Справа № 140/2914/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2914/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі - Головне управління ПФУ у Волинській області, відповідач), в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неперерахунку та невиплати 100 відсотків пенсійного забезпечення, визначеного відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язати перерахувати та виплатити 100 відсотків пенсійного забезпечення, визначеного відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №704 від 30 серпня 2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та відповідно до вимог Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з 01 січня 2018 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні ПФУ у Волинській області, де й отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». З 01 серпня 2018 року йому було перераховано пенсію за вислугу років згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103). Так з 01 січня 2018 року пенсія перерахована з урахуванням грошового забезпечення у сумі 7975,00 грн. (з них: посадовий оклад - 4230,00 грн., оклад за військове звання - 1270,00 грн. та надбавка за вислугу років (45 відсотків) - 2475,00 грн.), але відповідно до положень Постанови №103 виплачувалося 50 відсотків підвищення пенсії, а з 01 січня 2019 року - 75 відсотків підвищення пенсії. Як зазначив позивач, 14 серпня 2019 року він звернувся до Головного управління ПФУ у Волинській області із заявою про перерахунок пенсії, однак з відповіді на вказану заяву дізнався про порушення своїх прав у зв`язку з неперерахуванням пенсії відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач вважає, що перерахувавши пенсію відповідно до Постанови №103, відповідач протиправно виплачує підвищену пенсію з 01 січня 2018 року в розмірі 50 відсотків суми підвищення; з 01 січня 2019 року - 75 відсотків.

Позивач вказав, що вимогами частини третьої статті 52 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» встановлено, що виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Цією або жодною іншою нормою вказаного Закону, який у спірних правовідносинах є спеціальним, не передбачено можливість виплати пенсії частинами у майбутньому та/або із застереженнями про наявність фінансування.

Також звертає увагу, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року після перегляду судом апеляційної інстанції, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Вважає, що відповідач зобов`язаний виплачувати пенсію з 01 січня 2018 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України). Згідно із частиною третьою статті 263 КАС України заявами по суті справи є позов та відзив.

У відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.24-30). В обґрунтування своєї позиції вказав, що згідно з частиною четвертою статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 (далі Порядок №45), усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних, категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. 21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103, якою зобов`язано перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне, забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 01 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом, на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 березня 2018 року. На виконання Постанови №103 Головним управлінням ПФУ у Волинській області було перераховано пенсію позивача з 01 січня 2018 року та проведено її виплату у встановленому порядку.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яким визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку №45, набрало законної сили 05 березня 2019 року, а відтак, відповідно до частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Також зазначив, що на даний час Пенсійний фонд України від Міністерства оборони України не отримував повідомлень про підстави перерахунку пенсій військовослужбовцям, тому у Пенсійного фонду України обов`язок повідомити Головне управління ПФУ у Волинській області про проведення перерахунку пенсій військовослужбовцям (з моменту скасування нормативно-правового акту) не виник. Територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок та виплату пенсій військовослужбовцям на підставі документів, що надані уповноваженими структурними підрозділами, де особа проходила службу.

Відповідач вважає позов безпідставним та просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Частиною другою статті 263 КАС України встановлено, що справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини другої статті 262 КАС України у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, розгляд справи по суті розпочинається через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 31 грудня 1992 року призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ). Як отримувач пенсії він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ у Волинській області.

14 серпня 2019 року до Головного управління ПФУ у Волинської області надійшла заява позивача від 13 серпня 2019 року про перерахунок пенсії та виплату йому 100 відсотків пенсійного забезпечення, визначеного відповідно до тарифної сітки, розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та відповідно до вимог Закону №2262-ХІІ, з 01 січня 2018 року. У відповідь на вказану заяву Головне управління ПФУ у Волинській області повідомило позивача, що перерахунок пенсії йому здійснено з січня 2018 року з урахуванням довідки від 22 червня 2018 року №ХА 11790, виданої Волинським обласним військовим комісаріатом. Нормативно-правових актів щодо визначення умов, порядку та розмірів, за якими має проводитися перерахунок пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, після дати набрання рішенням суду від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 законної сили, не приймалося. У зв`язку з цим виплата пенсій продовжується у встановлених на цей час розмірах.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непроведення перерахунку пенсії та виплати 100 відсотків суми підвищення протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону №2262-XII усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пунктом 1 Порядку №45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1 та схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14. Відповідно до пункту 10 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 (із змінами, внесеними згідно з Постановою №103) ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №103, пунктами 1, 2 якої постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018 року (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року. Згідно з пунктом 6 Постанови №103 внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, зокрема, від 13 лютого 2008 року №45, пункт 5 якого викладено в такій редакції: «Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням».

Судом на підставі матеріалів пенсійної справи позивача №ХА11790, які міститься у матеріалах справи (а.с.33-77), встановлено, що відповідач на виконання вимог Постанови №103 здійснив перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року відповідно до довідки Волинського обласного військового комісаріату від 22 червня 2018 року №А117909 з урахуванням таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад 4230,00 грн., оклад за військовим званням 1270,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 45 відсотків 2475,00 грн., всього 7975,00 грн. Основний розмір пенсії становить 59 відсотків грошового забезпечення (вислуга 23 роки), тобто 4705,25 грн. (а.с.73), а всього пенсія позивача становить 4819,13 грн. (з надбавками). Підвищення пенсії становить 2860,91 грн., а відповідачем виплачується: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - щомісячно 50 відсотків від суми підвищення, тобто, 1430,46 грн., з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісячно 75 відсотків від суми підвищення, тобто, 2145,68 грн.; до виплати з 01 серпня 2018 року всього 3388,68 грн. З розрахунку слідує, що з 01 січня 2020 року має виплачуватися 100 відсотків від суми підвищення (2860,91 грн.).

Водночас, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45.

Разом з тим, Постанова №103 в частині внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 та постанова Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 є чинними. Отже, з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704, якою змінені (збільшені) розміри грошового забезпечення військовослужбовців, у позивача виникли підстави для перерахунку пенсії. Скасування пункту 1 Постанови №103 рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18 не впливає на вказані підстави.

За правилами частини другої статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відтак, пункт 2 Постанови №103 щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії є нечинним на підставі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №2826/3858/18, яке набрало законної сили 05 березня 2019 року на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду, а тому з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду від 06 серпня 2019 року за результатами розгляду зразкової справи №160/3586/19 (Пз/9901/12/19).

Суд вважає безпідставними посилання відповідача при розгляді заяви позивача про відсутність нормативно-правових актів щодо визначення умов та порядку перерахунку пенсії позивачу після визнання протиправними та нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103, оскільки порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393». Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 01 березня 2018 року і є чинною на момент виникнення спірних правовідносин, встановлені розміри грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу.

Згідно із частиною третьою статті 52 Закону №2262- ХІІ виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія. Пунктами 1, 2 Постанови №103 були врегульовані строки виплати пенсій. Питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

Відповідно до частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Оскільки рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 про визнання нечинними пунктів 1, 2 Постанови №103 набрало законної сили лише 05 березня 2019 року, то враховуючи положення статті 265 КАС України, суд вважає за доцільне вказати, що відповідач, виплачуючи ОСОБА_1 перераховану з 01 січня 2018 року пенсію у розмірі 50 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, у період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року та у розмірі 75 відсотків суми підвищення у період з 01 січня 2019 року по 04 березня 2019 року діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити частково та в частині виплати пенсії у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії з 01 січня 2018 року по 04 березня 2019 року відмовити. В той же час, наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині перерахунку та виплати позивачу пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року. Суд враховує, що на час звернення ОСОБА_1 із заявою від 13 серпня 2019 року відповідач мав би провести перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) пенсії з 05 березня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, однак цього не зробив (доказів протилежного суду не надано), як і наведено аргументованих підстав для не вчинення таких дій.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

У відзиві представник відповідача заперечив щодо відшкодування судових витрат, зокрема, зазначив, що надані акт виконаних робіт та квитанція до прибуткового касового ордера не є підтвердженням понесених витрат; адвокатом безпідставно завищено оцінку вартості роботи, об`єм роботи та витрачений час на підготовку позову. Крім того, зазначив, що підготовка позовної заяви не потребувала значних затрат часу, проведення аналізу доказової бази, адже нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося; розмір витрат не відповідає критерію реальності таких витрат.

У матеріалах справи міститься копія ордеру на представлення інтересів позивача адвокатом Матвіюк Н.Р. від 08 серпня 2019 року ВЛ №065630. Також позивачем надано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 17 грудня 2016 року ВЛ №868. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну допомогу адвоката надано такі документи: копію договору про надання правової допомоги від 08 серпня 2019 року, укладеного з адвокатом Матвіюк Н.Р., копію квитанції до прибуткового касового ордера від 26 вересня 2019 року №19/1 на суму 6000,00 грн., копію акта приймання-передачі наданих послуг від 26 вересня 2019 року №1 (а.с.16-17, 20).

Судом встановлено, що згідно з пунктами 2.1, 2.2 договору про надання правничої допомоги від 08 серпня 2019 року (надалі договір), укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Матвіюк Н.Р., за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) у розмірі, визначеному в актах приймання-передачі наданих послуг. Оплата гонорару здійснюється готівкою або в безготівковій формі протягом 2 днів з моменту підписання договору.

Як вбачається з акта приймання-передачі наданих послуг від 26 вересня 2019 року №1 витрати за надані адвокатом Матвіюк Н.Р. послуги правничої допомоги становлять 6000,00 грн., зокрема: 500,00 грн. за надання усної консультації з питань застосування законодавства у сфері пенсійного законодавства щодо порядку та підстав перерахунку пенсії (1 год.), 2500,00 грн. за складення проекту позовної заяви про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії (5 год. х 500 грн.), 3000,00 грн. вартість послуг з юридичного супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, підготовка позовної заяви та збір доказів не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, а послуги з юридичного супроводу адвокатом клієнта в суді першої інстанції до винесення рішення у справі в сумі 3000,00 грн. є не виправданими, оскільки судовий розгляд даної справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за правилами, визначеними частиною першою статті 263 КАС України.

Суд вважає, що заявлений до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірним із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим ним часом на надання таких послуг.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат на підставі статті 41 Конвенції, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, пункт 268). У рішенні Європейського суду з прав людини 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

З урахуванням критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, заперечення відповідача щодо відшкодування судових витрат, та зважаючи на часткове задоволення позову, витрати на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу у сумі 1000,00 грн.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 1536,80 грн., що підтверджується квитанцією від 27 вересня 2019 року №0.0., випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.2, 83), у розмірі, більшому ніж належало сплатити за взаємопов`язаними немайновими вимогами (768,40 грн.).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених вимог - 384,20 грн. Надмірно сплачена сума судового збору (768,40 грн.) може бути повернута позивачу за його клопотанням відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, на користь ОСОБА_1 належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Волинській області судові витрати на загальну суму 1384,20 грн.

Керуючись статтями 2, 139, 244-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 05 березня 2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22 В, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) з 05 березня 2019 року 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1384,20 грн. (одна тисяча триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк