Справа № 400/870/19
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/870/19
Головуючий в 1 інстанції: Брагар В. С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Димерлія О.О.

суддів: Єщенка О.В. , Коваля М.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області в якому просила:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області;

- зобов`язати відповідача прийняти рішення у формі наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність із земель державної власності сільськогосподарського призначення земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства,що розташована в межах території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що перешкоди для надання позивачу дозволу на розробку документації із землеустрою - відсутні, а відмова у задоволенні вимог позивача на підставі того, що зазначена ділянка включена у перелік земельних ділянок право оренди на які, виставляється на земельні торги окремими лотами, є протиправною. Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивачка звернулась із позовом до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти по справі нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 21 березня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області із заявою, в якій просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

До заяви позивач додав: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копію паспорта та копію реєстраційного номера облікової картки платника податків; копію посвідчення про право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Розглянувши вказану заяву,Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області листом від 20 квітня 2018 року №А-2977/0-2349/0/20-18-СГ, повідомило позивача про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність загальною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, оскільки на виконання вимог Стратегії удосконалення управління у сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, Головним управлінням визначено перелік земельних ділянок із зазначенням площ, які можливо передати в межах норм безоплатної приватизації в II кварталі поточного року та території Миколаївської області, що розміщено на офіційному сайті відповідача.

Позивача повідомлено, що земельна ділянка яку вона, побажала отримати у власність для ведення особистого селянського господарства не входить до вищезазначеного переліку.

Вважаючи відмову відповідача безпідставною, позивач надалі повторно ще неодноразово зверталась до нього із аналогічними заявами.

Згідно з листами від 18 липня 2018 року № А-2977/1-3786/0/20-18, 21 жовтня 2018 року № А-2977/2-5456/0/20-18 СГ, 23 січня 2019 року № А-140/0-321/0/20-19 відповідач повідомляв позивача, що за результатами розгляду заяв було встановлено, що бажана земельна ділянка, яка зазначена на картографічних матеріалах доданих до заяв, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області № 79 від 21 квітня 2017 року включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах. Тобто дана земельна ділянка не може відчужуватися, передаватися та надаватися в користування до завершення торгів.

За таких обставин, Управління дійшло висновку про те, що відповідно до приписів ст. 136 Земельного кодексу України надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо цієї земельної ділянки суперечитиме чинному законодавству.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що на момент розгляду вищевказаного клопотання позивача та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земельна ділянка щодо якої позивачем було подано клопотання наказом Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області була включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, що в силу приписів частини третьої статті 136 Земельного кодексу України є підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ч. 6 ст. 118 ЗК України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 вказаної статті встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, правовий статус Головних управлінь Держгеокадастру в областях визначено відповідним Положенням про Головне управління Держгеокадастру в області, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру.

Крім того, згідно з п. 84 Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру, затвердженої наказом Держгеокадастру від 15 жовтня 2015 року № 600, накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань.

При цьому пунктом 123 вказаної Інструкції визначено, що службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивачем подано до ГУ Держгеокадастру в Миколаївській області заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

В свою чергу, листом Головного управлінням Держгеокадастру в Миколаївській області від 20 квітня 2018 року №А-2977/0-2349/0/20-18-СГ відмовлено позивачу у задоволенні вищевказаної заяви.

Між тим, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначати наступне.

Так, з аналізу вищевикладених нормативно-правових актів вбачається, що за результатами розгляду будь-яких основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, останній має видавати відповідний наказ.

При цьому, листи Держгеокадастру складаються у разі надання відповіді на звернення громадян.

В свою чергу, колегія суддів вважає, що рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або про відмову в його наданні повинно оформлятися розпорядчим індивідуальним правовим актом у формі наказу Головного управління Держгеокадастру в області.

В даному випадку, вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постанові від 16 травня 2019 року (справа № 826/9569/17).

При цьому, в межах спірних правовідносин позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру в області з відповідною заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, а не із зверненням про надання інформації.

Між тим, за наслідками розгляду отриманої заяви суб`єкт владних повноважень мав прийняти відповідне управлінське рішення, а не направляти особі відповідь у формі листа.

З урахуванням викладеного належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивачки, є саме зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області повторно розглянути клопотання від 21 березня 2018 року ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області та прийняти відповідне рішення шляхом видання наказу.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність щодо розгляду поданої позивачем заяви про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

При цьому, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки вказаним обставинам, а як наслідок помилково розцінено направлений Головним управлінням Держгеокадастру лист, як відповідне рішення суб`єкта владних повноважень.

В свою чергу, вирішуючи питання обрання способу захисту порушеного права позивача у межах спірних правовідносин, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як вже зазначалось колегією суддів вище, Головним управлінням Держгеокадастру в області не приймалось рішення за наслідком розгляду поданої позивачем заяви, а тому, колегія суддів вважає, що суб`єктом владних повноважень належним чином не досліджувались питання, визначені ч. 7 ст. 118 ЗК України.

Внаслідок чого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав вважати, що Держгеокадастром з`ясовано усі істотні обставини, за яких відповідне рішення може бути прийняте.

Тому, колегія суддів вважає, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача у межах спірних правовідносин, є зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства із прийняттям відповідного рішення.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, з огляду на те, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем не надавно будь-яких доказів стосовно ідентифікації бажаної земельної ділянки, тобто фактично ґрунтуються на підставах позову, які не були заявлені в суді першої інстанції і судом не надавалась їм правова оцінка, колегія суддів відповідно до приписів ст. 308 КАС України позбавлена можливості їх розглянути.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 29 травня 2019 року - скасувати.

Прийняти по справі нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області щодо відмови видати дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки, оформленої листом відповідача від 20 квітня 2018 року №А-2977/0-2349/0/20-18-СГ за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області протиправними.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Коваль М.П.