Справа № 160/8966/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 листопада 2019 рокуСправа № 160/8966/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
16.09.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи на Дніпропетровському лакофарбовому заводі ім. М.В. Ломоносова з 27.05.1982 року по 19.02.1990 рік, а саме період роботи: з 27.05.1982 року по 02.09.1985 рік, що дорівнює - 3 рокам 3 місяцям 5 дням; з 02.09.1985 року по 18.09.1987 рік, що дорівнює - 2 рокам 16 дням; з 18.09.1987 року по теперішній час (на той момент коли видавалась довідка), тобто по 19.02.1990 року що дорівнює - 2 рокам 5 місяцям 1 дню, що в своїй сукупності складає 7 років 8 місяців 22 дня;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 період роботи в Дніпропетровському лакофарбовому заводі ім. М.В. Ломоносова з 27.05.1982 року по 19.02.1990 рік з дня звернення, а саме: з 19.02.1990 року та провести перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 починаючи з 19.02.1990 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області безпідставно при призначенні пенсії з 19.02.1992 року не зараховано періоди роботи за Списком №1 з 27.05.1982 року по 19.02.1990 року, що загалом становить 07 років 08 місяців 22 дні. Зазначені дії позивач вважає протиправними, оскільки вони порушують її законні права та інтереси.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.09.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 19.02.1990 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до рішення комісії Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області (правонаступник - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області) від 10.01.2018 року №2, копія якого міститься в матеріалах справи, позивачу відмовлено в здійсненні перерахунку її пенсії за віком по заробітку за п`ять років на підставі ч. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», так як індивідуальний коефіцієнт для обчислення заробітку останньої зменшується.
Проте, згідно з розпорядження №152384 від 10.01.2018 року відповідачем проведений перерахунок пенсії позивача з 02.01.2018 року через зміну надбавки. Після зазначеного перерахунку загальний стаж позивача складає 27 років 10 місяців 23 дні (включно до 18.03.1992 року), за Списком №1 - 07 років 03 місяці 22 дні.
04.07.2019 року позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою довільної форми про проведення перерахунку пенсії останньої з урахуванням роботи по Списку №1 в ВАТ «Дніпропетровський лакофарбовий завод», долучивши довідку про підтвердження пільгового стажу №19 від 03.09.2018 року.
Також, 04.07.2019 року позивач звернулась до начальника відділу з питань призначення та перерахунків пенсії №13 управління застосування пенсійного законодавства Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою про доступ до інформації за матеріалами пенсійної справи, в порядку Закону України «Про доступ до публічної інформації».
Відповіді на вищенаведені звернення відповідачем матеріали справи не містять.
Крім того, у матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 від 04.09.2019 року «про доступ до публічної інформації», яка подана до Новомосковського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. В даній заяві позивач просить призначити та виплатити пенсію за Списком №1 відповідно до заяви останньої від 19.02.1990 року.
09.09.2019 року Новомосковським відділом обслуговування громадян (сервісний центр) управляння обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області розглянуто запит позивача в порядку передбаченому Законом України «Про звернення громадян» та надано відповідь №1407/02-25.
У зазначеній відповіді відділом повідомлено, що позивачу призначена пенсія за віком за Списком № 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 19.02.1990р.
За даними електронної пенсійної справи, розмір пенсії позивача обчислено, виходячи з загального стажу, який зараховано по 18.03.1992, що складає 27 років 10 місяців 23 дні, в тому числі: 07 років 08 місяців 22 дні - робота по списку №1 з 27.05.1982 року - 19.02.1990 року на лакофарбовому заводі ім. М.В.Ломоносова, підстава - пільгова довідка №17 від 19.02.1990 року. Загальний розмір пенсійної виплати станом на 01.09.2019 становить 2089,74 грн.
При цьому, відповідно до відомостей ІКІС ПФУ: Підсистема призначення та виплати пенсії 24.06.2019 року позивачу проведений перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму. Як вбачається з розрахунку стажу, стаж позивача за Списком №1 складає 07 років 08 місяців 23 дні (з 27.05.1982 року по 19.02.1990 року).
Не погодившись з такими діями відповідача, вважаючи їх такими, що порушують її законні права та інтереси, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Отже, спір між сторонами вник з підстав незарахуванням суб`єктом владних повноважень до пільгового стажу позивача періоди роботи з 27.05.1982 року до 19.02.1990 року, непризначення їй пенсії на пільгових умовах за Списком №1 з 19.02.1990 року та нездійснення перерахунку пенсії.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 3 ст. 23 Загальної Декларації прав людини, п. 4 ч. 1 Європейської Соціальної хартії та ч. 3 ст. 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону №1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Приписами статті 8 Закону №1058-IV передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Відповідно до преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), цей Закон гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Згідно з ст. 1 Закону №1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до приписів ст. 7 Закону №1788-XII, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.
При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Статтею 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком.
Отже, відповідно до наведених вище норм, після набуття особою права на призначення пенсії за віком повинна звернутись до відповідного органу, що призначає пенсію з заявою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закон №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, позивачу призначена пенсія за віком з 19.02.1990 року, підставою призначення є робота за Списком №1. Так, в страховий стаж, з якого обчислюється пенсійне забезпечення, під час проведення перерахунку від 24.06.2019 року включений в повному обсязі стаж роботи за Списком №1, а саме: період з 27.05.1982 року по 19.02.1990 року на лакофарбовому заводі ім. М.В.Ломоносова, що становить 07 років 08 місяців 23 дні.
Таким чином, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи на Дніпропетровському лакофарбовому заводі ім. М.В. Ломоносова з 27.05.1982 року по 19.02.1990 рік, що в своїй сукупності становить 07 років 08 місяців 22 дня задоволенню не підлягають, зважаючи на їх необґрунтованість у цій частині, оскільки позовна заява не містить доводів, що свідчили б про протиправність дій відповідача та їх невідповідність певним законодавчим актам. Фактично доводи позивача стосуються її незгоди з непризначенням позивачу пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та непроведення перерахунку такої пенсії.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 114 Закону №1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Приписи ч. 4 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначають, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою ст. 35, частиною другою ст. 38, частиною третьою ст. 42 і частиною п`ятою ст. 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Частиною 5 цієї ст.45 цього Закону встановлено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Пунктом 1.5 розділу І Порядку №22-1 передбачено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім`ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.
Форма заяви про призначення/перерахунок пенсії визначена Додатком №3 до Порядку №22-1, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пункт 4.1 розділу ІV), в редакції Постанови Пенсійного фонду №13-1 від 07.07.2014; із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду №13-2 від 30.07.2015; в редакції Постанови Пенсійного фонду №11-1 від 23.05.2018 року.
Відповідно до пункту 1.7 розділу I Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
До заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені п.п. 2-4 п. 2.1, п. 2.6 цього розділу. (п. 2.7 розділу ІІ Порядку №22-1).
Відповідно до п.4.1 розділу ІV Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.
Положеннями п.4.2 розділу ІV Порядку №22-1 встановлено,що при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Згідно з п. 4.7 розділу IV Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Аналізуючи наведені вище норми, суд робить висновок, що після виникнення в особи права на призначення/перерахунок її пенсії остання може звернутись до відповідною органу, що призначає (перераховує) пенсію з письмовою заявою встановленого зразка, долучивши всі необхідні документи, за результатами розгляду заяви пенсійний орган ухвалює відповідне рішення, а саме: про перерахунок чи про відмову в перерахунку пенсії і створює відповідні правові наслідки для такої особи. Порядок звернення з метою здійснення перерахунку пенсійного забезпечення встановлений нормами чинного законодавства та є вичерпаним.
Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Оскільки вимога про зобов`язання вчинити певні дії є похідною, то їй повинна передувати вимоги щодо вчинення певних дій суб`єктом владних повноважень.
Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодного рішення відповідача, яким би позивачу було відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №1 та в непроведенні перерахунку такої пенсії. Крім того, позивачем не надано жодного допустимого доказу на підтвердження вказаної обставини.
З матеріалів справи встановлено, що позивач 04.07.2019 року та 04.09.2019 року зверталась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області заявами, форма яких не відповідає нормам чинного законодавства, а саме: Додатку №3 до Порядку №22-1. При цьому, вказані заяви, за своєю суттю, є інформаційними запитам, на які відповідачем надано відповідь від 09.09.2019 року за №1407/02-25, згідно з положеннями Закону України «Про звернення громадян». При цьому, у межах заявленого спору, з вимогами щодо оскарження правомірності зазначеного рішення органу Пенсійного фонду позивач до суду не зверталась.
З огляду на викладене, суд робить висновок, що позовні вимоги позивача у цій частині також є необґрунтованими та безпідставними, а отже, задоволенню не підлягають.
Проте, суд вважає за необхідне зазначити, що відмова у задоволенні позовної заяви у цій частині не позбавляє позивача права звернутись до відповідача з письмовою заявою встановленого зразка, долучивши всі необхідні документи, й у разі незгоди з рішенням пенсійного органу, оскаржити його.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до положень статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з частинами першої та четвертої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 9, 72-77, 242-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський