Справа № 461/4015/19
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9692/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

за участі секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС,

на рішення Галицького районного суду м.Львова від 05 серпня 2019 року (суддя Радченко В.Є., час ухвалення 11:27 год., місце ухвалення м.Львів, дата складання повного тексту не вказана),

в адміністративній справі №461/4015/19 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС,

про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

У червні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Львівської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №1639/20900/19 від 14.05.2019 року про визнання позивача винним у скоєнні адміністративного проступку передбаченого ст.485 МК України та накладення стягнення за порушення митних правил у вигляді штрафу у розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 168657,12 грн..

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 05 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено. Скасовано постанову в справі про порушення митних правил №1639/20900/19 від 14.05.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України і закрити цю справу про адміністративне правопорушення.

З цим рішенням суду першої інстанції від 05.08.2019 року не погодився відповідач Львівська митниця ДФС та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду прийняте з невідповідністю висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що наявна в матеріалах справи експортна декларація №UA209190/2017/115905 спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність доказів того, що відчуження транспортного засобу Компанією відправником T.A.C. EUROL.P. на користь компанії ТзОВ «БІЗНЕСПРОМСТИЛЬ» відбулось за ціною нижчою ніж 3000 євро. Також вказує апелянт на те, що відповідно до ст.284 КУпАП вирішення питання про закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення належить до компетенції органу, що приймав рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Тому рішення суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі також підлягає скасуванню.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати оскаржене рішення суду від 05.08.2019 року і прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що дану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 14.05.2019 року Львівською митницею ДФС винесено постанову в справі про порушення митних правил №1639/20900/19, відповідно до якої позивача ОСОБА_1 як керівника ТзОВ «Бізненспромстиль» визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300% несплаченої суми митних платежів у сумі 168657,12 грн. (а.с. 9).

Із змісту спірної постанови про порушення митних правил від 14.05.2019 року видно, що 18.09.2017 року у відділ митного оформлення «Скнилів» митного поста «Західний» Львівської митниці ДФС декларантом ТОВ «ЗБС» було подано електронну митну декларацію типу ІМ40ДЕ №UA209190/2017/115905 для здійснення митного оформлення товару «Сідельний тягач для перевезення напівпричепів на дорогах загального призначення» марки «DAF», модель «FTXF105.410», номер шасі НОМЕР_1 .

Згідно поданих документів продавцем товару є канадська компанія T.A.C. EUROL.P. (SUITE 260, 2323-32 АVENUE N.E., ALBERTA T2Е 6Z3, САLGARY, САNАDА), а покупцем ТзОВ «БІЗНЕСПРОМСТИЛЬ». Фактурна вартість товару 3000 євро (що становить по курсу НБУ - 94116,70 грн.), заявлена митна вартість автомобіля становить 122351,71 грн., а загальна сума сплачених митних платежів за вказаною митною декларацією становить 39152,55 грн..

На запит Львівської митниці ДФС митними органами Королівства Нідерланди листом №NL18DZA00099517WZ від 22.01.2019 року повідомлено, що автомобіль «DAFFTXF105.410», номер шасі НОМЕР_1 , було продано компанією Trucks Roosendaal B.V. згідно рахунку №20170360 від 15.09.2017 р. та оформлено у митний режим «експорт» згідно митної декларації EXA 17NLJ7LQA5A0J8WD55 від 15.09.2017 року. Відповідно до наданих копій рахунку від 15.09.2017 р. та митної декларації EXA 17NLJ7LQA5A0J8WD55 від 15.09.2017 року фактурна вартість автомобіля «DAFFTXF105.410», номер шасі НОМЕР_1 становить 9500 євро (що становить по курсу НБУ 298036,21 грн.).

Відповідно до службової записки управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання ЗЕД Львівської митниці ДФС від 26.03.2019 р. №1719/13-70-19/, сума митних платежів, які б мали бути сплачені при ввезенні на митну територію України зазначеного вище транспортного засобу, з урахуванням інформації та копій документів, наданих митними органами Королівства Нідерланди, станом на дату здійснення митного оформлення становить 95371,59 грн.. Отже, несплачена сума митних платежів становить 56219,04 грн..

Отже, на думку апелянта (відповідача), керівник ТзОВ «БІЗНЕСПРОМСТИЛЬ» ОСОБА_1 під час митного оформлення транспортного засобу марки «DAF FTXF105.410» за митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA209190/2017/115905 вчинив дії, спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів шляхом заявлення в митній декларації неправдивих відомостей щодо відправника, одержувача та митної вартості товару, та надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості. Зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачені ст.485 МК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням. Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням (ст.486 МК України).

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення; закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення.

Митним кодексом України також встановлено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.489 МК України).

Підставами для порушення справи про порушення митних правил є: 1) безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил; 2) офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що проводять заходи офіційного контролю; 3) офіційні письмові повідомлення про вчинення порушення митних правил, отримані від митних та правоохоронних органів іноземних держав, а також від міжнародних організацій (ст.491 МК України).

Таким чином, наведеними вище нормами законодавства встановлено обов`язок уповноваженого органу (посадової особи) в кожному конкретному випадку з`ясувати питання про те: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При цьому, такий орган (посадова особа) повинні з`ясувати наявність чи відсутність підстав для порушення справи про порушення митних правил, які визначені статтею 491 МК України, та наявність чи відсутність доказів у справі про порушення митних правил.

Згідно ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: 1) протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; 2) поясненнями свідків; 3) поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; 4) висновком експерта; 5) іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України. Посадова особа органу доходів і зборів, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що частина 2 ст.459 МК України встановлює, що загальним суб`єктом адміністративної відповідальності за порушення митних правил вважається особа, яка досягла 16-річного віку, а при вчиненні порушення митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

Відповідно до ст.485 МК України, порушенням вважається заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Колегія суддів звертає увагу на те, що диспозиція ст.485 МК України, передбачає спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару. Конкретизація диспозицією зазначеної статті спеціальної мети впливає й на конкретизацію спеціального суб`єкта вказаного адміністративного правопорушення, яким в даному випадку, з урахуванням вимог п.8 ч.1 ст.4 та ч.8 ст.264 МК України, може бути лише декларант або уповноважена ним особа.

При вирішенні питання щодо наявності/відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 485 МК України слід також врахувати норми законодавства, які регулюють питання митного оформлення товарів (транспортних засобів).

Так, згідно з ч.1 ст.248 МК України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до ч.1 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою ст.264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою ст.335 МК України, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Згідно до ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару і обраний метод її визначення.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 488 МК України визначено, що провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

Відповідно до частини першої статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Судом першої інстанції було встановлено та враховано, що 06.07.2017 року між ТзОВ «БІЗНЕСПРОМСТИЛЬ» та іноземною компанією «T.A.C. EURO L.P» (SUITE 260, 2323-32 АVENUE N.E., ALBERTA T2Е 6Z3, НОМЕР_2 , САNАDА) було укладено міжнародний контракт №03/17-Т у відповідності до умов якого продавець (іноземна компанія) зобов`язався поставити покупцю (ТзОВ «БІЗНЕСПРОМСТИЛЬ»), а покупець прийняти та оплатити згідно інвойсів автомобілі. Саме на виконання умов довгострокового міжнародного контракту на адресу ТзОВ «БІЗНЕСПРОМСТИЛЬ» компанією «T.A.C. EURO L.P» здійснювалась доставка вказаного в постанові про порушення митних правил транспортного засобу, що підтверджується відповідним інвойсом №170917.59-ТАС/BPS від 17.09.2017 р. (а.с. 10).

Зі змісту оскарженої постанови про порушення митних правил від 14.05.2019 року видно, що доказом для притягнення позивача до відповідальності за передбачене ст. 485 МК України правопорушення була одержана Львівською митницею ДФС від митних органів Королівства Нідерланди інформація щодо автомобіля «DAF FTXF105.410», номер шасі НОМЕР_1 , зокрема копії рахунку №20170360 від 15.09.2017 р. та експортної декларації EXA 17NLJ7LQA5A0J8WD55 від 15.09.2017 року, відповідно до яких фактурна вартість автомобіля становить 9500 євро..

Однак, в матеріалах справи відсутні відомості про завершення експорту автомобіля за межі ЄС по вказаній експортній декларації, а тому дана експортна декларація EXA 17NLJ7LQA5A0J8WD55 не є визначальним доказом остаточного переходу прав на транспортний засіб і його вартість.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в матеріалах адміністративної справи немає і за період апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції не отримано доказів того, що позивач вчинив дії, які мають ознаки порушення митних правил, передбачені ст.485 МК України.

Крім цього, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідач не надав доказів повідомлення ОСОБА_1 про час і місце складення постанови, чим позбавив його можливості надати пояснення, докази та (або) заперечення.

З цього приводу суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що згідно статей 524, 525 МК України, справа про порушення митних правил розглядається за місцезнаходженням органу доходів і зборів, посадові особи якого здійснювали провадження у цій справі. Справа про порушення митних правил розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання посадовою особою органу доходів і зборів або судом (суддею) матеріалів, необхідних для вирішення справи.

Статтею 498 МК України встановлено, що особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Відповідно до ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил. Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Матеріалами справи не підтверджено, що відповідач Львівська митниця ДФС належним чином повідомляв позивача ОСОБА_1 про розгляд справи щодо адміністративного правопорушення за ст.485 МК України.

В такій ситуації, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що при розгляді справи про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.485 МК України не було дотримано порядку провадження у цій справі та забезпечено права особи на участь у процесі розгляду справи.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні протокол та інші матеріали справи щодо вчинення ОСОБА_1 дій, які мають ознаки порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України.

При цьому, зі змісту оскаржуваної постанови від 14.05.2019 року видно, що митним органом розглядалась справа про притягнення керівника ТзОВ «БІЗНЕСПРОМСТИЛЬ» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України, проте в резолютивній частині постанови ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбачених ст.485 МК України.

Статтею 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити, зокрема, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Таким чином, з аналізу наведених вище матеріалів справи та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскаржена постанова відповідача від 14.05.2019 року винесена з порушенням вимог чинного законодавства та без урахування обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: - залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); - скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; - змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.2 ст.9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність скасування постанови у справі про порушення митних правил і закриття справи про адміністративне правопорушення, розпочатої відносно ОСОБА_1 , щодо вчинення ним правопорушення передбаченого ст.485 МК України.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 243, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 05 серпня 2019 року в адміністративній справі №461/4015/19 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і в касаційному порядку не оскаржується.

Головуючий: В. В. Гуляк
Судді: Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов