Справа № 640/1029/19
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 жовтня 2019 року № 640/1029/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомПриватного акціонерного товариства «Київопорядкомплект»
доГоловного управління ДФС у м. Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Київопорядкомплект» (далі-позивач/ПрАТ «Київопорядкомплект») звернулось до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі-відповідач/ГУ ДФС у м. Києва) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 08.11.2018 р. № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.02.2019 р. прийнято вказану вище позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та встановлено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Позовні вимоги мотивовані помилковістю висновків контролюючого органу, викладених в акті фактичної перевірки від 22.10.2018 р. № 3548/26-15-1-10/5503326, що призвели до винесення спірного податкового повідомлення-рішення, оскільки позивачем, на виконання вимог законодавства України подало відповідні декларації та своєчасно оплачено вказані в них суми, однак, на думку останнього, зазначені платежі контролюючим органом самовільно зараховано в рахунок оплати неіснуючої заборгованості ПАТ «Київпорядкомплект».

Відповідач у письмовому відзиві на позов вказав про відповідність оскаржуваного рішення вимогам чинного законодавства та зазначив, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відсувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 Податкового кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДФС у м. Києві проведено камеральну камеральну перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності подання платіжних доручень по сплаті рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення ПрАТ «Київпорядкомплект» ().

Перевіркою встановлено порушення строків подання платіжних доручень по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2017 року - квартал 2017 року, подання яких передбачено п.п. 27.1-57.3 ст. 57 Податкового кодексу України.

За результатами перевірки складено акт перевірки від 22.10.2018 р. № 3548/26-15-1-10/5503326 та винесено податкове повідомлення-рішення від 08.11.2018 р. № , яким, за порушення строку сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення та за затримку на 270 та 178 календарних днів сплати грошового зобов`язання у розмірі 224 273,04 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % на суму 44 854,68 грн.

Не погоджуючись із винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

За приписами норм частини 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний, зокрема: вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів; подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

В розумінні норми статті 36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Зокрема, підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема, календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктами 257.1 статті 257 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абзаці 1 пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 257.3 статті 257 Податкового кодексу України платник рентної плати до закінчення визначеного розділом ІІ цього Кодексу граничного строку подання податкових декларацій за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, подає до відповідного контролюючого органу за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, податкову декларацію, яка містить відповідні додатки.

Пунктом 257.5 статті 257 Податкового кодексу України визначено, що сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Положеннями підпунктом 258.1.1 пункту 258.1 статті 258 Податкового кодексу України визначено, що на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно з підпунктом 258.1.2 пунктом 258.1 статті 258 Податкового кодексу України на суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом ІІ цього Кодексу.

Статтею 126 Податкового кодексу України встановлено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Як встановлено судом, 02.11.2017 р. позивачем подано податкову декларацію з плати за користування надрами для видобування корисних копалин за 3 квартал 2017 року № , відповідно до якої, визнаену суму сплачено 15.11.2017 р., що підтверджується копією платіжного доручення від 15.11.2017 р. № 1910.

Також, наявними матеріалами справи підтверджується, що 23.01.2018 р. ПрАТ «Київпорядкомплект» подало податкову декларацію № за 4квартал 2017 року, відповідно до якої, визнаену суму сплачено 13.02.2018 р., 14.02.2018 р., 15.02.2018 р. та 16.02.2018 р., що підтверджується копіями платіжних доручень від 13.02.2018 р. № 2278, № 2279, 14.02.2018 р. № 2283, № 2285, 15.02.2018 р. № 2293, № 2294 та 16.02.2018 р. № 2299.

Тобто, наявними матеріалами справи підтверджується своєчасність подання позивачем податкових декларацій та своєчасність сплати визначених у них грошових зобов`язань.

Водночас, як встановлено судом, сплачені ПрАТ «Київпорядкомплект» грошові кошти податковим органом зараховувались в рахунок погашення податкового боргу по сплаті за користування надрами місцевого значення та по земельному податку, який виник до 02 січня 2013 року та внаслідок нарахованої з 02 січня 2013 року пені.

Стосовно вказаних обставин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02 жовтня 2009 року було порушено провадження у справі №44/627-б за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Собі» до Відкритого акціонерного товариства «Київпорядкомплект» про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Вищого господарського суду України від 09 листопада 2011 року.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 серпня 2012 року було порушено провадження у справі №5011-43/10957-2012 за заявою Публічного акціонерного товариства «Київський річковий порт» до Відкритого акціонерного товариства «Київпорядкомплект» про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 13 листопада 2012 року.

