Справа № 400/2118/19
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2019-10-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2019 р. № 400/2118/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Міністерства освіти і науки України, пр-т Перемоги, 10, м.Київ, 01135

про:зобов`язання вчинити певні дії,

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства освіти і науки України (далі - відповідач) про зобов`язання Міністерство освіти і науки повідомити назву нормативно-правового акту Міністерства освіти і науки України, відповідно до якого, особам, що втратили дипломи, отримані до 1991 року, видається дублікат диплома спеціаліста та дату прийняття Міністерством освіти і науки України такого нормативно-правового акту.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що бездіяльністю Міністерства освіти і науки України порушено його право , як громадянина України, на доступ до інформації.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що листом №3.4.3/87-19 від 19.06.2019 року позивачу була надана відповідь на його звернення, без порушення строків та у спосіб передбачений ч.1 ст.20 ЗУ «Про звернення громадян».

Ухвалою суду від 16.07.2019 року провадження по справі відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

05 серпня 2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від Міністерства освіти і науки України.

Відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд здійснив розгляд справи у письмовому провадженні.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд-

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019 року позивач направив звернення № ІЛ-9327618 на Урядову гарячу лінію з проханням повідомити йому нормативно-правовий акт Міністерства освіти і науки України, відповідно до якого, особам, що втратили дипломи, отримані до 1991 року, видається дублікат диплома спеціаліста, але на вказане звернення відповідач відповіді не надав, порушивши право позивача на отримання інформації, що стало підставою для звернення до суду.

19.06.2019року відповідачем була надана відповідь позивачу в якій вказано, що замовлення та виготовлення дублікатів документів про вищу освіту здійснюється відповідно до Порядку замовлення та створення інформації, що відтворюється в документах про вищу освіту, та обліку документів про вищу освіту в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, затвердженим наказом МОН України від 06.03.2015 №249 ( у редакції наказу МОН України від 25.10.2016 року №1280), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 року за №1496/29626.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що наразі відсутні нормативно-правові акти, що встановлюють еквівалентність документів на здобуття вищої освіти виданих до 1991 року освітньо-кваліфікаційним (освітнім) рівням вищої освіти (бакалавр, спеціаліст, магістр).

Водночас, з аналізу нормативно-правових актів з питань оплати праці працівників освіти та Закону України "Про вищу освіту" відповідач дійшов висновку, що вища освіта, здобута до 1991 року до введення в дію Закону України "Про освіту", фактично відповідає вищій освіті освітньо-кваліфікаційного рівня спеціаліста.

Відповідач звертає увагу суду на зловживання позивачем своїми правами при неодноразових зверненнях з тотожними питаннями.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України " Про звернення громадян " № 393/96-ВР від 02.10.1996 року ( далі - Закон № 393/96-ВР).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 року №393/96-ВР громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За змістом ст. 3 Закону України від 02.10.1996 року №393/96-ВР заявою (клопотанням) є звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Згідно із ч.ч. 1, 4, 5 ст. 5 Закону України №393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Порядок розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст. 15 Закону України №393/96-ВР, відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 20 Закону України № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Разом з цим, статтею 19 Закону України № 393/96-ВР визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

У відзиві на позовну заяву, яка надійшла до суду зазначено, що позивачу 19.06.2019 року була надана відповідь на звернення № ІЛ-9327618 від 11.05.2019 року.

Суд дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення вимог Закону України № 393/96-ВР щодо несвоєчасного надання відповіді позивачу на його звернення, оскільки вищезазначеним законом встановлений місячний термін для надання відповіді на звернення громадян.

Таким чином, позивач фактично отримав відповідь на свій запит, але з порушенням строку встановленого законодавством.

Порушення вказаного строку є підставою для визнання протиправної бездіяльності, щодо ненадання відповіді.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, то суд бере до уваги, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі положень пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір з відповідача не стягується.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1-4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) до Міністерства освіти і науки України (пр-т. Перемоги, 10, м.Київ, 01135, 0) про зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар