Справа № 160/3562/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

01 листопада 2019 року 160/3562/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юрков Едуард Олегович, розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі заяву про самовідвід судді в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків щодо результатів оцінювання,-

ВСТАНОВИВ:

18 квітня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" складений у 2018 році відносно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" складений 27 лютого 2019 року відносно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ від 29.03.2019 р. № 223-к про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу в Юр`ївському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр`ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області;

- стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 30.03.2019 року по день прийняття рішення щодо розгляду позову по суті.

Ухвалою суду від 16.07.2019 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування висновку Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" складений 08.11.2018 року відносно ОСОБА_1 та визнання протиправним та скасування висновку Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області щодо результатів оцінювання службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" складений 27 лютого 2019 року відносно ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24 вересня 2019 року ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року у справі № 160/3562/19 скасовано в частині залишення без розгляду позовної вимоги, справу направлено для продовження розгляду в цій частині до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 21.10.2019 року призначено справу № 160/3562/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків щодо результатів оцінювання до розгляду за правилами загального позовного провадження.

28 жовтня 2019 року представником позивача подано до суду заяву про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юркова Е.О.

Ухвалою суду від 29.10.2019 року визнано необґрунтованим заявлений відвод та зупинено провадження у справі № 160/3562/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків щодо результатів оцінювання до вирішення заяви про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юркова Е .О.

Ухвалою суду від 31.10.2019 року у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юркова Е.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків щодо результатів оцінювання відмовлено (суддя Озерянська С . І.).

Справу № 160/3562/19 повернуто для продовження розгляду судді Юркову Е.О. 01.11.2019 року.

Провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу (частини перша статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене наявні підстави для поновлення провадження у справі № 160/3562/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків щодо результатів оцінювання.

01.11.2019 року суддею Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юрквим Е.О. подано заяву про самовідвід, в обґрунтування якої зазначено про необхідність виключення побоювання учасників у справі щодо об`єктивного розгляду цієї справи з посиланнями на практику Європейського суду з прав людини наголосив на тому, що неупередженість та безсторонність суду є обов`язковою ознакою судового процесу, який гарантує рівність перед судом та гарантує право кожного на справедливий суд.

При вирішенні питання про наявність підстав для самовідводу судді, суд виходить з такого.

За змістом Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право відводу (самовідводу).

Підстави для відводу (самовідводу) судді наведені у статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Частиною 1 статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною 3 статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року у справі "Білуха проти України" та рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 року у справі "Ветштайн проти Швейцарії" зазначено, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Щодо безсторонності Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім - тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Статтею 2 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також "ЄСПЛ") є обов`язковими для виконання Україною. Вказаний Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції містить вимоги щодо неупередженості суду. Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах "Piersac vs Belgium", "Grieves vs UK"). Крім того, згідно принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні ЄСПЛ у справі "Le Comte, Van Leuveni De Meyere vs Belgium", суд має бути неупередженим і безстороннім.

У справі "П`єрсак проти Бельгії" ("Piersac vs Belgium") ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, її відсутність або, навпаки, наявність може бути перевірено різноманітними способами.

У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland"), п. 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" ("Ferrantelli and Santangelo v. Italy"), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться" (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії" ("De Cubber v. Belgium"), від 26 жовтня 1984 року, п. 26).

Важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" ("Wettstein v. Switzerland") та рішення у справі "Кастілло Альгар проти Іспанії" ("Castillo Algar v. Spain"), від 28 жовтня 1998 року, п. 45).

Такі саме висновки містяться в рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

В той же час, реалізація принципу верховенства права, визначеного статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства України є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.

Крім того, відповідно до пунктів 1.6, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 року, суддя повинен дотримувати високих стандартів поведінки суддів і обстоювати їх з метою поглиблення громадської довіри до судових органів, що має першорядне значення для підтримання незалежності судової гілки влади.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Зважаючи на вказані вище обставини, аналіз норм чинного законодавства України, Конвенції про захист прав і основних свобод людини, практики Європейського суду з прав людини, та з урахуванням приписів статтей 36, 39, 40 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою забезпечення неупередженості у розгляді справи № 160/3562/19 та виключення будь-яких сумнівів щодо дотримання судом принципів законності, неупередженості та об`єктивності за результатами розгляду цієї справи, суд вважає, що подана заява судді про самовідвід є вмотивованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 36, 39-41, 237, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити провадження у справі № 160/3562/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків щодо результатів оцінювання.

Задовольнити заяву про самовідвід судді Юркова Едуарда Олеговича в адміністративній справі № 160/3562/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування висновків щодо результатів оцінювання.

Справу передати для здійснення розподілу між суддями в порядку, встановленому частиною 1 статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та не оскаржується. Заперечення на ухвалу може включаться до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков