Справа № 580/2026/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року справа № 580/2026/19

09 годин 51 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну № 580/2026/19

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [позивач ОСОБА_1 особисто]

до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача не прибув]

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

26.06.2019 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку та виплати пенсії з 01.01.2018 у розмірі 90%, відповідно до Закону України від 09.04.1992 № 2262;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням вислуги позивача в органах внутрішніх справ (у розмірі 90%) від грошового утримання відповідно до призначення пенсії за вислугою років від 02.10.2009, вимог Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992.

Ухвалою від 26.06.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання 10.07.2019. Ухвалою від 10.07.2019 провадження у справі № 580/2026/19 зупинено на підставі пункту 9 частини 2 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 240/5401/18 (провадження № Пз/9901/58/18). Ухвалою від 10.09.2019 проваджено термін зупинення провадження у справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 240/5401/18 (провадження № Пз/9901/58/18). Ухвалою від 28.10.2019 поновлено провадження у справі, судове засідання призначено на 30.10.2019.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачу відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262) призначено пенсію у розмірі 90 % грошового забезпечення. Листом від 31.05.2019 відповідач повідомив позивача, що перерахунок пенсії здійснено відповідно до статті 13 Закону № 2262 із застосуванням 70% відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до зменшення розміру пенсії. Позивач вважає, що оскільки він був звільнений на пенсію і пенсія йому була призначена на рівні 90% грошового забезпечення, норма про обмеження максимального розміру пенсії до 70% на позивача не розповсюджується, а перерахунок повинен бути проведений із розрахунку 90% відповідних сум грошового забезпечення. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, 05.07.2019 представник відповідача подав до суду відзив на позов, відповідно до якого зазначив, що з 01.04.2014 набрали чинності зміни до статті 13 Закону № 2262, якими передбачено, що максимальний розмір пенсії, обчисленої відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Перерахунок пенсії позивача відбувся у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103) з грошового забезпечення, виходячи з відсоткового розміру, що встановлено з 01.04.2014 (70%). Представник відповідача у судове засідання не прибув, 28.10.2019 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно частини 3 статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, що має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Конституцією України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 02.10.2009 призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 2262 у розмірі 90 % грошового забезпечення (а.с.45).

14.04.2018 позивачу здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2018 із розрахунку 70% грошового забезпечення (а.с.146).

Листом від 31.05.2019 № 708/К-10 відповідач на заяву позивача від 20.05.2019 відмовив позивачу у перерахунку пенсії зазначивши, що на виконання постанови №103 з 01.01.2016 позивачу проведено перерахунок пенсії з урахуванням вимог статті 13 Закону №2262-IV, якою передбачено, що максимальний розмір пенсії не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення, а законодавчих підстав для обчислення пенсії позивача з 01.01.2018 у розмірі 90 % оновленого грошового забезпечення немає (а.с.10).

Вважаючи зазначену відмову протиправною позивач звернувся до суду за захистом порушених прав.

Суд зазначає, що спірні правовідносини визначаються у правомірності зменшення пенсійним органом сум грошового забезпечення позивача до 70%, що було призначено позивачу з 02.10.2009 у розмірі 90% грошового забезпечення за вислугу 35 років служби.

Закон №2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно частини 3 статті 63 Закону № 2262 усі призначені за цим Законом пенсії належать перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною 2 статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону № 2262 (у редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу 01.12.2010) загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен був перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

До статті 13 Закону № 2262 внесено зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 року №3668-VI відповідно до яких обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення. Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» VІІ від 27.03.2014 № 1166 внесено зміни до статті 13 Закону № 2262 змінено максимальний розмір пенсії до 70% від сум грошового забезпечення.

Законом України «Про внесення змін до деяких Законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 23.12.2015 № 900-VІІІ статтю 63 після частини 2 доповнено новою частиною такого змісту: «перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для поліцейських».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу 14.04.2018 (а.с.146), однак, розмір перерахованої пенсії визначено на рівні 70 % грошового забезпечення, не зважаючи на те, що розмір під час призначення пенсії було встановлено на рівні 90 % грошового забезпечення.

Суд зазначає, що під час перерахунку пенсії відсотковий розмір грошового забезпечення, з якого призначається пенсія, визначається з урахуванням вислуги років. Застосуванню належить норма Закону № 2262 у редакції, за якою позивачу обчислювалась пенсія у розмірі 90% грошового утримання, оскільки під час прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

За загальним правилом закон зворотної сили не має, а тому змінені норми частини 2 статті 13 Закону №2262 поширюється на відносини, що виникли після набуття ними чинності, проте суд не вирішує справи на майбутнє.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що під час перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, що діяла на момент призначення пенсії. Внесені Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 № 1166-VІІ зміни до частини 2 статті 13 Закону №2262 щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Під час перерахунку пенсії позивача відповідно до статті 63 Закону № 2262 на підставі постанови № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини 2 статті 13 Закону № 2262, що застосовується саме під час призначення пенсії. Тому під час перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, що обчислювалося під час її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №583/2264/17 та у рішенні Верховного Суду від 04.02.2019 у зразковій справі №240/5401/18, що набрало законної сили за результатами апеляційного оскарження до Великої Палати Верховного Суду 16.10.2019.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України під час вибору і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював висновок, згідно з яким Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги, від 20.03.2002 № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій). Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи дії відповідача щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 та її розрахунку, виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення за критеріями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд дійшов висновку, що відповідач під час здійснення перерахунку розміру пенсії з 70% від грошового забезпечення позивача діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, встановлений законами України, а тому позовні вимоги у частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку та виплати згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням вислуги позивача в органах внутрішніх справ у розмірі 90% від грошового утримання відповідно до призначення пенсії за вислугою років від 02.10.2009, згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII належить задовольнити.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. З огляду на те, що позов особи, звільненої від сплати судового збору відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» задоволено повністю, а доказів понесення інших судових витрат не надано, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат згідно статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2018 у розмірі 90% відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області провести з 01.01.2018 перерахунок та виплату пенсії з врахуванням вислуги позивача в органах внутрішніх справ у розмірі 90% від грошового утримання відповідно до призначення пенсії за вислугою років від 02.10.2009, згідно вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області [вул. Смілянська, 23, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 30.10.2019.

Суддя Л.В. Трофімова