Справа № 400/206/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/206/19
Головуючий в 1 інстанції: Устинов І. А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ТОВ «АЗС «Статус-Трейд» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року, ухвалене у письмовому провадженні в м. Миколаєві, по справі за адміністративним позовом ТОВ «АЗС «Статус-Трейд» в особі директора ОСОБА_1 до управління Держпраці у Миколаївській області про касування постанови, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому просив скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № МК2362/14/АВ/П/ПТ/ТД-ФС, винесену управлінням Держпраці у Миколаївській області від 21.12.2018 р., котрою вирішено накласти на ТОВ «АЗС «Статус-Трейд» штраф у розмірі 223380 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постанова про накладення штрафу від 21.12.2018р. винесена з грубим порушенням прав та інтересів позивача як директора підприємства виходячи з наступного. ТОВ "АЗС "Статус-Трейд" зареєстрована як юридична особа 06.10.2018р., фактична робота підприємтсва розпочалась 06.11.2018р., а працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були прийняті на роботу АЗС на підставі укладених цивільно-правових угод від 20.11.2018р. між позивачем та найманими працівниками. На час проведення відповідачем інспекційного відвідування - 27.11.2018 р. підприємство працювало в тестовому режимі, а на вимогу перевіряючих позивачем були надані всі необхідні документи. Таким чином, на удумку позивача, оскаржувана постанова є безпідставною та підлягає скасуванню.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати судове рішення та закрити провадження у справі. Доводами апеляційної скарги зазначено, що TOB «АЗС «Статус-Трейд» було зареєстровано 06.10.2018 та фактично почало роботу тільки 06.11.2018 року, працівники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , були оформлені належним чином, відповідно до діючого законодавства, адже АЗС працювала у тестовому режимі, неможливо було передбачити, чи не станеться збій системи, чи не відбудуться форс-мажорні обставини стосовно роботи нового обладнання. Виходячи з вказаного, ТОВ «АЗС «Статус-Трейд» цікавив саме результат праці на протязі тестового періоду. Укладені цивільно-правові угоди з працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не носять характеру трудового договору і на них не поширюється дія норм трудового законодавства. Згідно договору, за надані послуги сплачується винагорода, розмір котрої визначено договором. Апелянт зазначає, що відповідно до п. 2.1 Договорів від 20.11.2018 №б/н, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визначено, що «Замовник» сплачує «Виконавцеві» винагороду відповідно до Акту виконаних робіт. У матеріалах справи містяться Акти виконаних робіт від 30.11.2018 року, відповідно до котрих, з 20.11.2018-30.11.2018 року виконавець робіт виконав послуги та отримав 1500 гри. Замовник прийняв вказані роботи по обсягу та якості. Апелянт вказує, що єдиною підставою, котрою було мотивовано відмову від задоволення позовних вимог судом є не визначення обсягу виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та можуть бути відображені в Акті їх приймання, як повинно бути зазначено в цивільно-правовому договорі. Відповідно до діючого законодавства конкретні фізичні величини, котрі складають обсяг виконуваної роботи, можуть бути відображені у Акті прийому-передачі, але законодавець не зазначає вказану вимогу як обов`язкову. У договорах між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 містяться ознаки характерні саме цивільно- правовим відносинам між роботодавцем та найманим працівником, встановлено визначений обсяг виконання робіт та її кінцевий результат.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України, в судове засідання не з`явились, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наказу Управління Держпраці у Миколаївській області від 26.11.2018 № 425 «Про проведення інспекційних відвідувань» в період з 27.11.2018 по 29.11.2018 інспекторами праці проведено перевірку ТОВ «АЗС «Статус- Трейд» з питань додержання законодавства про працю.

Під час інспекційного відвідування встановлено, що ТОВ «АЗС «Статус- Трейд» здійснює свою господарську діяльність на автозаправочній станції «Статус - Трейд» по вул. Новозаводська, 42-Б, м. Миколаїв, Миколаївська область.

Під час інспекційного відвідування о 10 год. 40 хв. 27.11.2018 в будівлі автозаправочної станції «Статус - Трейд», інспекторами праці було виявлено роботу працівника, який представився як ОСОБА_4 . На момент здійснення інспекційного відвідування робітник виконував функції оператора з відпуску рідкого палива. Зі ОСОБА_5 Сергія ОСОБА_6 відпуск пального ним здійснюється організаціям за безготівковим розрахунком.

На виконання п.п.3 п.11 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 інспекторами праці було запропоновано ОСОБА_7 надати письмові пояснення з питань оформлення трудових відносин з ТОВ «АЗС «Статус- Трейд», але він відмовився надавати письмові пояснення інспекторам праці.

Після вручення направлення на проведення інспекційного відвідування директору АЗС ОСОБА_1 також було запропоновано надати письмові пояснення щодо оформлення трудових відносин з працівниками, але він також відмовився від надання письмових пояснень.

Судом встановлено, що на момент здійснення інспекційного відвідування АЗС, директор відмовив у наданні документів з оформлення трудових відносин, посилаючись на те, що документи,які необхідні відповідачу, знаходяться у бухгалтера, а йому потрібен деякий час для їх збору. У зв`язку з чим, директору була вручена вимога від 27.11.2018р. про надання документів за № 2362/14/АВ/НД.

В ході інпекційного відвідування TOB «АЗС «Статус - Трейд» відповідачем було встановлено, що роботу з обслуговування покупців та відпуск палива на автозаправочній станції виконують дві фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Так, ОСОБА_2 виконує обов`язки продавця палива, а обов`язки оператора товарного виконує ОСОБА_3 за допомогою засобів суб`єкта господарювання, оскільки TOB «АЗС «Статус - Трейд» забезпечує їх усім необхідним для виконання роботи, передбаченої договором.

Продавець та оператор є професіями працівників, а не видом робіт чи послуг, що вбачається зі змісту Національного класифікатора України професій ДК 003:2010 (довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників).

Відпущення пального на АЗС «Статус - Трейд» здійснюється згідно режиму роботи АЗС за накладними, які виписує ТО В «АЗС «Статус - Трейд». Таким чином, оператор товарний та продавець пального виконують продаж пального за режимом роботи АЗС «Статус - Трейд» і відповідно підпадають під дію правил внутрішнього трудового розпорядку товариства.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством.

Зазначене підтверджується змістом цивільно-правових договорів, укладених між ТОВ «АЗС «Статус - Трейд» та ОСОБА_2 (договір від 01.11.2018), між ТОВ «АЗС «Статус - Трейд» та ОСОБА_3 (договір від 20.11.2018) - п. 1.1, 1.2, 3.1, що містяться в матеріалах справи.

Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_2 виконуав роботу з обслуговування покупців, відпуск палива в строк з 01.11.2018 по 31.12.2018, а ОСОБА_3 обов`язки оператора товарного в строк з 01.11.2018 по 20.11.2018, хоча договір укладений між сторонами 20.11.2018, а термін його дії визначено з 20.11.2018 по 20.12.2018.

Разом з тим, в наданих до матеріалів справи цивільно-правових договорах обсяг виконуваної роботи не визначено у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та можуть бути відображені в акті їх приймання, як повинно бути зазначено в цивільно-правовому договорі.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення ч.1 ст. 21, ч.1,3 ст.24 КЗпП України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично допущені до роботи в ТОВ «АЗС «Статус - Трейд» без укладення трудового договору, оформленого відповідним наказом, та повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3); за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю (пп.5).

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).

П.27 Порядку №295 визначено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачений ч.2 ст.265 КЗпП України, частинами 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення" та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою КМ України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року №509 (далі Порядок №509) визначено, що штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками. Штрафи можуть бути накладені, зокрема, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.

Згідно з п. 6 Порядку № 509 Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців про розгляд справи не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпромі чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Відповідно до пп. 7, 8 Порядку №509 справа розглядається за участі представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання. За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про охорону праці» працівник це виключно та особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення (абзац другий частини другої статті 265 КЗпП України).

Частиною четвертою статті 265 КЗпП України передбачено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Згідно з п. 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного Кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

З аналізу зазначених норм вбачається, що основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Тобто, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Судом першої інстанції встановлено, що продавець та оператор є професіями працівників, а не видом робіт чи послуг, що вбачається зі змісту Національного класифікатора України професій ДК 003:2010 (довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників).

Відпущення пального на АЗС «Статус - Трейд» здійснюється згідно режиму роботи АЗС за накладними, які виписує ТО В «АЗС «Статус - Трейд». Таким чином, оператор товарний та продавець пального виконують продаж пального за режимом роботи АЗС «Статус - Трейд» і відповідно підпадають під дію правил внутрішнього трудового розпорядку товариства.

Крім того, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством.

Зазначене підтверджується змістом цивільно-правових договорів, укладених між ТОВ «АЗС «Статус - Трейд» та ОСОБА_2 (договір від 01.11.2018), між ТОВ «АЗС «Статус - Трейд» та ОСОБА_3 (договір від 20.11.2018) - п. 1.1, 1.2, 3.1, що містяться в матеріалах справи (а.с. 53, 54).

Досліджуючи матеріали справи, суд встановив, що ОСОБА_2 виконуав роботу з обслуговування покупців, відпуск палива в строк з 01.11.2018 по 31.12.2018, а ОСОБА_3 обов`язки оператора товарного в строк з 01.11.2018 по 20.11.2018, хоча договір укладений між сторонами 20.11.2018, а термін його дії визначено з 20.11.2018 по 20.12.2018.

Разом з тим, в наданих до матеріалів справи цивільно-правових договорах обсяг виконуваної роботи не визначено у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню та можуть бути відображені в акті їх приймання, як повинно бути зазначено в цивільно-правовому договорі.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно прийнято оскаржувану постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № МК2362/14/АВ/П/ПТ/ТД-ФС від 21.12.2018 р., у межах наданих повноважень, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ «АЗС «Статус-Трейд» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 13 травня 2019 року залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик