Справа № 127/27574/19
Суддя: Чернюк І. В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/127/472/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2019 р.м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Чернюка І.В.,

при секретарі Павленко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Чеховича Максима Олександровича (місце знаходження: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2А) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що 23.09.2019 р. відповідачем відносно нього було винесено постанову серії ЕАК № 1549485 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч. 3 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн. 00 коп. Зі змісту постанови вбачається, що він 23.09.2019 року о 13 год. 34 хв. в с. Миколаївка, вул. Магістральна, 2 керуючи автомобілем марки «Lexus GX» д.н.з. НОМЕР_1 перевищив межі максимальної швидкості руху у населеному пункті с. Миколаївка, а саме рухався із швидкістю 110 км./год., чим перевищив швидкісний режим на 60 км./год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 000672, чим порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 3 КУпАП.

Вищевказану постанову позивач вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відомості зазначеній в ній не відповідають дійсним обставинам справи, а дії інспектора патрульної поліції при винесенні постанови були незаконними та такими, що грубо порушили права позивача.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначив, що «23» вересня 2019 року близько 13 год. 30 хв. він рухався на автомобілі «Lexus GX 470», державний номерний знак НОМЕР_1 по автодорозі перед с. Миколаївка дотримуючись правил дорожнього руху та був зупинений працівниками Національної поліції, які стояли в селі. Інспектор попросив пред`явити водійське посвідчення, реєстраційні документи на автомобіль, а також поліс ОСЦПВВНТЗ на транспортний засіб. На, що позивач пред`явив відповідачу документи та запитав причину зупинки, після чого останній повідомив, що позивач перевищив швидкість руху в населеному пункті на 60 км/год., разом з тим ОСОБА_1 повідомив інспектору, що його прилад вимірював швидкість руху поза межами населеного пункту, оскільки в населеному пункті позивач рухався на транспортному засобі із дозволеною швидкістю. Однак, інспектор не відреагував на пояснення позивача, а звернув уваги на той факт, що швидкість вимірювалась приладом TruCam. Згідно характеристик приладу, TruCam визначає відстань до транспортного засобу порушника в діапазоні до 1200 метрів, а патрулювання та вимірювання швидкості здійснювалось в безпосередній близькості до дорожнього знаку, яким позначено початок населеного пункту. Наведене свідчить про те, що швидкість руху визначена поза межами населеного пункту. Таким чином, позивач рухався з дозволеною швидкістю поза населеним пунктом, а в населеному пункті вже зменшив швидкість відповідно до ПДР України.

Наведене свідчить про те, що відповідачем не були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Крім того, відповідачем не було надано позивачу достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката та ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

У зв`язку з викладеними обставинами, на думку позивача, відповідач взагалі не мав права зупиняти транспортний засіб і вимагати документи визначені у п. 2.1. Правил дорожнього руху України, оскільки відсутні підстави для зупинки транспортного засобу передбачені ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». У зв`язку з викладеними обставинами ОСОБА_1 просив позовну заяву задовольнити.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідач та представник відповідача за довіреністю Лукіна А.А. в судове засідання не з`явилися, однак надали до суду пояснення та відзив на позовну заяву в яких просили справу розглянути у їх відсутність та відмовити в задоволені позовної заяви ОСОБА_1 з підстав зазначених в наданих пояснення та відзову на позовну заяву.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача представник Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій. Відповідно до ч.2 ст. 268 КАС України учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

08.10.2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Чеховича М.О. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

18.10.2019 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент патрульної поліції Національної поліції України (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3).

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII "Про дорожній рух"встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух"встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Із матеріалів справи вбачається, що 23.09.2019 року інспектором 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядовим поліції Чеховичем М.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1549485, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 23.09.2019 року о 13 год. 34 хв. в с. Миколаївка по вул. Магістральна, 2 керуючи автомобілем марки «Lexus GX» д.н.з. НОМЕР_1 перевищив межі максимальної швидкості руху у населеному пункті с. Миколаївка, а саме рухався із швидкістю 110 км./год., чим перевищив швидкісний режим на 60 км./год. Швидкість вимірювалась приладом TruCam 000672. Внаслідок чого порушив п. 12.4 ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 ч. 3 КУпАП.

Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ст. ст. 122, 126 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено інспектором 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядовим поліції Чеховичем М.О.

Відповідальність за частиною 3 статті 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом перевищив межі максимальної швидкості руху у населеному пункті с. Миколаївка, а саме рухався із швидкістю 110 км./год., чим перевищив швидкісний режим на 60 км./год. Внаслідок чого порушив п. 12.4 ПДР України.

Пункт 12 ПДР України передбачає швидкість руху.

Пунктом 12.9 б ПДР України передбачає, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Дорожній знак 3.29 "Обмеження максимальної швидкості". Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто, положення Закону України "Про Національну поліцію" надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM № ТС000672, що використовувався під час фіксації дій позивача ОСОБА_1 , зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом №UA-MI/1-2903-2012, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.

Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 «TruCAM", виробник - фірма Laser Technology, Inc., США, внесений до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, міжповірочний інтервал - не більше одного року. Відповідно до свідоцтва № 22-01/13777, лазерний вимірювач швидкості, яким проводилась фіксація швидкості автомобіля позивача пройшов повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

На відеодиску, який був наданий відповідачем наявний фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 ТС000672, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 110 км/год. На даному фотознімку чітко зображено, що саме автомобіль позивача рухався із зазначеною швидкістю. Крім того, дана обставина також підтверджується відео-записом, який був наданий відповідачем.

При цьому, суд враховує, те що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № UА-МІ/1-2903-2012.

На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, видані в установленому порядку до набрання чинності цим Законом, чинні протягом визначеного в них строку дії.

Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії НОМЕР_2 виданий 29 серпня 2012 року, тобто до набрання чинності вищевказаним Законом строком дії не обмежений.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13777, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 22 листопада 2018 року та чинного до 22 листопада 2019 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № ТС000672, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу "TruCam LTІ 20/20" виробництва LaserTechnologyInc, США також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCam LT1 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Тобто, суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 № ТС000672може засвідчувати порушення позивачем швидкісного режиму, а тому може бути належним доказом по справі.

Твердження позивача, про те, що фіксація швидкості руху його транспортного засобу здійснювалась поза населеним пунктом, суд оцінює критично, оскільки дана обставина не підтверджується жодним доказом. Також, суд звертає увагу на те, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Крім того, застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5-рп/2015).

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, наведене свідчить про те, що відповідно до вимог ст. 280 КУпАП відповідачем було з`ясовано, що позивачем було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП, адміністративне стягнення інспектором 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядовим поліції Чеховичем М.О. було накладено у межах санкції, передбаченої вищевказаною нормою права.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосовано адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту. Доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем у межах розгляду даної справи надано не було і судом таких обставин не встановлено; факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами.

На підставі вищесказаного та керуючись ст. 7, ч. 3 ст. 122, ст. 247, 293 КУпАП ст.ст. 72, 77, 118-119,122, 243-244,246, 262, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до інспектора 3 батальйону 3 роти Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області рядового поліції Чеховича Максима Олександровича (місце знаходження: м. Дніпро, пл. Троїцька, 2А) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя