Справа № 726/2002/19
Суддя: Асташев С. А.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2002/19
Провадження №2-а/726/54/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2019 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Асташев С. А., при секретарі Голик В.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Фірчук Тетяни Євгенівни, третя особа на стороні відповідача УПП в Чернівецькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, до інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Чернівецькій області лейтенанта поліції Фірчук Тетяни Євгенівни про скасування постанови в справі про адміністративні правопорушення в якому вказує, що постановою ДПО18 № 601331 від 16.10.2019 року на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вважає вказану постанову не законною та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що відомості вказані в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, інспектором порушено порядок розгляду справи. На підставі викладеного, позивач просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення ДПО18 № 601331 від 16.10.2019.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву з проханням справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача надіслав до суду відзив на позов в якому вказує, що позивач, 16.10.2019 року керуючи автомобілем «Фольцваген Туарег» по автодорозі Н-03, 310,7 км., порушив правила горизонтальної розмітки 1.1., чим порушив вимоги п. 8.5 ПДР України, внаслідок чого стосовно позивача було складено постанову та накладено адміністративне стягнення. Позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши заяву позивача, вислухавши пояснення сторін, встановивши належність, допустимість та достовірність доказів, які мають значення для правильного вирішення справи, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до копії постанови про адміністративне правопорушення ДПО18 № 601331 від 16.10.2019 року о 01 годині 36 хвилини, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «Фольцваген Туарег» по автодорозі Н-03, 310,7 км., не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.1., чим порушив вимоги п. 8.5 ПДР України

Згідно п. 8.5. ПДР України, дорожня розмітка поділяється на горизонтальну та вертикальну і використовується окремо або разом з дорожніми знаками, вимоги яких вона підкреслює або уточнює.

Згідно п 1.1. розділу 34 ПДР України вузька суцільна лінія - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей;

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Лінію 1.11 дозволяється перетинати тільки з боку її переривчастої частини, а з боку суцільної - лише по завершенні обгону чи об`їзду перешкоди.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 73 КАУ України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Так, на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, відповідачем було надано для дослідження в судовому засіданні відеозапис із нагрудної камери працівника поліції (відеореєстратора).

Із дослідженого в судовому засіданні відеозапису подій, які мали місце 16.10.2019 року о 01 годині 36 хвилин по автодорозі Н-03 встановлено, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції, які вказали останньому про порушення ним вимог дорожньої розмітки 1.1. ПДР України. Позивачу було зачитано його права. На цьому розгляд справи а також відеозапис закінчується.

Таким чином, із наданих відповідачем доказів не виявляється можливим встановити винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки на відеозаписі не зафіксовані обставини, про які зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення, а саме порушення останнім правил дорожнього руху, а відображено тільки події після зупинки керованого позивачем транспортного засобу.

Суд констатує, що жодних доказів чи то матеріалів, на підставі яких було прийняте оскаржуване рішення, як то фото-, відеофіксація порушення позивачем правил дорожнього руху за обставин вказаних в оскаржуваній постанові, сторона відповідача суду не надала.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, у ній відсутнє зазначення доказів, на яких грунтувався висновок інспектора про вчинення адміністративного правопорушення.

Стороною відповідача також не доведено, що ним було вжито всіх можливих заходів для отримання доказів вини позивача до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За відсутності доказів, судом не може бути встановлено фактичних обставин справи: чи дійсно ОСОБА_1 перетинав дорожню розмітку, що саме позначала лінія 1.1. (межі смуг руху на дорогах, місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, тощо), чи перетинав її позивач з боку переривчастої частини чи з боку суцільної по завершенні обгону чи об`їзду перешкоди, чи здійснював водій об`їзд нерухомої перешкоди чи обгін поодинокого транспортного засобу, що рухався із швидкістю менше 30 км/год, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Жодних із вказаних відомостей у оскаржуваній постанові не зазначено.

Згідно ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що стороною відповідача, в силу положень ч.2 ст. 77 КАС України, не доведено належними й допустимими доказами, достатніми у їх сукупності та логічному взаємозв`язку факт вчинення позивачем за обставин, зазначених в оскаржуваній постанові, порушення вимог дорожньої горизонтальної розмітки 1.1 та п.8.5. Правил дорожнього руху України, а відтак не доведено й правомірності оскаржуваної постанови та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а тому така постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, та на підставі ст. 62 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 5, 6 ст. 122, 245, 251, 252, 258, 268, 279, 280, 283, 285 КУпАП, ст. ст. 72-77, 245-246, 286, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 601331 від 16.10.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, винесену інспектора взводу № 1 роти № 4 батальйону УПП в Чернівецькій області лейтенантом поліції Фірчук Тетяною Євгенівною та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Сьомого Апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його підписання.

Головуючий суддя С. А. Асташев