Справа № 520/4338/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 р.Справа № 520/4338/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника відповідача Насібулліної Н.Р.

представника позивача Панченка Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Савинці- Агро" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 09.08.19 року по справі № 520/4338/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Савинці- Агро"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Савинці-Агро", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 17.01.2019 та № від 17.01.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що за результатами проведеної перевірки податковим органом було складено акт перевірки та винесені спірні податкові повідомлення-рішення: № від 17.01.2019, з яким позивач не погоджується в повному обсязі та № від 17.01.2019, з яким позивач не погоджується частково. Так, позивач вважає помилковими висновки акту перевірки про те, що він є особою, яка реалізувала пальне в межах договору підряду на виконання сільськогосподарських робіт. Крім того, позивач частково не погоджується з сумою штрафних санкцій за порушення порядку ведення касових операцій, оскільки на його думку, податковим органом не взяті до уваги усі наявні в ході проведення перевірки документи, а саме, щодо повернення готівки до каси директором підприємства 26.12.2018.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Савинці-Агро" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 17.01.2019.

В задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № від 17.01.2019 в частині суми 150037,02 грн - відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції не застосовано до спірних правовідносин положення пп. 170.9.2 п. 170.9 ст. 170 ПК України (в редакції, що діяла на час вчинення касових операцій), яким визначено, що звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

На думку позивача, враховуючи, що видані під звіт працівнику підприємства грошові кошти, поверталися ним до каси підприємства у повному розмірі, як невикористані, через невчинення доручених дій, отже є помилковим висновок суду першої інстанції про обов`язковість складення звіту за будь-яких обставин (і навіть у випадку не вчинення цивільно-правових дій) та як наслідок наявність причинно-наслідкового зв`язку між фактом неподання звіту та не підтвердженням мети видачі таких коштів під звіт.

Позивач зауважує, що з Акту перевірки вбачається, що відповідачем факт вчинення касових операцій із видачі директору коштів під звіт 23.12.2016 року та їх повернення 26.12.2016 року взагалі не досліджувався та в Акті не відображався.

Так, на думку позивача, висновки щодо вказаних операцій, складено відповідачем вже при розгляді заперечень на Акт, у яких він посилається як на підставу порушення - на не використання виданих під звіт коштів на господарські потреби у зв`язку з їх повернення назад до каси. Тобто, відповідач пов`язує наявність порушення саме з фактом не використання виданих коштів, а не з фактом видачі цих коштів на потреби, які не пов`язані з господарською діяльністю підприємства. За таких обставин, позивач вважає, що що оскільки цільова видача цих коштів відповідачем не ставійіась під сумнів, то йому не потребувалось додатково (окремо) доводити суду мету видачі готівки по цим операціям (за відсутності спірності питання). Однак, не подання доказів на підтвердження мети видачі коштів не означає їх фактичну відсутність у позивача.

В основу спірного податкового повідомлення-рішення не були покладені докази, які б вказували на наявність порушення вимог законодавства щодо належного оформлення касових операцій за 23 та 26.12.2016 року з боку позивача.

Також, позивач зазначає, що оскільки його касові операції за 23 та 26.12.2016 року не були прийняті до уваги контролюючим органом при проведенні перевірки та визначенні питання щодо пов`язаності з обставинами порушення позивачем вимог п. 2.8 Положення щодо надлишку готівкових коштів у касі, та не визначалися як самостійне порушення касової дисципліни чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючий орган (не покладені в основу ППР), то відповідач не може посилатись на них, як на доказ винуватості позивача.

На думку позивача, посилання відповідача на наче б то необхідність звітування по спірним касовим операціям було наведене лише v рішенні про результати розгляду скарги, коли спірне ППР вже було прийнято.

Таким чином, з матеріалів перевірки додержання скаржником касової дисципліни, взагалі не вбачається, що наведені вище обставини встановлювалися та перевірялися контролюючим органом, а натомість видається, що відповідачем було застосовано формальний підхід при проведенні перевірки позивача, відповідно порушено принцип об`єктивності та повноти. встановлення всіх обставин, що є необхідними для вирішення питання про притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності.

За таких обставин висновки суду про створення позивачем штучних доказів дотримання вимог Положення №637 є позивач вважає нерелевантними. Крім того, видача коштів під звіт директору позивача обумовлювалась необхідністю якнайшвидшої виплати орендної плати, оскільки договорами оренди земельних ділянок визначалось, що орендна плата виплачується не пізніше 31 грудня поточного року.

Відповідачем було надано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому серед іншого було зазначено, що статтею 56 Закону України «Про Національний банк України» визначено, що Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влада і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Відповідно до п. 2.8 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (затверджено постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320) із змінами та доповненнями (далі-Положення №637) підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх, касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси.

Пунктами 3.1. 3.5 Положення №637 визначено, що касові операції оформляються касовими ордерами, видатковими відомостями, розрахунковими документами, документами за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів, іншими касовими документами, які згідно із законодавством України підтверджувати б факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) готівкових коштів.

Згідно з п. 5.9 Положення №637 готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, шо перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня- банку або були видані для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього їх здавання до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби ) наступного дня на потреби, які пов`язані з діяльністю підприємства.

Відповідно до п. 7.39 Положення №637 під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів. їх 'погашення тощо. Крім того, ураховується те. що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю особи або за інших обставин, шо мають документальне підтвердження.

Статтею 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», із змінами та доповненнями, передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, Іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обіг' готівки у національній валют, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах - у двократному розмірі сум виявленої понадлімітної готівки за кожний день.

На думку відповідача позивачем не надано документів, які спростовують висновки акта перевірки щодо наявних порушень.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ТОВ «Савинці-Агро» суб`єктом господарювання, що здійснює сільськогосподарську діяльність, в тому числі, з вирощування зернових культур та олійних рослин (пшениці, кукурудзи, соняшнику та ін.).

Основним видом економічної діяльності ТОВ «Савинці-Агро» за КВЕД-2010 є сільське господарство, а саме - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур - код 01.11.

ТОВ «Савинці-Агро» у 2016 році було сільськогосподарським товаровиробником, мало реєстрацію суб`єкта спецрежиму оподаткування ПДВ у сфері сільського господарства згідно чинної у 2016 році ст. 209 ПКУ та було платником єдиного податку 4-ї групи, подавало Звіт про основні економічні показники роботи сільськогосподарських підприємств форми № 50-сг (річна). (т. 1 а.с.111-122)

В період з 03.12.2018 по 11.12.2018 Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Савинці-Агро» (далі - Позивач, ТОВ «Савинці-Агро »).

За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки від 18.12.2018 № 5249/20-40-17-19/35108089 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Савинці-Агро», податковий номер 35108089, з питань дотримання вимог своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, валютного та іншого законодавства за період з 01.11.2015 по 31.10.2018, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, з 01.01.2011 по 31.10.2018 перевірку правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного соціального внеску.(т.1 а.с.25-74)

В Акті перевірки встановлено, що Позивачем допущено порушення, зокрема:

- п.2.8 Положення «Про ведення касових операцій в національній валюті в Україні», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637, перевищення залишку готівки в касі у розмірі 75298,14 грн.

Позивач не погодився з висновками податкового органу, викладеними у акті перевірки, та надав заперечення (т. 1 а.с. 75 - 83)

За результатами розгляду вказаних заперечень ГУ ДФС у Харківській області повідомило листом від 14.01.2019 № 1721/10/20-40-14-17-13 про відмову в задоволенні заперечень позивача, а висновки акту перевірки залишило без змін. (т. 1 а.с. 84-91)

На підставі акту перевірки податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення:

- № від 17.01.2019, яким до позивача застосовано штрафні фінансові санкції за порушення норм з регулювання обігу готівки - у розмірі 150596,28 грн. (т. 1 а.с. 92);

Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (т. 1 а.с.94-105)

Рішенням Державної фіскальної служби України від 29.03.2019 № 14816/6/99-99-11-06-01-25 в задоволенні скарги позивача відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що порушенння п.2.8 Положення № 637, у якому зазначено що, всю готівку понад встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємство зобов`язано здавати до установи банку належним чином встановлено провелденою перевіркою.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Відповідно до п.2.11 вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №41/10320) (Далі - Положення № 637), видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України. Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт. Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження. Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми. Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Відповідно до п.п.7.38 - 7.41 Положення № 637, під час перевірки можуть аналізуватися дані бухгалтерських регістрів, зокрема тих, у яких за дебетом відображаються кошти, видані з каси під звіт, і відшкодування перевитрат за звітами про використання коштів, а за кредитом - суми витрат за звітами про використання коштів, що підтверджені бухгалтерією, та повернення невикористаних коштів. Дебетове сальдо визначає суму заборгованості підзвітних осіб підприємству, кредитове - суму перевитрат підзвітних осіб за звітами про використання коштів. Такий аналіз дає змогу визначити напрями використання підзвітних сум, виявити порушення під час їх видачі;

- під час перевірки звітів про використання коштів для вирішення господарських питань особлива увага приділяється дотриманню підзвітними особами встановлених термінів складання та подання до бухгалтерії відповідних звітів, своєчасність повернення до каси підприємств залишку невикористаних коштів (одночасно з відповідним звітом), наявність оригіналів підтвердних документів, їх погашення тощо. Крім того, ураховується те, що подання звітів про використання коштів із порушенням установлених термінів може дозволятися лише у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю підзвітної особи або за інших обставин, що мають документальне підтвердження;

- до уваги береться також і те, що не повинні порушуватися строки та умови видачі готівки під звіт, визначені законодавством України, зокрема пунктом 2.11 цього Положення;

- під час перевірки правильності оформлення видач готівки під звіт як на відрядження, так і на інші потреби встановлюється достовірність підтвердних документів, що додаються до звітів про використання коштів.

З матеріалів справи вбачається, що при перевірці дотримання ТОВ «Савинці-Агро» вимог Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 за №41/10320), Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 за перевіряємий період встановлено, що товариством відповідно до наданих до перевірки наказів встановлено ліміт залишку готівки в касі:

- від 05.01.2015 №01 встановлено ліміт каси на 2015 рік у сумі 170,00 грн;

- від 04.01.2016 №01 встановлено ліміт каси на 2016 рік у сумі 170,00 грн;

- від 03.01.2017 №01 встановлено ліміт каси на 2017 рік у сумі 170,00 грн;

- від 05.01.2018 №01/2-АІ встановлено ліміт каси на 2018 рік у сумі 35,35 грн;

За висновками акту перевірки перевищення залишку готівки загалом складало 75298,14 грн, а саме:

- на 22.12.2016 - 75018,51 грн (75 188,51 грн. (залишок на кінець дня)- 170,0 грн (ліміт))

- на 23.12.2016 - 279,63 грн (449,63 грн. (залишок на кінець дня) -170,0 грн (ліміт)).

Відповідно до Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 підприємства можуть тримати в позаробочий час у своїх касах готівкову виручку (готівку) у межах, що не перевищують установлений ліміт каси, якщо готівкова виручка (готівка), що перевищує встановлений ліміт каси, обов`язково здається до банків для її зарахування на банківські рахунки. У цьому разі вся готівка, що перебуває в касі підприємства на кінець робочого дня і не здана підприємством відповідно до вимог вищезазначеного положення, вважається понадлімітною.

На підставі наданих до перевірки документів: касової книги підприємства, прибуткових та видаткових касових ордерів, авансових звітів про використання коштів, виданих під звіт за період, аналізу рахунків 301 «Каса в національній валюті», 311 «Розрахунковий рахунок у національній валюті, 661 «Розрахунки по заробітній платі», 372 «Розрахунки з підзвітними особами» в періоді, що перевіряється, встановлено:

- згідно звіту касира від 22.12.2016 товариством отримано готівку в касу у сумі 161165,39 грн, підстава отримання «виплата готівки за чеком МА 3312315 від 22.12.2016 орендна плата за паї через ОСОБА_1 », залишок готівкових коштів на кінець робочого дня становив 75188,51 грн при встановленому ліміту у 170 грн, (перевищення залишку готівки в касі становить 75018,51 грн.);

- згідно звіту касира від 23.12.2016 залишок готівкових коштів на кінець робочого дня становив 449,63 грн. в той час коли встановлений ліміт складає 170 грн., перевищення залишку готівки в касі становить 279,63 грн.;

З пояснень представника позивача вбачається, що 22.12.2016 ТОВ «Савинці-Агро» отримало готівку в касу в сумі 161165,39 грн, що підтверджено прибутковим касовим ордером № 61 від 22.12.2016 та звітом касира від 22.12.2016. 22.12.2016 було здійснено виплату орендної плати за земельні паї в сумі 85976,88 грн, що підтверджується відомостями на виплату грошей № 17 та № 46 від 22.12.2016. Таким чином, залишок готівкових коштів на кінець робочого дня 22.12.2016 становив 75188,51 грн. (161165,39 - 85976,88).

Також представник позивача зазначив, що відповідачем безпідставно не враховано, що 23.12.2016 згідно видаткового касового ордеру № 97 від 23.12.2016 кошти в сумі 74738,88 грн були видані під звіт директору ТОВ «Савинці-Агро» Билиму О.П . на господарські потреби. Залишок готівкових коштів на кінець робочого дня 23.12.2016 становив 449,63 грн. (75188,51 - 74738,88). Така ж саме сума коштів (74738,88 грн) була повернута до каси підприємства 26.12.2016 директором ТОВ «Савинці-Агро» Билимом О.П. , що підтверджується прибутковим касовим ордером № 62 від 26.12.2016 (т.1 а.с.240)

Так, позивач в апеляційній скарзі зауважує, що при веденні касових операцій в зазначеному періоді ТОВ «Савинці-Агро» керувалось чинним на той час Положенням про ведення касових операцій в національній валюті України, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 637 (надалі - Положення № 637).

