пункті 6.1 зазначено, що «Стоимость товара оплачиваеться покупателем на условиях оговорених сторонами указьіваесться в инвойсах» проте в рахунку не зазначено умов та строків оплати та не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При порівнянні рівня митної вартості задекларованих товарів з ідентичним товаром, митне оформлення якого вже здійснено за МД від 02.10.2018 №UA100120/2018/394069, було встановлено наступне: за зовнішньоекономічним договором від 02.01.2018 № 17 здійснено митне оформлення товару «банани свіжі» (торговельна марка «Banava», виробник SOPRISA S.A., Еквадор) з рівнем митної вартості 0,6 USD/кг. Митна вартість заявлена декларантом за резервним методом визначення митної вартості.

За митними деклараціями від 29.12.2018 №UA 100120/2018/401744 та від 30.01.2019 №UA100120/2019/188896 за зовнішньоекономічним договором, укладеним ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» з виробником товару SOPRISA S.A. (Еквадор) від 15.11.2018 № 25 здійснено митне оформлення товару «банани свіжі» (торговельна марка «Banava», виробник SOPRISA S.A., Еквадор) з рівнем митної вартості 0,6 USD/кг. Митна вартість заявлена декларантом за резервним методом визначення митної вартості.

Таким чином, позивачем двічі подавались до митного оформлення МД за вказаними вище митними деклараціями за одним зовнішньоекономічним договором, укладеним ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» з виробником товару SOPRISA S.A. (Еквадор) від 02.01.2018 № 17 та здійснено митне оформлення товару «банани свіжі» (торговельна марка «Banava», виробник SOPRISA S.A., Еквадор), де самостійно здійснювалось декларування за рівнем митної вартості 0,6 USD/кг за різними умовами поставок за «Інкотермс 2010» - CIF, FOB, DAPта відповідно різними умовами оплати за транспортування, страхування та т.і.. Митна вартість була заявлена декларантом за резервним методом визначення митної вартості.

Вище зазначені обставини не давали можливості органу доходів і зборів перевірити декларування всіх складових митної вартості.

Враховуючи вищевикладене, та відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відповідно до статті 53 МК України декларанту було надіслано електронне повідомлення та запропоновано надати протягом 10 календарних днів додаткові документи, а саме:

документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

виписку з бухгалтерської документації, яка розкриває формування цін продажу товарів ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» з врахуванням сум прибутку, прямих та непрямих витрат, пов`язаних з імпортом, зберіганням та реалізацією оцінюваного товару на території України;

каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

інформація біржових організацій про вартість товару або сировини;

висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованою експертною організацією;

інші документи за власним бажанням.

Декларантом надісланий лист стосовно неможливості надання додаткових документів, які підтверджують числові значення складової митної вартості товарів та відомостей щодо ціни. Декларантом не виконано вимоги щодо надання додаткових документів.

Апелянт зазначає, що ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митницею митної вартості самостійно, якщо подані документи не спростовують сумніву у правильності задекларованої митної вартості.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17.06.2014 року № 21-148А14.

Судом першої інстанції залишено поза увагою такі доводи відповідача, викладені в відзиві на адміністративний позов та не надано належної правової оцінки документам та розбіжностям виявлених митним орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Частиною 6 статті 54 МК України передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу.

Також, митним органом проведеного порівняння рівня заявленої митної вартості з рівнями митної вартості ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та з довідковою інформацією, та встановлено заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у органу державної фіскальної служби наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів за вищими рівнями митної вартості.

Враховуючи неможливість застосування основного методу, керуючись положеннями частини 4 статті 57 та у відповідності до частини 5 статті 55 Кодексу, з декларантом проведено процедуру консультації шляхом направлення електронного повідомлення з переліченням причин незастосування основного методу визначення митної вартості та обґрунтування щодо визначення митної вартості товарів.

Відповідно до статті 33 Митного кодексу України, органи доходів і зборів використовують інформаційні ресурси, що знаходяться у їх віданні, створені, оброблені та накопичені в інформаційних системах та складаються з відомостей, що містяться у документах, які надаються під час проведення митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів, та інших документах. У органу доходів і зборів наявна інформація щодо митної вартості товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно МД від 07.02.2019 №UA100120/2019/190038, від 16.10.2018, №UА 100120/2018/395232 та від 30.01.2019 №UА100120/2019/188896 які призвели до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару, що оцінюється.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 та 61 Кодексу.

Метод 2 не був використаний у зв`язку з відсутністю у митного органу цінової інформації на ідентичні товари.

Метод 3 не використаний у зв`язку з відсутністю у митного органу та декларанта цінової інформації на подібні (аналогічні) товари.

Методи 4 та 5 не використані через відсутність основи для віднімання (додавання) вартості.

Митна вартість, визначена за резервним методом, з урахуванням вимог ст. 64 МК України та ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, МД від 07.02.2019 №UА100120/2019/190038, від 16.10.2018 №UA100120/2018/395232 та від 30.01.2019 №UА100120/2019/188896.

Після здійснення коригування митної вартості, товар випущений у вільний обіг шляхом надання гарантій відповідно до пункту 7 статті 55 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ (далі - Кодекс) за митною декларацією від 26.03.2019 №UА100120/2019/195719.

На даний час ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» відповідно до положень частини 8 статті 55 Кодексу стосовно надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару, скоригованої згідно оскаржуваного рішення, до Київської міської митниці ДФС не зверталось.

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Це безпосередньо стосується таких норм міжнародного права, як стаття VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року.

Відповідно до пункту 2 (а) статті VII ГАТТ оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартостіввезеного товару, який обкладається митом, або аналогічного товару.

Відповідно до пункту 2 (б) статті VII ГАТТ під «дійсною вартістю» повинна розумітися ціна, за якою такий або аналогічний товар продається або пропонується для продажу при нормальній ході торгівлі в умовах вільної конкуренції.

Якщо дійсна вартість не може бути визначена до пункту 2 (б) вказаної вище Генеральної угоди, оцінка митних цілей повинна ґрунтуватися на найближчому еквіваленті, який може бути встановлений.

Апелянт зазначає, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, обрано метод визначення митної вартості товарів. Натомість митний орган має довести обґрунтованість сумнівів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховний Суд України № 2-498а15 від 02.06.2015.

Таким чином, судом першої інстанції залишено поза увагою доводи відповідача, викладені в запереченні на адміністративний позов та не надано належної правової оцінки документам та розбіжностям виявлених митним орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів.

В поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОЛДЕН ФРУІТ» та SMD Trading Kft контракту №17 від 02.01.2018, відповідно до інвойсу №00363/2019 від 22.03.2019, ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» було придбано банани свіжі торгової марки Banava Nino David Ecuador в обсязі 23040,00 кг загальною вартістю 11520,00 дол. США. З метою здійснення митного оформлення придбаного товару ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» подало до Київської міської митниці ДФС електронну митну декларацію №UA100120/2019/195691 від 26.03.2019, відповідно до якої митна вартість визначена за основним методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), в сумі 11520,00 дол. США з розрахунку 0,5 дол. США за 1 кг. Разом з митною декларацією було подано контракт №17 від 02.01.2018, інвойс №00363/2019 від 22.03.2019, кононсамент № MEDUGU 158879 від 20.02.2019, автотранспортну накладну (CMR) A №420924 від 23.03.2019, фітосанітарний сертифікат №Р від 21.02.2019, сертифікат про походження товару №Р від 20.02.2019.

Розглянувши подані декларантом документи, Київською міською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA100120/2019/000017/2 від 26.03.2019 із застосуванням резервного методу визначення митної вартості товару, згідно з яким скоригована митна вартість товару визначена в розмірі 13824,00 дол. США з розрахунку 0,6 дол. США за 1 кг. Зазначена митна вартість ґрунтується на раніше визнаних митними органами митних вартостях, а саме, МД від 07.02.2019 №UA100120/2019/190038, МД від 16.10.2018 №UA100120/2018/395232. Прийняте рішення мотивоване тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, неподання декларантом додаткових документів на письмову вимогу митного органу згідно ч.ч. 2, 3 ст. 53 Митного кодексу України. Окрім того, в оскарженому рішенні зазначено, що у митного органу наявна інформація щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Також у зв`язку з винесеним рішення про коригування митної вартості товарів Київською міською митницею ДФС відмовлено ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, про що складено картку відмови №UA100120/2019/00093 від 26.03.2019.

Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував положення ч. 1 ст. 257 МК України, згідно якого декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, в розумінні МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 4 ст. 58 МК України відповідно до яких митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частиною 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1 і 8 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

У декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 і 5 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Забороняють вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Отже, митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, а саме, наявність розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

До такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2019 у справі №814/1888/16.

Згідно матеріалів справи, відповідач необхідність витребування додаткових доказів на підтвердження заявленої декларантом митної вартості аргументує тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також наявністю інформації щодо числових значень складових митної вартості та інших умов, що могли вплинути на ціну товарів, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості.

Посадова особа відповідача, окрім узагальнених відомостей щодо наявності сумнівів, в прийнятому рішенні жодним чином не конкретизувала, в чому саме полягають такі, які саме документи не містять всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості товару, та яка саме інформація, наявна в митного органу, спростовує достовірність наведених декларантом розрахунків.

Відповідно до ч. 7 ст. 54 МК України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Судом першої інстанції також встановлено, що позивачем при здійсненні митного оформлення товару разом з митною декларацією надано, в тому числі, інвойс №00363/2019 від 22.03.2019, згідно якого ціна товару, заявленого декларантом в поданій 26 березня 2019 року митній декларації, складає саме 11520,00 дол. США.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 58 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно поданої ТОВ «ГОЛДЕН ФРУІТ» 26 березня 2019 року митної декларації позивач визначив митну вартість товару за першим методом - за ціною договору.

Як вірно враховано судом першої інстанції, що відповідно до ч. 5 ст. 264 та ч. 1 ст. 54 МК України з метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів, а також контроль правильності визначення митної вартості установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації, що полягає, в тому числі, у перевірці числового значення заявленої митної вартості.

Згідно ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Частини 2 і 3 ст. 58 МК України передбачають, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Ч. 6 зазначеної статті МК України також передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до положень статті 55 МК України, орган доходів і зборів за відповідних умов має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом. Зокрема, згідно з положеннями п.п. 2, 4 ч. 2 цієї статті рішення про коригування заявленої митної вартості товарів повинно містити не лише наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, але й обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до п. 2.1 Правил, у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Разом з тим, в оскарженому рішенні відповідач зазначеного порядку не дотримався.

Суд першої інстанції вірно вважав, що не заслуговують на увагу посилання відповідача на наявні розбіжності в п. 6.1 зовнішньоекономічного договору, в якому передбачено, що вартість товару оплачується покупцем на умовах обумовлених сторонами зазначається в інвойсах, при цьому відомості про такі відсутні в інвойсі №00363/2019 від 22.03.2019, оскільки таке обґрунтування не було підставою прийняття оскарженого рішення.

Також як вірно зазначено судом першої інстанції, що п. 6.1 контракту №17 від 02.01.2018, на який посилається відповідач передбачає зазначення в інвойсах саме вартості товару, а не умов оплати. Щодо таких в даному п. договору зазначено, що умови оплати обумовлюються сторонами. Зазначене узгоджується також з п. 3.1 контракту №17 від 02.01.2018, відповідно до якого ціна товару вказується в інвойсах, які виставляються на кожну партію товару.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації автоматизованої системи аналізу та управління ризиками, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також суд вірно врахував, що в такій відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою останнім в постанові від 08 лютого 2019 року у справі №825/648/17.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Київської міської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 серпня 2019 року по справі № 260/727/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Т. І. Шинкар
Н. М. Судова-Хомюк