Справа № 817/589/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №817/589/17

адміністративне провадження №К/9901/12447/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - судді Мороз Л.Л.,

суддів: Бучик А.Ю., Рибачука А.І.

розглянувши у порядку попереднього розгляду у касаційній інстанції адміністративну справу №817/589/17

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого - судді Довгої О.І., суддів - Запотічного І.І., Сапіги В.П.,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою по відведенню земельної ділянки та надання її у власність, викладених в листах №О-1156/0-2787/0/6-17 від 31.03.2017 та №О-1156/1-3194/0/6-17 від 14.04.2017;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Рівненській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4130га та надання її у власність для ведення особистого селянського господарства на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області в порядку п.9 ст.118 Земельного кодексу України.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 21 серпня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області площею 1,4130га для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність ОСОБА_1 , викладені в листах від 31.03.2017 №О-1156/0-2787/0/6-17 та від 14.04.2017 №О-1156/1-3194/0/6-17.

Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на території Новоукраїнської сільської ради Рівненського району Рівненської області площею 1,4130 га для ведення особистого селянського господарства та надання її у власність ОСОБА_1 .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нову постанову, якою провадження у справі закрито.

Суди встановили, що 13.06.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0га, яка розташована на території Новоукраїнської сільської ради за межами населеного пункту для ведення особистого селянського господарства.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №17-2889/16-16-СГ від 13.07.2016 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

На підставі договору №14-2017-01 від 18.01.2017 ФОП ОСОБА_2 було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з тим, висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 16.02.2017 №70/82-17 експертом державної експертизи Семенкової Н.Л. було відмовлено в погодженні проекту землеустрою. ФОП ОСОБА_2 було подано виправлення та експертом державної експертизи Сагайдаком М.К. було погоджено проект землеустрою.

У зв`язку із погодженням проекту землеустрою ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області із заявою про його затвердження та передачу земельної ділянки у власність.

Листом №О-1156/0-2787/0/6-17 від 31.03.2017 ГУ Держгеокадастру у Рівненській області повідомило ОСОБА_1 , що за результатами розгляду проекту землеустрою було встановлено, що він не в повній мірі відповідає вимогам чинного законодавства, а саме - в поданій документації із землеустрою не враховані зауваження та пропозиції до проекту землеустрою, зазначені у висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки №746/82-17 від 27.02.2017. У зв`язку з чим проект погоджений не був.

У зв`язку з наведеним, а також у зв`язку з тим, що згідно висновку №746/82-17 від 27.02.2017 проект землеустрою погоджено експертом державної експертизи, позивач повторно звернувся до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області з клопотанням про погодження проекту землекстрою.

Листом №О-1156/1-3194/0/6-17 від 14.04.2017 ГУ Держгеокадастру у Рівненській області повідомило ОСОБА_1 про відмову у погодженні проекту землеустрою з тих підстав, що ним не було враховано зауваження вказані в листі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області №О-1156/0-2787/0/6-17 від 31.03.2017. Зазначено, на кадастровому плані не вказано кадастровий номер земельної ділянки, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання не погоджено межу по суміжності з землями державної власності, в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання не зазначено кадастровий номер земельної ділянки.

Не погоджуючись з такими відмовами відповідача та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що проект землеустрою було погоджено в порядку, встановленому ст.186-1 Земельного кодексу України, а саме експертом державної експертизи, який надав позитивний висновок, а тому у відповідача були відсутні правові підстави ухилятись у його погодженні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження в адміністративній справи, виходив з того, що в даному випадку має місце спір про право, а саме спір між позивачем та іншими фізичними особами щодо спірної земельної ділянки.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням апеляційного суду позивач оскаржив його у касаційному порядку. У касаційній скарзі просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Зазначає, що в даному випадку відсутній спір про право, оскільки предметом спору є виключно владні, управлінські дії відповідача. Наголошує, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що даний спір є спором щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :01:014:0144, :01:014:0145, :01:014:014:0146, право власності на які належить третім особам, не відповідає обставинам справи щодо предмету спору щодо земельної ділянки площею 1,4130 га та з кадастровим номером :01:014:0050.

У відзиві на касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Рівненській області просить залишити постанову апеляційного суду без змін.

Верховний Суд переглянув судове рішення у межах касаційної скарги, з`ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про часткове задоволення скарги з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 4 цього Кодексу визначено, що публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.8 ст.118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст.186-1 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Відповідно до положень ч.4, 5 та 6 ст.186-1 ЗК України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту. Органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Як встановлено, суть спірних правовідносин полягає у оспорюванні правомірності дій/бездіяльності відповідача щодо відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Позивач в своєму позові не порушує питання щодо визнання за ним права власності на земельну ділянку, а заявляє вимоги про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень, які перешкоджають йому в реалізації законодавчо закріпленого права на безоплатне отримання земельної ділянки у власність.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними діями/бездіяльністю відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому законність таких дій/рішень (бездіяльності) органу місцевого самоврядування, підлягає перевірці адміністративним судом.

Аналогічний висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 371/957/16-а.

За приписами ст. 353 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо судове рішення ухвалено судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності). Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Зважаючи, що апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, то зазначена обставина є підставою для скасування постанови апеляційного суду та направлення справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Керуючись статтями 343, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року - скасувати, а справу № 817/589/17 направити на новий розгляд до вказаного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик

А.І. Рибачук,

Судді Верховного Суду