Справа № 607/14000/19
Суддя: Сливка Л. М.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2019 Справа №607/14000/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі:

секретаря судового засідання Свергун Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Строценя Тараса Олеговича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , пред`явив до суду позов до відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, у якому заявив вимоги про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГО № 400493 від 28 травня 2019 року, згідно якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 109 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. і закриття провадження у справі. Аргументуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що спірну постанову вважає такою, що винесена з порушеннями норм законодавства, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, а тому підлягає до скасуванняю.

Представник відповідача подала відзив у якому зазначила, що спірну постанову вважає законною та обґрунтованою, а тому підстави для задоволення позову - відсутні. Доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є записи з нагрудних камер працівників поліції. До відзиву додала письмові пояснення ОСОБА_2 від 03 червня 2019 року.

У відповіді на відзив та додаткових поясненнях ОСОБА_1 вказує, що дійсно знаходився на бетонній шпалі між двома залізничними коліями, котра веде в тупик. Колії не перетинав. Працівник поліції, котрий складав щодо нього спірну постанову не представився та не зачитав йому його права. Під час події він був в стані паніки та сильного душевного хвилювання, тому зазначив, що перейшов через колії, однак цього фактично не робив. Також зазначає, що у спірній постанові невірно вказано місце правопорушення, замість вул. Замонастирського, 38 у в м . Тернополі зазначено вул. Деповська у м. Тернополі.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вказані вимоги підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових пояснень. У вступному слові пояснив, що спірна постанов, як і сам інцидент, була складена на вулиці Замонастирського у в м. Тернополі .

Представник відповідача, будучи належно повідомленою, до суду не прибула, що не перешкоджає розгляду справи за її відсутності .

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника , дослідивши докази, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ГО № 400493 від 28 травня 2019 року, ОСОБА_1 28 травня 2019 року, близько 15 год. 10 хв. в м. Тернополі по вул. Деповська, здійснив прохід через колії поза межами пішохідного майданчика, чим порушив пункт 2.5 Правил безпеки на залізничному транспорті України.

Вказаною постановою позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 109 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. (частина 1 ст. 7 КУпАП)

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пунктом 2.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Мінтрансу «Про затвердження Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України» № 54 від 19 лютого 1998 року (далі Правила), встановлено, що пішоходам забороняється ходити по залізничних коліях та наближатися до них на відстань менше п`яти метрів.

Згідно з пунктом 1.2. Правил, громадяни, які порушують Правила, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Частиною 3 ст. 109 КУпАП встановлено, що прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях тягнуть за собою попередження або накладення штрафу від двох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За загальним правилом частини 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Окрім цього, частиною 2 ст. 77 КАС України, визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На виконання цієї норми права, представником відповідача надано запис з нагрудних камери працівників поліції.

На них, окрім іншого, зафіксовано як працівник поліції спілкується з позивачем у безпосередній близькості від залізничних колій. При цьому ОСОБА_1 неодноразово зазначає, що ходив по залізничній колії, оскільки йому «так ближче». В той же момент за задньому фоні відео проглядається рух залізничного транспорту.

Факт перебування на колії ОСОБА_1 підтвердив і у процесі судового розгляду, зазначивши про це у відповіді на відзив де вказує, що знаходився на бетонній шпалі між двома залізничними рейками на колії.

При цьому з точки зору пункту 2.5 Правилне має правового значення чи перейшов пішохід колію по всій площині чи лише її частину. Порушенням цього пункту є сам факт перебування на колії, що позивач визнав як на місці події так і в процесі судового розгляду.

Таким чином на момент розгляду справи у представника відповідача було достатньо підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Під час розгляду справи останньому було роз`ясненого його права, визначені законом.

Поліцейським у повній мірі виконано вимоги статей 245 та 280 КУпАП, надано належну оцінку здобутим доказам та обґрунтовано винесено спірну постанову, що знайшло своє підтвердження у процесі розгляду справи судом.

При цьому працівник поліції, відповідно до вимог статті 33 КУпАП взяв до уваги відсутність обставин, котрі пом`якшують та обтяжують відповідальність та підставно наклав на позивача стягнення відмінне від міняльного розміру, передбаченого санкцією статті.

Письмові пояснення ОСОБА_2 від 03 червня 2019 року суд сприймає критично, з огляду на те, що він є суб`єктом складення спірної постанови, а тому в їх об`єктивності виникають сумніви.

Щодо пояснень позивача, то суд звертає увагу на їх непослідовність та суперечливість. Він то визнавав факт правопорушення, то заперечував його, то вказував, що перебував на колії, оскільки бажав здійснити фото, то зазначає, що був на відстані 6-7 метрів від колії. Така поведінка ОСОБА_1 в комплексі зі здобутими доказами, розцінена судом як спосіб захисту, спрямований на уникнення відповідальності за вчинене, а тому до уваги судом не береться.

Також варто звернути увагу на те, що хоча частиною 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності у адміністративних справах про їх протиправність покладається на суб`єкта владних повноважень, однак це жодним чином не звільняє позивача від обов`язку доводити ті обставини на які він посилається як на підставу вимог. (частина 1 ст. 77 КАС України)

На цьому наголошує Верховний Суд у постанові від 14 березня 2018 року в справі № 760/2846/17, де вказує, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

У даному випадку мова йде не про доведення своєї невинуватості, а про підтвердження обставин на які посилається сторона.

Всупереч такому своєму обов`язку позивач не надав доказів, а тому не довів жодної обставини на яку посилається як на підставу позову, а саме того, що: він перебував на коліях, котрі не використовуються та фотографував міст ; знаходився на відстані 6-7 метрів від колії; на момент події перебував у стані паніки та сильного душевного хвилювання.

В контексті доводів про паніку та сильне душевне хвилювання ОСОБА_1 на місці події, суд, знову ж таки, бере до уваги записи з нагрудних камер працівників поліції на яких зафіксовано, що після закінчення розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач намагався сфотографуватись з поліцейськими.

Саме тому вказані пояснення ОСОБА_1 суд до уваги не бере.

Надаючи оцінку доводам позивача про невірне зазначення працівниками поліції місця вчинення адміністративного правопорушення, суд звертає увагу на те, що і вони не доведені.

Так, з наданого витягу із сайту «Google» в мережі Інтернет вбачається, що вулиці Замонастирського та Деповська розташовані з двох боків колії.

Відзначаючи місце де, на думку позивача, трапилась подія він по суті вказує на місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, при цьому сам проступок міг бути вчинений на протилежній стороні залізничних колій де знаходиться вулиця Деповська.

Таким чином відступі достатні підстави стверджувати, що доводи позивача є обґрунтованими.

Водночас, навіть якщо припустити, що посилання ОСОБА_1 є підставними, вони, самі по собі, не можуть бути підставою для скасування спірної постанови.

З оглядну на викладене, спірна постанова винесена з дотриманням вимог закону, підстави для її скасування відсутні, а тому рішення суб`єкта владних повноважень, щодо винесення останньої слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , серія та номер паспорта громадянина України -НОМЕР_1 ) до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: м. Тернопіль, вул. Котляревського, 24, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 40108646) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному пунктом 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано 30 жовтня 2019 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка