Справа № 520/4070/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 р.Справа № 520/4070/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. ,П`янової Я.В.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Крашеніннікова В. В .

представників відповідача Конік Д.В., Коробкової Х.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року, суддя Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.07.19 року по справі № 520/4070/19

за позовом Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання дій незаконними та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Державної служби охорони при Головному Управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області (надалі - УДСО при ГУМВС України в Харківській області) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач, ОВПП ДФС), в якому просив суд:

- визнати протиправними дії ОВПП ДФС щодо нарахування до сплати УДСО при ГУМВС України в Харківській області податкових зобов`язань по сплаті пені в сумі 198241,35 грн. та штрафу в сумі 90421,96 грн. (разом - 288663,21 грн.) з податку на додану вартість;

- визнати протиправним і скасувати складене відповідачем податкове повідомлення - рішення від 24.05.2019 № про зобов`язання УДСО при ГУМВС України в Харківській області сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 20% в сумі 90421,96 грн. за актом перевірки від 08.05.2019 № 305/28-10-50-13-18/08597026;

- зобов`язати ОВПП ДФС вчинити наступні дії з відновлення порушених ним прав та інтересів УДСО при ГУМВС України в Харківській області:

- зняти (вилучити) з податкового обліку в інтегрованій картці платника податку УДСО при ГУМВС України в Харківській області нараховану йому до сплати пеню в сумі 198241,35 грн. та штраф в сумі 90421,96 грн. (разом - 288663,21 грн.) з податку на додану вартість;

- повернути на банківський рахунок УДСО при ГУМВС України в Харківській області № 4 , МФО 351607 в АТ СУБ «Банк «Грант» м. Харкова надміру сплачені УДСО при ГУМВС України в Харківській області суми з податку на прибуток в розмірі 271630,21 грн., по єдиному соціальному внеску в розмірі 9522,57 грн., по екологічному податку в розмірі 357,16 грн. (разом - в сумі 281509,94 грн.).

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на утримання ОВПП ДФС на користь УДСО при ГУМВС України в Харківській області витрати по сплаті судового збору в сумі 4329,95 грн.

- встановити ОВПП ДФС строк для подання до адміністративного суду звіту про виконання судового рішення у цій справі - один місяць з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

- вийти за межі заявлених позовних вимог та захистити порушені ОВПП ДФС права, свободи та інтереси УДСО при ГУМВС України в Харківській області у інший законний спосіб у випадку, якщо по підсумках розгляду цієї справи Харківський окружний адміністративний суд прийде до висновку, що УДСО при ГУМВС України в Харківській області було неправильно, неточно чи неповно визначений предмет заявлених позовних вимог.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 520/4070/19, прийняти рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що спірне податкове повідомлення-рішення ОВПП ДФС від 24.05.2019 року № про зобов`язання сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 20% в сумі 90421,96 грн. за актом перевірки від 08.05.2019 року № 305/28-10-50-13-18/08597026 ґрунтуються на помилкових висновках відповідача, оскільки позивач не допускав порушень вимог Податкового кодексу України. Порушення обумовлюється ненадходженням до бюджету сплачених позивачем 28.02.2014 року коштів у погашення зобов`язань з ПДВ в сумі 630000,00 грн., яке відбулось з вини неплатоспроможного ПАТ "Брокбізнесбанк".

Вважає, що УДСО при ГУМВС України в Харківській області здійснило усі передбачені законодавством України дії зі сплаті відповідних сум з ПДВ та не може нести відповідальність за ненадходження коштів до бюджету з вини банку.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представники відповідача в судовому засіданні та в надісланому до суду відзиві на апеляційну скаргу, письмових поясненнях просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що контролюючим органом проведено камеральну перевірку УДСО при ГУМВС України в Харківській області, , з питання своєчасності сплати до бюджету узгоджених сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість за період з 20.01.2016 року по 01.04.2016 року, результатами якої складено акт №305/28-10-50-13-18/08597026 від 08.05.2019року.

В ході перевірки податковим органом зроблено висновок про несвоєчасність сплати узгоджених сум грошових зобов`язань.

На підставі виявлених порушень та керуючись абз.3 п. 126.1 ст.126 Податкового кодексу України, ОВПП ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення від 24.05.2019року № 000132513 на суму 90421,96грн. та нараховано пеню у сумі 198241,35 грн.

Позивач, вважаючи неправомірними дії контролюючого органу з нарахування штрафу та пені, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із законності та обґрунтованості оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки позивачем не спростовано висновки акту перевірки та не доведено своєчасність сплати зобов`язань з податку на додану вартість, а отже відсутні підстави для повернення надміру сплачених коштів та вилучення з інтегрованої картки платника податків нараховану до сплати суму штрафу та пені.

Колегія суддів частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Щодо позовних вимог в частині нарахування контролюючим органом УДСО при ГУМВС України в Харківській області штрафних санкцій та пені, колегія суддів вважає наявними підстави для задоволення позову в цій частині та виходить з наступного .

Відповідно до п. 57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Податкового кодексу України.

Згідно з п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

За змістом п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу. Зокрема, при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу, а при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Крім того, відповідно до п.129.1 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається:

- при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом (у т.ч. за період адміністративного та/або судового оскарження);

- при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного контролюючим органом у випадках, не пов`язаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання (в т.ч. за період адміністративного та/або судового оскарження);

- при нарахуванні суми податкового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Згідно з п. 129.3 ст. 129 Податкового кодексу України нарахування пені закінчується у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

Таким чином, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій та пені.

Отже, колегія суддів зазначає, що в контексті даних спірних правовідносин для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов`язання необхідно встановити, що у строк, передбачений п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов`язання до державного бюджету.

Вказану правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 02.12.2015 № 21-3920а15, від 16.06.2015 № 21-377а15, Верховний суд у постанові від 13.02.2018 №826/3999/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як свідчать матеріали справи, підставою прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення було встановлення під час перевірки несвоєчасної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість у розмірі 453066,84 грн., яка була погашена 25.03.2019 року шляхом зарахування надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість на підставі заяви позивача від 12.02.2019 року № 48/9-525 Кн.л.к (вх. від 13.02.2019 року № 11913/10):

- по податковій декларації від 20.01.2016 року № у сумі 193503,29 грн. з терміном сплати 30.01.2016 року;

- по податковій декларації вiд 19.02.2016 року № у сумі 152246,0 грн. з терміном сплати 01.03.2016 року;

- по податковій декларації вiд 18.03.2016 року № у сумі 87483,0 грн. з терміном сплати 30.03.2016 року;

- по податковій декларації вiд 18.04.2016 року № у сумі 5786,0 грн. з терміном сплати 30.04.2016 року;

- по податковій декларації вiд 19.05.2016 року № у сумі 3481,0 грн. з терміном сплати 30.05.2016 року;

- по податковій декларації вiд 17.06.2016 року № у сумі 4480,0 грн. з терміном сплати 30.06.2016 року;

- по податковій декларації від 18.07.2016 року № у сумі 1417,0 грн. з терміном сплати 30.07.2016 року;

- по податковій декларації від 19.12.2016 року № у сумі 2304,0 грн. з терміном сплати 30.12.2016 року;

- по податковому повідомленню-рішенню вiд 26.01.2016 року № у сумі 1408,75 грн. з терміном сплати 08.02.2016 року;

- по податковому повідомленню - рішенню вiд 31.05.2016 року № у сумі 0,75 грн. з терміном сплати 11.06.2016 року;

При цьому, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що виникнення цієї заборгованості обумовлено ненадходженням до бюджету грошових коштів у розмірі 630000 грн., сплачених позивачем платіжним дорученням від 26.02.2014 року № 1930 в рахунок оплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2014 року. Не зарахування зазначених коштів до бюджету відбулось з вини банківської установи - ПАТ «Брокбізнесбанк».

Згідно з п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів.

Відповідно до п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов`язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Правовий аналіз наведених нормативних приписів дає підстави вважати, що законодавець не звільняє платника податків від обов`язку сплатити суму основного зобов`язання або податкового боргу, а лише звільняє від відповідальності за порушення строків зарахування такого зобов`язання або боргу до бюджетів або державних цільових фондів, зокрема фінансової, зокрема пені та штрафних санкцій.

Отже, не зважаючи на звільнення від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі податків, зборів та інших платежів до бюджетів, приписи п.п. 129.3.1 п. 129.3 та п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України покладають на платника податків обов`язок погасити суму основного зобов`язання шляхом її зарахування на відповідні рахунки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Положення п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України визначають податковим обов`язком обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Зі змісту наведених приписів вбачається, що законодавець пов`язує обов`язок платника податків по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання з моментом сплати такого зобов`язання та не звільняє платника податку від обов`язку по сплаті такого податку до бюджету, навіть у випадку неперерахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, з вини банку.

Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж зазначені, строки виконання доручень клієнтів.

За змістом п. 22.1 вказаного Закону ініціювання переказу здійснюється за розрахунковими документами, зокрема, платіжним дорученням.

Положеннями п. 22.4 ст. 22 вказаного Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з п. 30.1 вказаного Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Системний аналіз викладеного свідчить про те, що в даному випадку подання позивачем до банку платіжного доручення про перерахування в бюджет суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість є за своєю правовою природою лише ініціюванням грошового переказу зі сплати податку на додану вартість.

При цьому, виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання, а отже його сплата, пов`язане з моментом завершення грошового переказу, тобто зарахуванням суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Між тим, зарахування податку до бюджету не відбулось та у позивача була наявна несплачена сума узгодженого податкового зобов`язання з податку додану вартість в розмірі 452109,79 грн. (згідно інтегрованої картки платника податків), що підпадала під визначення податкового боргу, встановленого п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, та була сплачена 25.03.2019 року шляхом зарахування надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість на підставі заяви позивача від 12.02.2019 року № 48/9-525 Кн.л.к (вх. від 13.02.2019 року № 11913/10).

Досліджуючи питання вчинення дій, спрямованих на перерахування УДСО при ГУМВС України в Харківській області грошових зобов`язань з податку на додану вартість до державного бюджету, колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконання податкового обов`язку позивачем своєчасно подавались платіжні доручення банківським установам для перерахування таких зобов`язань у повному обсязі починаючи з січня 2014 року.

Таким чином, саме невиконання ПАТ «Брокбізнесбанк» обов`язку з перерахування до державного бюджету грошових коштів, згідно платіжного доручення від 26.02.2014 року № 1930, є фактичною підставою виникнення заборгованості у розмірі 453066,84 грн.

Враховуючи викладене, неналежне виконання вимог податкового законодавства стосовно своєчасного погашення позивачем податкових зобов`язань відбулось з вини банківської установи, що виключає протиправність діянь платника податку, та як наслідок, притягнення його до відповідальності. Відсутність вини платника податків, як необхідної складової податкового правопорушення, обумовила протиправність застосування штрафних (фінансових) санкцій спірними податковими повідомленнями-рішеннями.

Вказану позицію висловлено в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 по справі №808/2127/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обставини виникнення, сплати та фактичного ненадходження до бюджету сплачених позивачем в лютому 2014 року коштів з ПДВ у сумі 630000 грн вже були предметом розгляду адміністративним судом у справах №№820/4258/14, 820/16067/14, 820/17318/14, 820/18965/14, 820/19525/14, 820/1641/15, 820/4515/15, 820/8268/15. У прийнятих рішеннях, які набрали законної сили, по зазначеним адміністративним справам, судами встановлено наявність доказів своєчасної сплати УДСО при ГУМВС України в Харківській області сум ПДВ в розмірі 630000 грн та наявність вини банку щодо неперерахування до бюджету вказаних сум.

Відповідно до ч. 4 ст. ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції помилково не враховано вищезазначених доказів та обставин, у зв`язку з чим необґрунтовано відмовлено позивачу в задоволенні позову в частині нарахування контролюючим органом штрафних санкцій та пені.

Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій ОВПП ДФС щодо нарахування та сплати штрафних санкцій та пені, а також визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення є такими, що підлягають задоволенню.

Також колегія суддів вважає, що вимога УДСО при ГУМВС України в Харківській області про повернення на банківський рахунок позивача надміру сплачених УДСО при ГУМВС України в Харківській області сум з податку на прибуток в розмірі 271630,21 грн., ЄСВ в розмірі 9522,57 грн. та екологічному податку в розмірі 357,16 грн. підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до контролюючого органу із заявою від 12.02.2019 року за № 48/9-525 Кн.л.к (вх. №11913/10 від 13.02.2019 року) щодо повернення надміру сплачених грошових зобов`язань шляхом зарахування в рахунок погашення податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 453066,84 грн., а також повернення на банківський рахунок у сумі 281509,94 грн.

Відповідач відмовив у поверненні надміру сплачених грошових зобов`язань у сумі 281509,94 грн. посилаючись на наявність податкового боргу у розмірі 198241,25 грн.

Ураховуючи, що зазначена сума в розмірі 198241,25 грн є пенею, нарахування якої визнано колегією суддів у даній справі неправомірним, таким чином податковий борг у позивача на зазначену суму відсутній.

Згідно п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Відповідно до п. 43.5 ст. 43 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, до компетенції ОВПП ДФС не входить повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків, відповідач наділений обов`язком підготування висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету, які мають бути повернені.

Враховуючи викладене, порушене право позивача на повернення надміру сплачених сум у розмірі 281509,94 грн. має бути відновлене шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву від 12.02.2019 року за № 48/9-525 Кн.л.к (вх. №11913/10 від 13.02.2019 року) в цій частині з урахуванням висновків суду.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача зняти (вилучити) з податкового обліку в інтегрованій картці позивача нараховану до сплати суму штрафу у розмірі 90421,96грн. та пені у розмірі 198241,35 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 9 розд. ІІ Порядку ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів від 05.12.2013 року № 765 (далі - Порядок № 765), для зведеного оперативного обліку надходжень платежів, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих сум територіальними органами Міндоходів в електронному вигляді ведуться реєстри надходжень та повернень платежів за відповідною формою.

Відповідно до п. 2 розд. ІІІ Порядку № 765, зобов`язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника.

Інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи (п. 3 розд. І Порядку N 765).

Отже, інтегрована картка платника є внутрішньою інформаційною системою контролюючого органу для відображення в інтегрованій картці платника сплати ним узгоджених зобов`язань (у т.ч. штрафних санкцій та пені), тобто за умови їх неузгодження такі суми самостійно вилучаються контролюючим органом.

Таким чином, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання відповідача зняти (вилучити) з податкового обліку в інтегрованій картці позивача нараховану до сплати суму штрафу у розмірі 90421,96грн. та пені у розмірі 198241,35 грн.

З приводу вимог позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеної норми вбачається, що встановлення судового контролю, шляхом зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів зауважує, що у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятися від виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду по цій справі в частині задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.06.2019 року по справі № 520/4070/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби щодо нарахування до сплати Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області податкових зобов`язань по сплаті пені в сумі 198241,35 грн. та штрафу в сумі 90421,96 грн. (разом - 288663,21 грн.) з податку на додану вартість.

Визнати протиправним і скасувати прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби податкове повідомлення - рішення від 24.05.2019 № про зобов`язання Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області сплатити штраф з податку на додану вартість у розмірі 20% в сумі 90421,96 грн. за актом перевірки від 08.05.2019 № 305/28-10-50-13-18/08597026.

Зобов`язати Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби повторно розглянути заяву Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області від 12.02.2019 48/9-525Кн.л.к. в частині повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на прибуток в розмірі 271630,21 грн., по єдиному соціальному внеску в розмірі 9522,57 грн., по екологічному податку в розмірі 357,16 грн. (разом - в сумі 281509,94 грн.) з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби в особі Харківського управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби () на користь Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області () витрати по сплаті судового збору за подання адміністративного позову в сумі 4329 (чотири тисячі триста двадцять дев`ять) грн 95 коп. та апеляційної скарги в сумі 6494 (шість тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн 93 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 01.11.2019 року