Справа № 615/139/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №615/139/17

адміністративне провадження №К/9901/23997/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на постанову Валківського районного суду Харківської області (суддя Товстолужський О. В.) від 22 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Кононенко З. О., судді: Калитка О. М., Бондар В. О.) від 23 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Валківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Валківського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до Валківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - Валківське ОУПФУ Харківської області), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі - ГУ ПФУ у Харківській області), у якому просив:

- визнати протиправними дії Валківського ОУПФУ Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах;

- визнати протиправною бездіяльність Валківського ОУПФУ Харківської області щодо неповідомлення позивача у визначений законом спосіб про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, зарахування стажу до пільгового, із зазначенням причин відмови та порядку оскарження;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, ГУ ПФУ у Харківській області від 30 березня 2016 року № 139/5-16 щодо відмови ОСОБА_1 в підтвердженні стажу роботи за Списком № 2 в період з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року по професії електрогазозварника автобази Харківського обкому Компартії України;

- зобов`язати Валківське ОУПФУ Харківської області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію згідно з п. «б» ст. 13 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), періоду роботи з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року по професії - електрогазозварник автобази Харківського обкому Компартії України.

Постановою Валківського районного суду Харківської області від 22 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Валківського ОУПФУ Харківської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії на пільгових умовах та зарахування стажу до пільгового. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, ГУ ПФУ у Харківській області від 30 березня 2016 року № 139/5-16 про відмову в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 за Списком № 2 у період з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року по професії електрогазозварник автобази Харківського обкому Компартії України. Зобов`язано Валківське ОУПФУ Харківської області при вирішенні питання про призначення пенсії ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи період роботи з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року по професії - електрогазозварник автобази Харківського обкому Компартії України за віком на пільгових умовах за Списком № 2 із зарахуванням до стажу роботи, який дає право на пенсію згідно п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Приймаючи такі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Валківське ОУПФУ Харківської області протиправно відмовило ОСОБА_1 у призначені пенсії, оскільки останнім були надані усі можливі та наявні документи на підтвердження його пільгового стажу.

Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями попередніх інстанцій, ГУ ПФУ у Харківській області подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанову Валківського районного суду Харківської області від 22 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

На обґрунтування касаційної скарги ГУ ПФУ у Харківській області зазначило, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж роботи, який би надавав останньому право на отримання пенсії на пільгових умовах, а тому спірне рішення відповідача прийняте на підставі та в межах, визначених законодавством.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 20 червня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції.

Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 30 жовтня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 341 України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до УПФУ в Коломацькому районі Харківської області із заявою щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII. До цієї заяви позивач надав такі документи: копію трудової книжки; архівну довідку Державного архіву Харківської області від 22 березня 2013 року № 01-28/Т-288 про підтвердження періоду роботи позивача на пільгових умовах; архівну довідку Державного архіву Харківської області від 03 грудня 2015 року № 01-29/Т-2647-2649; архівну довідку Державного архіву Харківської області від 18 лютого 2016 року № 01-29/Т-95; архівний витяг рішення виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 27 вересня 1991 року № 263; копію розпорядження виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 13 вересня 1991 року № 510; копію розпорядження Харківської обласної ради народних депутатів від 07 жовтня 1991 року № 19; копію розпорядження представника Президента України від 02 червня 1992 року № 65.

30 березня 2016 року Комісія з питань підтвердження періодів роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, ГУ ПФУ в Харківській області прийняла рішення № 139/5-16 про відмову в підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 за період з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року по професії - електрогазозварник автобази Харківського обкому Компартії України, що позбавило позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах. В цьому рішенні зазначено, що ОСОБА_1 не надано документів про ліквідацію Харківського обкому Компартії України без визначення правонаступника та про зайнятість на роботах, передбачених Списками, протягом повного робочого дня, тому розглядати вищевказаний період немає підстав.

Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Валківського районного суду Харківської області від 22 березня 2017 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року відповідають зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. «б» ч. 2 ст. 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими та важкими умовами праці: за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ) і за результатами атестації робочих місць - чоловіки, після досягнення 55 років, при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно зі ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За п. 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінпраці та Мінфіном.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки). При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 10 жовтня 2019 року у справі № 234/4585/17.

Як убачається з матеріалів справи, у трудовій книжці ОСОБА_1 наявні записи про найменування посади, яку він займав на підприємстві, проте у встановленому порядку відсутні повні дані про умови праці на підприємстві позивача, які є визначальними при віднесені займаної ним посади до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Водночас, на підтвердження такого стажу позивач разом із заявою про призначення пенсії надав: архівну довідку Державного архіву Харківської області від 22 березня 2013 року № 01-28/Т-288 про підтвердження періоду роботи позивача на посаді електрогазозварника; архівну довідку Державного архіву Харківської області від 03 грудня 2015 року № 01-29/Т-2647-2649; архівну довідку Державного архіву Харківської області від 18 лютого 2016 року № 01-29/Т-95; архівний витяг рішення виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 27 вересня 1991 року № 263; копію розпорядження виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 13 вересня 1991 року № 510; копію розпорядження Харківської обласної ради народних депутатів від 07 жовтня 1991 року № 19; копію розпорядження представника Президента України від 02 червня 1992 року № 65.

