Справа № 521/15186/19
Суддя: Тополева Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/521/373/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року місто Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 0640/50000/19 від 19 червня 2019 року про визнання її винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 474 МК України.

Позов обґрунтований такими обставинами. 19 лютого 2019 року начальником Головного управління ДФС в Одеській області було прийнято наказ № 1219 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДЕВОПС» на підставі п. 2 ч. 7 ст. 346 МК України та на підставі доповідної записки заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області Бондаренка А.Б. від 12 лютого 2019 № 110/11/15-32-14-10-05. ОСОБА_1 , як представник ТОВ «ДЕВОПС», яка діє від імені товариства на підставі довіреності, не допустила посадових осіб контролюючого органу до перевірки, що було оформлено актом про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 25 лютого 2019 року, з огляду на незаконність, на думку позивача, наказу № 1219 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ДЕВОПС». 19 червня 2019 року Одеською митницею ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0640/50000/19, якою позивача визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 474 Митного кодексу України та накладено штраф у розмірі 8500 грн. Позивач вважає постанову митниці необґрунтованою та такою, що винесена без належних на те підстав, у зв`язку з чим не відповідає законодавству України. В позовній заяві ОСОБА_2 посилається на відсутність у її діях складу адміністративного правопорушення, так як вона не є суб`єктом вказаного правопорушення, яким, на думку позивача, може бути лише посадова особа підприємства.

В судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що під час проведення позапланової документальної перевірки, уповноваженою особою ТОВ «ДЕВОПС» гр. Вороніною Д.М., яка діє за довіреністю від 18 лютого 2019 року було відмовлено в надані робочій групі документів, необхідних для проведення зазначеної перевірки, гр. ОСОБА_1 не виконала свої обов`язки, передбачені ч. 2 ст. 350 МК України, перешкодила посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю; не виконала її вимог під час проведення документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, чим вчинила порушення митних правил, передбачене ч. 2 ст. 474 МК України.

Дослідивши письмові докази по справі та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити, зважаючи на такі обставини.

Як встановлено в судовому засіданні, та підтверджується матеріалами справи, 19 лютого 2019 року начальником Головного управління ДФС в Одеській області було прийнято наказ № 1219 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів при переміщенні через митний контроль України товарів ТОВ «ДЕВОПС» за митними деклараціями за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 р.р.

25 лютого 2019 року ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності на представлення інтересів ТОВ «ДЕВОПС» відмовила у допуску посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки.

Того ж дня комісією ГУ ДФС в Одеській області було складено акт про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання ТОВ «ДЕВОПС» законодавства України з питань державної митної справи.

Як наслідок, у відношенні ОСОБА_1 , 16 червня 2019 року було складено постанову у справі про порушення митних правил № 0640/50000/19 якою, ОСОБА_1 , було визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 474 МК України, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

З вказаними висновками посадової особи Одеської митниці ДФС суд не погоджується в зв`язку із наступними обставинами.

В постанові про порушення митних правил, що оскаржується, кваліфіковано дії позивача, як відмову в надані робочій групі документів, необхідних для проведення перевірки, не виконання обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 350 МК України, перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю, не виконання її вимог під час проведення документальної перевірки дотримання законодавства України з питань державної митної справи, чим вчинено порушення митних правил, передбачене ч. 2 ст. 474 МК України.

Стаття 474 МК України передбачає адміністративну відповідальність за перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів під час здійснення нею митного контролю або провадження в справі про контрабанду чи порушення митних правил у доступі до товарів, транспортних засобів, документів. Вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою цієї статті, особою, яка протягом року притягалася до відповідальності за вчинення такого правопорушення, а так само перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів, невиконання її вимог під час проведення перевірки обліку товарів, що переміщуються через митний кордон України та/або перебувають під митним контролем, чи документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 336 МК України митний контроль здійснюється безпосередньо посадовими особами органів доходів і зборів шляхом: проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, у тому числі своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.

Частинами 1, 3 ст. 345 МК України передбачено, що документальна перевірка - це сукупність заходів, за допомогою яких органи доходів і зборів переконуються у правильності заповнення митних декларацій, декларацій митної вартості та в достовірності зазначених у них даних, законності ввезення (пересилання) товарів на митну територію України або на територію вільної митної зони, вивезення (пересилання) товарів за межі митної території України або за межі території вільної митної зони, а також своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів. Органи доходів і зборів мають право здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи щодо: правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів; обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування; правильності класифікації згідно з УКТ ЗЕД товарів, щодо яких проведено митне оформлення; відповідності фактичного використання переміщених через митний кордон України товарів заявленій меті такого переміщення та/або відповідності фінансових і бухгалтерських документів, звітів, договорів (контрактів), калькуляцій, інших документів підприємства, що перевіряється, інформації, зазначеній у митній декларації, декларації митної вартості, за якими проведено митне оформлення товарів у відповідному митному режимі; законності переміщення товарів через митний кордон України, у тому числі ввезення товарів на територію вільної митної зони або їх вивезення з цієї території.

Відповідно до ст. 349 МК України посадові особи органу доходів і зборів мають право приступити до проведення документальної (планової чи позапланової) виїзної перевірки декларанта чи зустрічної звірки на підприємстві за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення керівнику відповідного підприємства або уповноваженій ним особі під розписку посвідчення на право проведення перевірки, в якому зазначаються дата його видачі, назва органу доходів і зборів, мета проведення перевірки, вид (планова чи позапланова) та підстави її проведення, дати початку та закінчення перевірки, посади, спеціальні звання та прізвища посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, пред`явлення службових посвідчень зазначених осіб, а також надання копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки. Посвідчення на право проведення перевірки є дійсним за умови наявності підпису керівника органу доходів і зборів, скріпленого печаткою органу доходів і зборів. Ненадання керівнику підприємства або уповноваженій ним особі копії наказу органу доходів і зборів про проведення перевірки, непред`явлення службових посвідчень посадових осіб органу доходів і зборів, які проводитимуть перевірку, та посвідчення на право проведення перевірки або їх надання (пред`явлення) з порушенням вимог, установлених частинами першою і другою цієї статті, є підставою для недопуску посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки. Недопущення посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки з інших підстав, ніж ті, що визначені у частині третій цієї статті, не дозволяється. При пред`явленні посвідчення на право проведення перевірки керівник підприємства або уповноважена ним особа розписується у посвідченні із зазначенням свого прізвища, ім`я, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи розписатися в посвідченні на право проведення перевірки посадовими особами органу доходів і зборів складається акт, який засвідчує факт відмови. Акт про відмову від підпису в посвідченні на право проведення перевірки є підставою для початку проведення такої перевірки. У разі відмови керівника підприємства або уповноваженої ним особи у допуску посадових осіб органу доходів і зборів до проведення перевірки складається акт.

Як вбачається із постанови, що оскаржується, 20 лютого 2019 року робочою групою було здійснено виїзд за юридичною адресою ТОВ «ДЕВОПС», де позивачу, яка діяла на підставі довіреності, під підпис було вручено посвідчення на право проведення перевірки та копію наказу про проведення перевірки з 25 лютого 2019 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , діяла за довіреністю від імені директора ТОВ «ДЕВОПС» 18 лютого 2019 року.

Статтями 9, 10 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Необхідним елементом складу адміністративного правопорушення є суб`єкт правопорушення. Відсутність хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до п. 43 ч. 1 ст. 4 МК України посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку.

Ч. 1 ст. 42 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» визначає, що посадовими особами товариства є члени виконавчого органу, наглядової ради, а також інші особи, передбачені статутом товариства.

Щодо терміну «посадові особи» наразі визначення чинне законодавство України не містить. Проте, Міністерство юстиції України в листі від 22.02.2013 № 1332-0-26-13/11 та в листі від 03.11.2006 № 22-48-548 дає наступне роз`яснення терміну «посадова особа».

Згідно з ч. 2 ст. 2 ЗУ «Про державну службу», посадовими особами вважаються керівники та заступники керівників державних органів та їх апарату, інші державні службовці, на яких законами або іншими нормативними актами покладено здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій.

Для вирішення питання щодо визначення поняття «посадова особа» необхідно виходити з правозастосовної практики, яка зазначає, що головним критерієм віднесення особи до кола посадових осіб є наявність в неї організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій.

Виходячи із даних положень законодавства, та наявних матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не є посадовою особою та не займала жодну посаду в ТОВ «ДЕВОПС», адже не виконує ні організаційно - розпорядчі, ні адміністративно-господарські функції, а тому і не є суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладені вище обставини, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог позивача, вина якої у вчиненні порушення митних правил в ході судового розгляду відповідачем жодним належним доказом доведена не була.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та мають бути задоволені.

Керуючись ст.ст. 345, 349, 459, 474 МК України, ст.ст. 9, 10 КупАП, ст. ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 243-246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил задовольнити.

Скасувати постанову в.о. заступника начальника митниці начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС Меркотун А.В. адреса: 65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а №0640/50000/19 від 19 червня 2019 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт Серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 474 МК України, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.В. Тополева