Справа № 440/1472/19
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р.Справа № 440/1472/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Сіренко О.І. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник позивача ОСОБА_1

представник відповідача Паращук Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Сич, м. Полтава по справі № 440/1472/19

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2 , звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просила суд: визнати протиправним та скасувати наказ ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 № 1219-СГ про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області; зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Полтавській області винести наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства, за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначила, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є необґрунтованою та безпідставною, оскільки відповідачем зазначені загальні підстави та не конкретизовано, у чому ж саме полягає невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. Вказала, що оскаржуваний наказ є таким, що не відповідає вимогам, встановленим статтями 118, 122 Земельного кодексу України, спрямованим на перешкоджання реалізації права позивача на отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у власність.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 звернулася до ГУ Держгеокадастру в Полтавській області із клопотанням від 01.06.2018 (вхідний номер М-9089/0/25-18 від 21.06.2018) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. До клопотання позивачем додано: графічні матеріали на яких зазначено місце розташування та розмір земельної ділянки; копію паспорта та ідентифікаційного коду /а.с. 38-39/.

25.06.2018 начальник Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області Чувпило В. надав відповідь на звернення позивача, оформивши її листом №5339/0/26-18, у якому зазначив, що Головним управлінням сформовано перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території області, інформація про перелік земельних ділянок оприлюднена на офіційному веб-сайті Головного управління: http//poltavska.land.gov.ua. /а.с. 40/.

Позивач, розцінюючи лист від 25.06.2018 №5339/0/26-18 як протиправну відмову, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №1640/3312/18 позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Полтавській області (вул. Уютна, б. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36038, ідентифікаційний код 39767930) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) у вирішенні клопотання ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) від 01 червня 2018 року (зареєстроване 21 червня 2018 року за вх.№М-9089/0/25-18) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Полтавській області (ідентифікаційний код 39767930) повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ) від 01 червня 2018 року (зареєстроване 21 червня 2018 року за вх.№М-9089/0/25-18) про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено /а.с. 31- 37/.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21 лютого 2019 року №1219-СГ відмовлено громадянці ОСОБА_2 у наданні дозволу на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області за межами населеного пункту на підставі частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів /а.с. 41/.

07.03.2019 ОСОБА_2 звернулася до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з метою виконання вказаного судового рішення із заявою від 07.03.2019 (вхідний номер М-2867/0/25-19 від 07.03.2019) /а.с. 42/.

Листом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 26.03.2019 № 1941/0/26-19 позивача повідомлено, що відповідачем на виконання рішення суду від 01.11.2018 у справі № 1640/3312/18 розглянуто клопотання позивача від 01 червня 2018 року (зареєстроване 21 червня 2018 року за вх.№М-9089/0/25-18) та надано наказ від 21.02.2019 № 1219-СГ. Зазначено, що за інформацією відділу у Глобинському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області вищезазначена земельна ділянка відноситься до земель колективної власності згідно державного акту на право колективної власності на землю серії ПЛ-02 від 03.03.1995 /а.с. 44-45/.

Не погодившись з наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 №1219-СГ, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач, при винесенні спірного наказу, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки земельна ділянка, яку бажав отримати позивач, відноситься до земель колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства, а тому у відповідача відсутні повноваження розпоряджатися такою земельною ділянкою.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель вирішуються Земельним кодексом України.

У відповідності до абзацу 1 ч.1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 Земельного кодексу України).

Відповідно до абз.1 ч.1 ст. 117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 118 Земельного кодексу України, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Частиною шостою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною другою статті 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Зі змісту наказу ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 №1219-СГ судом встановлено, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стала невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що оскаржуваний наказ містить лише загальне посилання на вказану норму, не конкретизуючи, які невідповідності ГУ Держгеокадастру у Полтавській області мав на увазі. Тобто, відповідачем у спірному наказі не зазначено, у чому полягала невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, не вказано яким саме законам не відповідає місце розташування бажаної земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідачем не наведено належних та допустимих, передбачених законом підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, перевіривши оскаржуваний наказ на відповідність критеріям ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість відмови відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки вона не містить посилання на те, яким саме вимогам нормативно-правових актів не відповідає місце розташування спірної земельної ділянки, що свідчить про необґрунтованість спірного наказу, та як наслідок є підставою для його скасування.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині скасування та визнання протиправним наказу Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 № 1219-СГ про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для покладення обов`язку на відповідача винести наказ про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відхиляє доводи апеляційної скарги позивача про незаконність рішення суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи наявний державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ-02 від 03 березня 1995 року, виданого КСП "ім. Кірова" (а.с. 46-48), відповідно до якого оспорювана земельна ділянка відноситься до земель колективної власності.

Станом на час розгляду спірних правовідносин, законодавством не передбачено колективної форми власності, між тим, вказані обставини не можуть бути підставою для припинення колективної власності на землю.

Пунктом 7 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року, встановлено, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 06 червня 2018 року у справі №816/1618/17 (номер в ЄДРСР 74550313).

Законом України від 10 липня 2018 року № 2498-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу: доповнено пунктом 21 такого змісту: "21. Установити, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності".

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до змісту ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган при розгляді заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність повинен перевірити місце розташування земельної ділянки на відповідність вимогам законів та вимогам відповідних документів.

Однак, відповідач, приймаючи наказ про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення оспорюваної земельної ділянки, не навів посилання, що ним встановлено, що вказана земельна ділянка належить до колективної власності або власності територіальної громади, а тому колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не здійснив перевірку відповідного місця розташування об`єкта вимогам законів, не з`ясував питання чи дійсно земельна ділянка належить до колективної власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Кірова, за ким на даний час зареєстровано право власності на вказану земельну ділянку, чи припинено колективне сільськогосподарське підприємство імені Кірова, якому видан державний акт на право колективної власності.

Враховуючи, що перевірка відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, належить до повноважень відповідача, яким така перевірка під час розгляду заяви не здійснювалась, то у суду відсутні підстави для перевірки наявності або відсутності підстав встановлених ст. 118 Земельного кодексу України для надання позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути питання про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п.4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення в частині відмови ОСОБА_2 в позові про скасування та визнання протиправним наказу Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 № 1219-СГ про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області, були порушені норми чинного матеріального права, і як наслідок апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню в цій частині з прийняттям нового судового рішення про скасування наказу Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 № 1219-СГ та зобов`язання Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути питання про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року по справі № 440/1472/19 скасувати в частині відмови ОСОБА_2 в позові про скасування та визнання протиправним наказу Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 № 1219-СГ про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

В цій частині ухвалити нове судове рішення. Скасувати наказ Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області від 21.02.2019 № 1219-СГ. Зобов`язати Головне Управління Держгеокадастру у Полтавській області повторно розглянути питання про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення у власність орієнтовною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Горбівської сільської ради Глобинського району Полтавської області.

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01.07.2019 року по справі № 440/1472/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 01.11.2019 року