Справа № 617/1926/12
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №617/1926/12

адміністративне провадження №К/9901/15309/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Желєзного І.В., Чиркіна С.М.,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 02.03.2017 у складі судді Невмержицького С.С. та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017 у складі колегії суддів: Охрімчук І.Г. (головуючий), Жизнєвської А.В., Котік Т.С. у справі №617/1926/12 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити дії

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. Позивач - ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (надалі - ГУ ПФУ) про зобов`язання провести доплату пенсії у відповідності зі статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 2 мінімальних заробітних плат за період з 01.01.2011 по 19.06.2011 та виплатити її і щомісячну додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2011 по 19.06.2011 та виплатити її.

2. Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 16.03.2012, яка набрала законної сили 04.04.2013, позов задоволено. Зобов`язано ГУ ПФУ провести донарахування та виплату ОСОБА_2 за період з 01.01.2011 по 19.06.2011 підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", щомісячно, з урахуванням фактично здійснених виплат, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі, визначеному статтею 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює 25% мінімальної пенсії за віком, яка визначається на рівні прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленим Законом України "Про Державний бюджет України на 2011 рік", щомісячно , з урахуванням фактично здійснених виплат.

3. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 02.03.2017, яку залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017, замінено стягувача за постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 16.03.2012 у справі №617/1926/12 з ОСОБА_2 на правонаступника - ОСОБА_3 (надалі - ОСОБА_3 ).

3.1. Суди попередніх інстанцій виходили з того, що стягувач за судовим рішенням ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після її смерті прийняла донька - ОСОБА_3 . Водночас, стягувачу було проведено перерахунок доплати відповідно до рішення суду в сумі 11282,13 грн., виплату коштів за яким буде проведено при виділенні фінансування з Державного бюджету України. У зв`язку з цим, керуючись статтями 1216, 1218, 1227 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) та статтею 55 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суди дійшли висновку, що право на отримання пенсійних (соціальних) виплат переходить до правонаступників у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, однак не була отримана.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

4. ГУ ПФУ подано касаційну скаргу на ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 02.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

4.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, скаржник наголошує, що заміна сторони правонаступником можлива у разі наявності існуючого судового провадження. Крім того, скаржник вважає, що судом фактично допущено заміну стягувача у виконавчому провадженні в порядку, встановленому статтею 264 КАС України, в той же час заявником не надано жодних доказів перебування документів щодо стягнення коштів на підставі рішення суду в даній справі в органах державної виконавчої служби. На переконання скаржника, належним способом захисту права спадкоємців померлого стягувача є їх звернення до ГУ ПФУ із заявою про виплату коштів недоодержаної пенсії.

5. Іншими учасниками справи до закінчення встановленого судом строку відзиву на касаційну скаргу не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

6. Відповідно до статті 55 КАС України (в редакції чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал суду), у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

7. Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

8. Статтею 1219 ЦК України визначені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

9. Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

10.Частиною 1 статті 91 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-ХІІ встановлено, що суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

11.За приписами статті 52 Закону №1058-IV, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (частина 1). У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (частина 3).

12.Отже, ЦК України не визначено строку, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Норми статті 52 Закону №1058-IV теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю, а лише визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Тобто, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

13.Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат, у даному випадку пенсії, передаються членам сім`ї спадкодавця.

14.При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії.

15.Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (надалі - Закон №1404-VIII) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

16.Згідно з частинами 1-2 статті 15 Закону №1404-VIII, сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

17.Частиною 5 цієї статті передбачено, що в разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

18.Слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону. При цьому, виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

19.До того ж Закон №1404-VIII не пов`язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац 2 частини 4 статті 4 Закону №1404-VIII).

20.Відтак, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, та відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

21.Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 у справі №2-а-1710/11 та від 07.03.2019 у справі №617/7748/12.

22.Виходячи з наведеного та враховуючи, що виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, за наявності для цього законних підстав задовольнив заяву спадкоємиці позивача (стягувача) про процесуальне правонаступництво і доводи касаційної скарги цього не спростовують.

23.За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

24.З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 344, 349, 355-356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

25.Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення.

26.Ухвалу Овруцького районного суду Житомирської області від 02.03.2017 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.05.2017 у справі №617/1926/12 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання вчинити дії - залишити без змін.

27.Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя Шарапа В.М.

Судді Желєзний І.В.

Чиркін С.М.