Справа № 819/976/18
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/976/18

29 жовтня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії.

23 травня 2019 року Тернопільським окружним адміністративним судом винесено ухвалу про закриття провадження у справі. А постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 частково скасовано вищезазначену ухвалу від 23.05.2019, а саме в частині вимог про зобов`язання Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при розрахунку пенсії позивача взяти до уваги довідку видану Городоцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області №570/04 від 26.01.2018 скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В решті ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року про закриття провадження по справі № 819/976/18 залишити без змін.

Дану справу одержано Тернопільським окружним адміністративним судом 21 серпня 2019 року та Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 серпня 2019 року передано на розгляд судді Подлісній І.М.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в Теребовлянському об`єднаному (Гусятинський район) управлінні Пенсійного фонду України як одержувач пенсії відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" по 2 групі інвалідності.

Наказом ПФ №182-о від 28.03.2017 року з 30.03.2017 року він звільнений з посади заступника начальника Городоцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області відповідно п. 1 ст. 36 Кзпп України та ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу».

26 січня 2018 року позивач звернувся до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі - Відповідач) із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності як інваліда 2-ї групи.

Відповідач своїм листом №701/02 від 02.02.2018 року відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності державного службовця, мотивуючи тим, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу " від 10.12.2015р. № 889-VIII, яким передбачено призначення пенсії за віком особам, які працювали на посадах державних службовців, однак призначення пенсії по інвалідності державним службовцям зазначеним Законом не передбачено, натомість статтею 90 Закону № 889-VIII встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає, що прийняте відповідачем рішення щодо відмови від переведення його з пенсії по інвалідності як інваліда 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію по інвалідності державного службовця у відповідності до вимог Закону України «Про державну службу» є незаконним і таким, що порушує його право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою суду від 27.08.2019 прийнято до свого провадження адміністративну справу № 819/976/18 та призначено судове засідання на 16.09.2019 о 11:30 год.

16 вересня 2019 року ухвалою суду відкладено розгляд справи на 17.10.2019 о 11:30 год., у зв`язку із заміною сторони відповідача.

17 жовтня 2019 року знову відкладено розгляд справи на 29.10.2019 о 11:00 год., у зв`язку із неявкою представників відповідачів.

Позивач в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без його участі в порядку письмового провадження. Щодо заявлених позовних вимог представник відповідача заперечує в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи. Причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом ПФ №182-о від 28.03.2017 року з 30.03.2017 року позивач був звільнений з посади заступника начальника Городоцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Хмельницької області відповідно п. 1 ст. 36 Кзпп України та ч. 2 ст. 86 Закону України «Про державну службу».

26 січня 2018 року звернувся до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (надалі - Відповідач) із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності як інваліда 2-ї групи, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію державного службовця у відповідності до вимог п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (надалі - Закон № 889-VIII) та вимог ст. 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (надалі - Закон № 3723-ХII).

Відповідач своїм листом №701/02 від 02.02.2018 року відмовив позивачу в призначенні пенсії по інвалідності державного службовця, мотивуючи це тим, що з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України "Про державну службу " від 10.12.2015р. № 889-VIII, яким передбачено призначення пенсії за віком особам, які працювали на посадах державних службовців, однак призначення пенсії по інвалідності державним службовцям зазначеним Законом не передбачено, натомість статтею 90 Закону № 889-VIII встановлено можливість призначення пенсії по інвалідності державним службовцям за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як видно з матеріалів справи, 03 травня 2017 року позивач звертався в Чемеровецький районний суд Хмельницької області з адміністративним позовом до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в якому просив:

- визнати протиправною відмову Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити та виплачувати в повному обсязі для ОСОБА_1 пенсію по інвалідності відповідно до ч.7 ст.37 Закону України «Про державну службу» в розмірі 60 відсотків заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 10 квітня 2017 року.

Постановою Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року у справі №687/545/17 позовні вимоги задоволено. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року у справі №687/545/17 скасовано, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Постановою Верховного суду від 02.04.19 постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 06.07.2017 скасовано, а постанову Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 30 травня 2017 року у справі №687/545/17 залишено в силі.

Так, у справі № 819/976/18 постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 частково скасовано вищезазначену ухвалу від 23.05.2019, а саме в частині вимог про зобов`язання Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при розрахунку пенсії позивача взяти до уваги довідку видану Городоцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області №570/04 від 26.01.2018 скасувати, справу в цій частині направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В решті ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 травня 2019 року про закриття провадження по справі № 819/976/18 залишити без змін.

При цьому суд апеляційної інстанції вказав, що суд першої інстанції в частині позовних вимог про зобов`язання Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при розрахунку пенсії позивача мав би взяти до уваги довідку видану Городоцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області №570/04 від 26.01.2018.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 року, втратив чинність Закон України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

На одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-ІУ від 09.07.2003 року, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ від 16.12.1993 року, призначаються за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яке передбачено статтею 90 Закону України №889-УІІІ від 10.12.2015 року.

Пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше від дати виникнення права на неї в розмірі 60% суми їхньої заробітної плати, до якої зараховуються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідних посад та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої зараховуються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Під час визначення заробітку для обчислення пенсії згідно зі ст.37 Закону України № 3723-ХІІ від 16,12.1993 року посадовий оклад та надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою обійманою посадою державної служби (або прирівняною до неї в разі відсутності в державному органі відповідних посад державної служби).

Інші виплати (крім посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років) ураховуються за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби поспіль перед зверненням за пенсією незалежно від перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається діленням загальної суми цих виплат на 60. Якщо на дату звернення за пенсією немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума таких виплат визначається діленням загальної суми таких виплат на наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року. На бажання особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні.

Особам, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, на їхнє бажання, розмір виплат (крім посадового окладу, надбавок за ранг і вислугу років) може визначатися в середніх розмірах щодо визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше від травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

Отже, станом на 26.01.2018 року ОСОБА_1 виплачувалася пенсія по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі 3480,27 грн.

Право позивача на пенсію, відповідно до Закону України №889-VІІІ від 10.12.2015 року настане при досягненні ним пенсійного віку (62 роки), тобто 18 листопада 2032 року.

З цих підстав ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ від 10.12.2015 року.

При цьому позивач просить зобов`язати Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області при розрахунку його пенсії взятти до уваги довідку видану Городоцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області №570/04 від 26.01.2018 р. про складові зарплати державного службовця в розмірі 60% від заробітку.

Відповідно до вимог чинного законодавства на одержання пенсії державного службовця мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у т.ч. стажу державної служби не менше, як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Довідка видана Городоцьким об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Хмельницької області №570/04 від 26.01.2018, відповідно до якої позивач просить призначити йому пенсію не відповідає вимогам Постанови № 17.01.2017 № 1-3 Правління Пенсійного фонду України "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям", а відтак не може слугувати підставою для призначення та нарахування йому такої пенсії.

При цьому суд враховує, що пенсія державному службовцю призначається з дати звернення, але не раніше від дати виникнення права на неї в розмірі 60% суми їхньої заробітної плати.

Отже, вимоги позивача є передчасними і не підлягають захисту, оскільки на момент його звернення до органів пенсійного фонду для призначення пенсії державного службовця він не досяг встановленого законом 62 річного пенсійного віку, а відтак у нього і не виникло право на неї.

Ч. 1 ст. 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Тобто, суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно можуть бути порушені у майбутньому.

Оскільки ОСОБА_1 виплачується пенсія по інвалідності, відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", то його вимоги про застосування до нього норм Закону України "про державну службу" є безпідставними, та як пенсія державному службовцю призначається з дати звернення, але не раніше від дати виникнення права на неї в розмірі 60% суми їхньої заробітної плати а таке право у позивача ще не настало.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Подлісна І.М.