Обґрунтовуючи свою позицію, скаржник стверджує, що позивачем не було надано документи про ліквідацію Харківського обкому Компартії України без визначення правонаступника та про зайнятість на роботах, передбачених Списками, протягом повного робочого дня, а тому у відповідача були відсутні підстави для зарахування до пільгового стажу період роботи позивача на посаді електрогазозварника автобази Харківського обкому Компартії України з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року.

Колегія суддів погоджується з твердженнями судів попередніх інстанцій про безпідставність вказаних вище доводів ГУ ПФУ у Харківській області з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, у листі ГУ статистики у Харківській області від 15 грудня 2015 року № 03.1-11/5474 зазначено, що станом на 15 грудня 2015 року в ЄДРПОУ по Харківській області суб`єкт з назвою Харківський обком Компартії України, або Харківський обласний комітет Комуністичної партії України, або Харківський обком КП України не числиться. В базі ліквідованих також не значиться.

Зі змісту листа автотранспортного підприємства обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» від 23 травня 2016 року № 139/16 убачається, що автотранспортне підприємство було створене на базі відомчого гаражу облвиконкому в складі структурних підрозділів обласного комунального виробничо-експлуатаційного підприємства «Держпром» і не являється правонаступником автобази колишнього обкому Компартії України, ліквідованої згідно Указу Президії Верховної Ради України від 30 серпня 1991 року «Про заборону діяльності Компартії України». Через відсутність даних немає можливості надати довідку про підтвердження наявного стажу у ОСОБА_1 .

Крім того, з архівного витягу рішення виконавчого комітету Харківської обласної ради народних депутатів від 27 вересня 1991 року № 263 вирішено утворити ліквідаційну комісію у зв`язку із забороною діяльності КПУ, ліквідаційній комісії провести звільнення працівників обкому Компартії України та інших організації до 30 жовтня 1991 року.

Згідно розпорядження голови Харківської обласної ради народних депутатів від 07 жовтня 1991 року № 19 ліквідовано автобазу колишнього обкому Компартії України з 08 жовтня 1991 року та вирішено передати обласному виконавчому комітету автобазу колишнього обкому Компартії України, а управлінню по експлуатації будинків облвиконкому прийняти на свій баланс споруди і усі складські приміщення автобази колишнього обкому Компартії України.

Таким чином, майно автобази колишнього обкому Компартії України передано на баланс іншій установі, та будь-яких даних про правонаступника не зазначалось.

Водночас, відповідно до листа Державного архіву Харківської області від 22 березня 2013 року № 01-28/Т-288 в архівному фонді Харківський обласний комітет (обком) компартії України м. Харків у розпорядженнях Харківського обкому партії та картках особових рахунків нарахування заробітної плати працівникам обкому партії ОСОБА_1 значиться електрогазозварювальником з 21 листопада 1989 року (розпорядження від 21 листопада 1989 року № 300 про зарахування) по 26 листопада 1990 року (розпорядження від 26 листопада 1990 року № 302 про звільнення).

Зазначене також підтверджуються й листом Державного архіву Харківської області від 03 грудня 2015 року № 01-29/т-2647-2649.

Разом з цим, із трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що він з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року працював електрогазозварником автобази обкому Компартії України. Підставою для звільнення з посади є власне бажання останнього.

Крім того, згідно змісту листа Державного архіву Харківської області від 18 лютого 2016 року № 01-29/т-95 установлено, що в документах Харківського обласного комітету Компартії України за період Державного архіву Харківської області з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року відомостей про простої з вини підприємства, переведення на неповний робочий день, інші посади - немає.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вважає за доцільне зазначити, що обставини, які підлягали встановленню судами у даній справі і доказуванню, значно віддалені у часі, при цьому враховує ступінь вини позивача (її відсутність) неможливості надати повний об`єм необхідних для реалізації його прав документів та повноти записів у наявних підтверджуючих пільговий стаж документах з огляду на те, що обов`язок належного оформлення таких документів покладається не на працівника, а на роботодавця чи інших уповноважених осіб. Крім цього, згідно вимог ч. 2 ст. 71 КАС України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року) адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а та від 10 жовтня 2019 року у справі № 234/4585/17.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем належними та допустимими доказами доведено, що він дійсно працював на посаді електрогазозварника в автобазі обкому Компартії України у період часу з 21 листопада 1989 року по 26 листопада 1990 року, при цьому повний робочий день, а тому відмова Валківського ОУПФУ Харківської області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам закону.

За таких обставин Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Валківського районного суду Харківської області від 22 березня 2017 року та ухвала Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).

Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області залишити без задоволення, постанову Валківського районного суду Харківської області від 22 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна

Судді: А. А. Єзеров

С. М. Чиркін