Також, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02 січня 2013 року було порушено провадження у справі №5011-46/7-2013 за заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Брати Гройсман і Козлєвіч», як компанії з управління активами Пайового венчурного інвестиційного фонду «Нові технології» недиверсифікованого виду закритого типу товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Арт-Капітал Менеджмент» до Відкритого акціонерного товариства «Київпорядкомплект» про визнання банкрутом, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та зупинено виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів, строк виконання яких настав до введення мораторію). Провадження у зазначеній справі припинено згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 04 червня 2014 року.

Суд зазначає, що в постанові Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/10404/14 встановлено, що податковий орган не заявляв вимоги на погашення заборгованості по платі за користування надрами місцевого значення, яка станом на 14 серпня 2012 року згідно даних картки особового рахунку платника становила 467 058,55 грн. по основному платежу та 37 250,33 грн. по пені, а станом на 02 січня 2013 року становила 492 915,46 грн. по основному платежу та 23 218,01 грн. по пені.

Крім того, даним судовим рішенням встановлено, що як вбачається з карток особових рахунків платника по платі за користування надрами місцевого значення та по земельному податку у період з 02 січня 2013 року по день звернення до суду платник податків своєчасно та відповідно до задекларованих зобов`язань проводив перерахування грошових коштів на їх погашення.

Також, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №826/10404/14 вбачається, що контролюючим органом під час дії мораторію нараховувалася пеня позивачу, що в свою чергу суперечить вимогам законодавства та відповідач не звертався до Господарського суду міста Києва під час розгляду справи про банкрутство, як кредитор, а всупереч вимогам законодавства нараховував пеню за рахунок своєчасно надходження плати за землю в рахунок погашення попередніх боргів.

Зазначена постанова Окружного адміністративного суду міста Києва №826/10404/14 набрала законної сили.

Додатково суд звертає увагу, що в адміністративній справі №826/18293/15 постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року, яка набрала законної сили, зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» () заборгованість по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02 січня 2013 року; зобов`язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку Публічного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» () нараховану пеню за період з 02 січня 2013 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд під час розгляду адміністративної справи №826/18293/15 виходив з того, що контролюючий орган, всупереч вимогам законодавства, під час дії мораторію поточні платежі позивача, перераховував в погашення раніше наявної заборгованості та нараховував пеню, як несвоєчасно сплачені податки.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, наявними матеріалами справи підтверджується, що Публічне акціонерне товариство «Київпорядкомплект» 30 грудня 2015 року надіслало до Державної податкової інспекції в Голосіївському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві лист та рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року для виконання.

Частинами 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд доходить висновку, що невиконання податковим органом судового рішення, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, зокрема, в частині виключення з картки особового рахунку ПрАТ «Київопорядкомплект» () заборгованості по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02 січня 2013 року та нарахованої пені за період з 02 січня 2013 року, внаслідок якого за позивачем продовжував обліковуватись борг та на погашення якого контролюючим органом скеровувались своєчасно сплачені ПрАТ «Київпорядкомплект» кошти за самостійно визначеними грошовими зобов`язаннями по платі за користування надрами місцевого значення, не може ставитись в вину платнику податків у вигляді застосованих до нього штрафних санкцій.

При цьому, наявними матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано своєчасність подання позивачем податкових декларацій з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення та своєчасність сплати визначених у них грошових зобов`язань.

Оскільки вимогами статті 126 Податкового кодексу України передбачена можливість застосування до платника податків штрафу за несплату останнім узгодженої суми грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, при цьому, своєчасність такої сплати підтверджується наявними матеріалами справи, а спрямування податковим органом сплачених платником податків сум на погашення податкового боргу, який обліковується за ПрАТ «Київпорядкомплект» внаслідок невиконання контролюючим органом судового рішення, яке набрало законної сили, є таким, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства, суд доходить висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та наявності правових підстав для його скасування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до частини 2 статті 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача. Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході судового розгляду не довів обґрунтованість своїх висновків і правомірності прийнятого на їх підставі рішення.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 9, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління ДФС у м.Києві від 08.11.2018 р. № .

Присудити на користь Приватного акціонерного товариства «Київопорядкомплект» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 9, ) судові витрати в сумі 1 921,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у м.Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19; ).

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П. Васильченко