Позивач посилається на те, що на підставі видаткового касового ордеру № 97 від 23.12.2016, який було надано до перевірки, кошти в сумі - 74738,88 грн були видані 23.12.2016 під звіт директору підприємства Билиму О. П. на господарські потреби ТОВ «Савинці-Агро», що повністю відповідає нормам п. 5.9 Положення № 637.

Цю операцію не було відображено відповідачем в Акті перевірки, але у відповіді про розгляд заперечень на акт перевірки податковий орган зазначає про видачу грошових коштів з каси у розмірі 74738,88 грн. на наступний робочий день - 23.12.2016 після їх отримання 22.12.2016.

Позивач також посилається на те, що податковим органом під час проведення перевірки не враховані наступні касові операції, які відбулись 26.12.2016 (понеділок - наступний за 23.12.2016 робочий день) та відображені у касовій книзі підприємства про те, що грошові кошти в сумі 74738,88 грн були повернуті директором Билимом О.П. згідно прибуткового касового ордеру № 62 із зазначенням підстави «повернення коштів» та готівкові кошти в сумі 74738,88 грн були здані до банку згідно видаткового касового ордеру № 99 та квитанції №176458658.

Проте, позивачем не надано звіт директора підприємства Билима О.П. , який він мав подати разом з поверненням 26.12.2016 коштів, отриманих 23.12.2016 під звіт.

Колегія суддів зазначає, що Положення № 637 не містить норм, які б звільняли від обов`язку подання звіту про використання коштів особу, яка їх не використала в повному обсязі. Саме звіт про використання коштів та документи, що підтверджують напрямки їх використання (у разі якщо кошти частково або повністю використані), повинні доводити дотримання підприємством зв`язку таких витрат (напряму використання готівкових коштів) з потребами його господарської діяльності. В протилежному випадку операція з отримання та повернення коштів без доведення мети їх видачі - на господарські потреби підприємства, набуває ознак операції займу.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції, що оформлення видаткового касового ордеру від 23.12.2016 та прибуткового касового ордеру від 26.12.2016 на суму 74738,88 грн є штучним створенням доказів дотримання позивачем приписів Положення № 637.

Відповідно до пункту 5.9 Положення № 637, на який посилається позивач, готівкові кошти не вважаються понадлімітними в день їх надходження, якщо вони були здані в сумі, що перевищує встановлений ліміт каси, до обслуговуючих банків не пізніше наступного робочого дня банку або були видані для використання підприємством відповідно до законодавства (без попереднього здавання їх до банку і одночасного отримання з каси банку на зазначені потреби) наступного дня на потреби, які пов`язані з діяльністю підприємств.

Зазначена норма містить виключення, умовою застосування якого є, зокрема, видача готівкових коштів в сумі перевищення ліміту каси наступного дня на потреби, які пов`язані з діяльністю підприємств. Саме таку мету видачі готівки директору підприємства позивачем і не було доведено. Отже, приписи п.5.9 Положення № 637 не звільняють позивача від відповідальності за перевищення ліміту готівки в касі.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Указ Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 у відповідності до якого до підприємства позивача застосовано штрафні санкції у 5-ти кратному розмірі не оприбуткованої суми наразі втратив чинність у зв`язку з прийняттям Указу Президента України № 418 (2) від 20.06.2019 року.

Отже, з моменту набрання чинності Указом № 418/2019 зазначений вище штраф припиняють свою дію, відповідно фіскальні органи його застосовувати не можуть.

Згідно з Указом №418/2019 він набирає чинності з дня, що настає за днем його опублікування. Опубліковано Указ у газеті «Урядовий кур`єр» від 22.06.2019 р. № 116. Відповідно, розпочав діяти він з 23.06.2019 р.

До того ж, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 по справі № 1-7/99 надав офіційне тлумачення статті 58 Конституції. Судом зазначено, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини громадянина (фізичної особи).

Проте, в даному випадку позивачем у справі є ТОВ "Савинці- Агро", та момент винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення Указ Президента України від 12.06.1995 року № 436/95 був чинним.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявна сума перевищення залишку готівки в касі ТОВ «Савинці-Агро» 22.12.2016 в сумі складає 75188,51 грн, отже позивачем порушено п.2.8 Положення №637, у якому зазначено що, всю готівку понад встановленого ліміту залишку готівки в касі підприємство зобов`язано здавати до установи банку.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року по справі № 520/4338/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Савинці- Агро" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.08.2019 року по справі № 520/4338/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 01.11.2019 року