Справа № 496/1752/19
Суддя: Петренко В. С.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 496/1752/19
Провадження № 2-а/947/400/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Швець А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі справу за адміністративним позовом

ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

11.05.2019року ОСОБА_1 звернувся до Біляївського районного суду Одеської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1091197 від 22 квітня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 22 квітня 2019 року поліцейським сержантом поліції Управління патрульної поліції в Одеській області сержантом поліції Гребенюком Євгеном Івановичем відносно нього - ОСОБА_1 , було винесено постанову серії ЕАВ № 1091197 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

При цьому, як вказує позивач, суттю і обставинами справи вказано, що він - ОСОБА_1 керував ТЗ з номерними знаками, що не належать даному транспортному засобу (не мав документів про видачу номерних знаків для разових поїздок для даного ТЗ (п.п. 47, 48, 49 постанови КМУ 1388 від 07.09.1998 року), чим порушив п. 2.9.в. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не належить цьому засобу.

Разом з тим, позивач зазначає, що він - ОСОБА_1 , на підставі наказу № 41-ос від 26.03.2018 року прийнятий на посаду водія ДП «АВТОМАЗ-УКРАЇНА», яке є Дистриб`ютором China National Heavy Duty Truck Group Co., LTD, який серед іншого є виробником вантажного транспорту марки «HOWO».

21 квітня 2019 року, як вказує позивач, в зв`язку з надходженням вантажних автомобілів марки «HOWO» в порт м. Одеса, на підставі наказу № 66-вд від 19.04.2019року, він був відряджений до м. Одеси для отримання та перегону вантажного автомобіля марки «HOWO» для ДП «АВТОМАЗ-УКРАЇНА», а 22 квітня 2019 року, після отримання автомобіля «HOWO» в порту м. Одеса, ним, на автомобіль «HOWO» було почеплено транзитний номер НОМЕР_1 (про що також зазначено в постанові Серії ЕАВ №1091191 від 22 квітня 2019 року).

Позивач стверджує, що даний транзитний номер було отримано ДП «АВТОМАЗ-УКРАЇНА» як підприємством, діяльність якого пов`язана з торгівлею транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, а видача номерів здійснювалась Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України згідно з видатковою накладною № 3631/3018/3018 від 02.11.2017 року.

Таким чином, зважаючи на вказане, позивач вважає, що суть порушення вказаного в постанові Серії ЕАВ № 1091197 від 22 квітня 2019 року «порушення п. 2.9.в. ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не належить цьому засобу» не знаходить свого підтвердження.

Таким чином, ОСОБА_1 вважає постанову серії ЕАВ № 1091197 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі складену відносно нього 22 квітня 2019 року, безпідставною та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з чим, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2019 року адміністративну справу передано за підсудністю до Обухівського районного суду Київської області.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2019 року ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 27.06.2019 року скасовано, справу направлено на розгляд за встановленою законом підсудністю до Київського районного суду м. Одеси.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу адміністративну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 26.09.2019року було прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліціїпро скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

13.09.2019 року представник відповідача надіслав на адресу суду відзив, в якому у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування наданого відзиву представник відповідача посилається на те, що згідно постанови серії ЕАВ № 1091197 від 22.04.2019 року, пояснень інспектора Грибенюк Є.І., пояснень ОСОБА_1 , викладених в позові, 22.04.2019 року приблизно о 20год. 01хв. під час патрулювання поліцейськими було помічено як громадянин ОСОБА_1 керуючи автомобілем «HOWO» рухався по а/д Київ-Одеса з порушенням Правил дорожнього руху.

Після цього, як вказує представник відповідача, позивач був зупинений працівниками поліції для з`ясування причин такого діяння та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до відповідальності. Під час перевірки документів поліцейськими було встановлено, що позивач рухався на автомобілі, який мав номерні знаки, що не належать цьому ТЗ (не мав документів про видачу номерних знаків для разових поїздок для даного ТЗ), чим порушив вимоги п. 2.9 (в) ПДР.

Представник відповідача зазначає, що пояснення ОСОБА_1 стосовно того, що він не порушив вимоги законодавства не відповідають дійсності, так як ним не було надано належних документів, які підтверджували б видачу конкретного номерного знака для разових поїздок, конкретному транспортному засобу (тому, яким він керував).

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 інспектором патрульної поліції Грибенюк Є.І. було винесено постанову.

Таким чином, представник відповідача вважає, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, інспектор мав всі законні підстави для зупинки транспортного засобу позивача, розгляду справи на місці вчинення правопорушення, ним дотримана процедура розгляду справи, постанова серії ЕАВ № 1091197 від 22.04.2019 р. обґрунтована, винесена на підставі та у порядку передбаченому законодавством, а доводи позивача щодо необхідності її скасування безпідставні, необґрунтовані та не підкріплені нормами законодавства.

На думку представника відповідача, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт порушення ним п. 2.9 (в) ПДР.

З урахуванням викладеного, з посиланням на ч. 6 ст. 121 КУпАП, ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», пункт 2.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 р., пункти 47-49 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ № 1388 від 08.09.1998р., представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

31.10.2019 року від позивача - ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що працівниками поліції не доведено його вини у адміністративному правопорушенні, яке зафіксоване в постанові серії ЕАВ № 1091197 від 22 квітня 2019 року, а постанова серії ЕАВ № 1091197 від 22 квітня 2019 року складена незаконно та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 22.04.2019року сержантом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюком Євгеном Івановичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №1091197, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 гривень 00 копійок.

У вказаній постанові серії ЕАВ №1091197 від 22.04.2019 року, сержантом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюком Євгеном Івановичем було зазначено суть адміністративного правопорушення, а саме, що 22.04.2019 року о 20 годині 06 хвилин, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки HOWO, н/з НОМЕР_2 , керував транспортним засобом з номерними знаками, що не належать даному транспортному засобу (не мав документів про видачу номерних знаків для разових поїздок для даного ТЗ, п.п. 47, 48, 49 Постанови КМУ №1388від 07.09.1998 року), чим порушив п.2.9.в Правил дорожнього руху керування водієм ТЗ з номерним знаком, що не належить цьому засобу, за що передбачена відповідальність ч.6 ст.121 КпАП України.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частина 6 статті 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п.2.9.в ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КпАП України передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Посилання на належні та конкретні докази, які свідчать про вчинення особою адміністративного правопорушення, перелік яких визначено статтею 251 КУпАП, повинні міститися саме в постанові про адміністративне правопорушення, однак будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови не надано, в графі «до постанови додається» не зазначено будь-яких доказів.

У разі відсутності у постанові про адміністративне правопорушення посилань на докази вчинення особою адміністративного правопорушення (визначені статтею 251 КУпАП), які у відповідності до статті 252 цього Кодексу повинні бути оцінені відповідним органом (посадовою особою) виключно під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, надання таких доказів в подальшому виключатиме їх належність та допустимість з огляду на факт відсутності посилань на них у самій постанові.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на ОСОБА_1 штрафу, передбаченого санкцією ч. 6 ст. 121 КУпАП, не було в наявності та відповідно, не долучено до матеріалів справи.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Судом приймаються до уваги доводи позивача, а саме: надана позивачем міжнародна товарно-транспортна накладна А № 252551/1 від 22.04.2019 року, в якій вказано, що ДП «Автомаз-Україна» придбало у Sinotruk International 14F&15F, Sinotruk Tower, No.777 HUA`AO ROAD, Innovation Zone, Sinan, Shandong, China моторний транспортний засіб, який знаходиться під митним контролем (відбиток Одеської митниці ДФС), під керуванням ОСОБА_1 з номерним знаком НОМЕР_2 , яка в свою чергу слугує законною підставою для керування зазначеним транспортним засобом.

Крім того, згідно наказу № 41-ос від 26.03.2018 року «Про прийняття на роботу» ОСОБА_1 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів господарської служби ДП «Автомаз-Україна» з 27.03.2018 року (а.с. 5), а наказом № 66-вд від 19.04.2019 року «Про відрядження» ОСОБА_1 був відряджений до м. Южний, Морський порт «Південний» Одеської області з 21.04.2019 року по 23.04.2019 року, терміном на 3 календарних дні, мета відрядження: перегін автомобілів з порту до міста Києва (а.с. 6).

Викладене також підтверджується посвідченням про відрядження № ЦБ9-000097 від 19.04.2019 року, видане ОСОБА_1 у ДП «Автомаз-Україна», в якому зазначено, що останній вибув з м. Києва 21.04.2019 року, прибув до м. Одеси 22.04.2019 року та цього ж дня вибув з м. Одеси до м. Києва (а.с. 7).

До того ж, з видаткової накладної НАІС ДДАІ МВС України № 3631/3018/3018 від 02.11.2017 року вбачається, що ДП «Автомаз-Україна» придбало номерні знаки для разових поїздок Т4Р01851-Т4Р01950 у кількості 100 шт. (а.с. 9).

Згідно листа Головного сервісного центру МВС України № 31/1978 від 21.09.2017 року ДП «Автомаз-Україна» поставлено на облік, діяльність якого пов`язана з торгівлею транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери та внесено до Єдиного державного реєстру МВС, реєстраційний номер ГСЦ МВС - 7498 (а.с. 8).

Отже, з вищевикладеного слідує те, що ОСОБА_1 , здійснюючи перегін автомобіля марки «Howo» з транзитним номером НОМЕР_2 мав відповідні документи для даного транспортного засобу саме з цим номерним знаком, оскільки міжнародна товарно-транспортна накладна А № 252541/1 від 22.04.2019 року свідчить про те, що ОСОБА_1 отримав транспортний засіб на законних підставах.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків.

Докази суду надають особи, які беруть участь у справі. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, відповідач по справі не надав суду належні та допустимі докази, які б стверджували правомірність та законність оскаржуваної постанови серії ЕАВ № 1091197 від 22.04.2019 року, та відповідно не спростував вимог за адміністративним позовом, а саме: факт винесення оскаржуваної постанови не є доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем, що також зазначено у висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 квітня 2018 року, справа № 338/1/17.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачем жодним доказом не підтверджені посилання, зазначені у відзиві на позов, не доведено правомірність винесеного оскаржуваного рішення, не доведено викладенні в постанові обставини та вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суд вважає, що посилання позивача в обґрунтування вимог щодо визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими і доведеними, у зв`язку з чим, вимоги позивача підлягають задоволенню, постанова серії ЕАВ № 1091197 від 22.04.2019 року, винесена сержантом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюком Євгеном Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 170,00грн., підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 77, 160-163, 241-246, 257-262, 286, 293, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 1091197 від 22 квітня 2019 року, винесену сержантом поліції 1 батальйону 2 роти Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Грибенюком Євгеном Івановичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 170 (сто сімдесят) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Петренко В. С.