Справа № 460/1207/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10091/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Іщук Л.П., Носа С.П.,

за участі секретаря судового засідання Ігнатищ Л.М.,

представника позивача Красовського В.Б.,

представника відповідача Голос С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року (рішення ухвалене судом під головуванням судді Зозулі Д.П., повний текст рішення суду складено 25 липня 2019 року) у справі №460/1207/19 за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1, позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування Наказу про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 №551 від 01.04.2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.04.2019 року начальником Управління Держпраці в Рівненській області було прийнято наказ про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у ФОП ОСОБА_1 №551 від 01.04.2019 року. Вважає, що наказ відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки станом на момент призначення інспекційного відвідування в Управління Держпраці у Рівненській області не було обґрунтованої інформації про порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю, а нормативні положення, на які посилався відповідач в наказі, не підлягали застосуванню. Зазначав, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню Порядок здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, натомість спірні правовідносини регулюються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Відповідно вважав, що відсутня не лише фактична, а і правова підстава для видання наказу, а тому такий наказ підлягає скасуванню судом. Також позивач доводив, що відсутні були підстави призначати інспекційне відвідування за адресою, вказаною в наказі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Управління Держпраці у Рівненській області про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю у Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 № 551 від 01.04.2019.

Стягнуто на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління Держпраці у Рівненській області (, вул. Лермонтова, 7, м. Рівне, Рівненської області, 33028) судові витрати у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги відповідач вказує, що не погоджується з аргументами суду з приводу неналежної форми позапланового заходу, позаяк покликаючись на підпункт 5 п. 4 Положення №340, п.2. Порядку №295 та ст. 7 Закону України №877-V відповідач вправі проводити планові та позапланові заходи у вигляді перевірки, ревізії, обстеження, інспектування та огляду. Також вказує, що достовірність адреси господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 підтверджується інформацією з відкритих джерел та реєстрів доступних реєстрів. Посилаючись на свідоцтво №121566 відповідач вказує, що позивач є власником ТМ «Мізочпродукт». За даними розміщеними в Інтернет ресурсах, сайт https://tm-mzochprodukt.prom.ua/ місцем здійснення господарської діяльності ТМ «Мізочпродукт» є АДРЕСА_3 Здолбунівський район, Рівненська область, Україна. Контактний номер телефону зазначеного на обумовленому сайті співпадає з номером телефону зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як контактний номер ФОП ОСОБА_1 . За наведених обставин, відповідач стверджує про наявність правових підстав для призначення інспекційного відвідування саме за вказаною адресою. Фактичною підставою для проведення названого інспекційного відвідування слугувала службова записка начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу в якому вказує, що судом повно та об`єктивно досліджені обставини справи. Прийняте судом рішення в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права. Зазначає, що правові підстави для здійснення позапланового заходу у вигляді інспекційного відвідування чітко визначені Законом України №877-V. В службовій записці ОСОБА_3 відсутні будь-які дані які вказують на наявність у діях позивача ознак порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Також вказує, що підстави приведені в Порядку №295 суперечать вимогам законодавства, а відтак просив суд: врахувати положення ст. 7 КАС України та застосувати нормативний акт, який має вищу юридичну силу; рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 01.04.2019 року начальником Управління Держпраці в Рівненській області було прийнято наказ №551 від 01.04.2019року про інспекційне відвідування з питань додержання законодавства про працю фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, місце провадження господарської діяльності АДРЕСА_3 , Рівненська область , Україна, ковбасний цех (а.с. 14).

Із змісту вказаного наказу слідує, що правовою підставою для його прийняття слугував Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підпункт 3 пункту 5 Порядку здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, Порядок повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, затвердженого наказом Держпраці від 22.06.2017року № 76, Положення про Управління Держпраці у Рівненській області, затверджене наказом Держслужби України з питань праці від 03.08.2018року № 84, наказ Міністерства соціальної політики України №1338 від 18.08.2017року, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 12.12.2017року за №1500/31368, розпорядження КМ України від 05.09.2018року № 649-р.

Також в наказі зазначено, що фактичною підставою для призначення інспекційного відвідування підприємця ОСОБА_1 слугувала службова записка начальника відділу з питань здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення та інших нормативно-правових актів ОСОБА_3 від 01.04.2019року.

Із змісту вказаної службової записки (а.с. 59) слідує, що покликаючись на пп. 3 пункту 5 Порядку здійснення державного нагляду контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295, за рішенням керівника, розпорядження КМ України №649-р від 05.09.2018року ОСОБА_3 вказує про наявність підстав для проведення інспекційного відвідування позивача (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 , місце здійснення підприємницької діяльності: АДРЕСА_6 , ковбасний цех).

Інспекційне відвідування доручено провести інспекторам Дуляницький Т.В., Крот О.Л., Мосійчук С.О., строк здійснення заходу: з 01.04.2019 року по 02.04.2019 року, предмет: додержання законодавства про працю, місце проведення господарської діяльності: 35740, Рівненська обл., Здолбунівський район, АДРЕСА_3 , ковбасний цех.

01.04.2019 року інспекторами Управління Держапраці в Рівненській області Дуляницький Т.В., Крот О.Л., Мосійчук С.О. складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування №РВ418/1575/НП за адресою 35740 , Рівненська обл., Здолбунівський район, АДРЕСА_3 у зв`язку з не допуском позивачем інспекторів Управління Держпраці в Рівненській області до проведення інспекційного відвідування.

Не погоджуючись з вказаним наказом про проведення інспекційного відвідування позивач оскаржив його до суду.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що Управлінням прийнято наказ про проведення позапланової перевірки за відсутності правових підстав, які встановлені Законом. Водночас суд вказав, що Управління Держпраці може здійснювати державний нагляд контроль виключно на підставі Закону і спеціального закону, котрий би встановлював особливості його діяльності. Законодавець не прийняв такого спеціального закону, тому спірні правовідносини врегульовані виключно приписами Закону, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин постанови Уряду від 26.04.2017 р. №295, якою керувався відповідач, призначаючи інспекційне відвідування. Інспекційне відвідування за змістом фактично є перевіркою. Окрім того, суд вказав що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні". Постанова суду набрала законної сили з дати її прийняття.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №96 від 11 лютого 2015 року (надалі по тексту постанови іменовано -Положення №96) державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пп. 6 п. 4 цього Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Спірні правовідносини щодо порядку проведення інспекційного відвідування на дату винесення оскаржуваного наказу (01.04.2019року) регулювалися Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі по тексту Закон № 877), Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26.04.2017 року (чинним на момент виникнення спірних правовідносин).

Як слідує з положень пункту 1 частини третьої статті 2 КАС України, суди перевіряючи рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, в першу чергу повинні з`ясувати, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 року № 877-V (далі - Закон № 877) визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (стаття 1 зазначеного Закону).

Згідно з частиною п`ятою вказаної вище статті Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Тлумачення цієї норми вказує на те, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення в першу чергу повинні ураховувати особливості правового регулювання, визначені законами у відповідній сфері та міжнародними договорами, одночасно звертаючи увагу на правила перелічені в частині п`ятій статті 2 Закону № 877-V та, якщо певні правовідносини не врегульовані законами у відповідній сфері та міжнародними договорами звертатись до інших норм Закону № 877-V.

Статтею 6 Закону № 877-V визначено, що підставою для здійснення позапланового заходу є:

- подання суб`єктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

-виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених суб`єктом господарювання у документі обов`язкової звітності, крім випадків, коли суб`єкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обов`язкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобов`язаний повідомити суб`єкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення;

- перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності);

- неподання суб`єктом господарювання документів обов`язкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було пов`язано з діяльністю суб`єкта господарювання.

Проведення позапланових заходів з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових заходів, передбачених частиною четвертою статті 2 цього Закону (ч.2 ст. 6 Закону № 877-V).

Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Закону, який би регулював правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері дотримання законодавства про працю та зайнятість населення на цей час немає, а тому спеціальним законодавчим актом, який регулює ці правовідносини є Закон № 877-V незважаючи на те, що він регулює правовідносини зі здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності для багатьох органів контролю.

(Аналогічна позиція, викладена в постанові ВС від 31 січня 2019 року у справі №809/799/17).

Основні засади процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю врегульовані «Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295).

Колегія суддів зважає на ту обставину, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 визнано нечинною.

Водночас, за змістом частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 вважається такою, що втратила чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто 14.05.2019.

Тому, норми постанови Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 підлягають застосуванню до спірних правовідносин, як такі, що були чинними на момент їх виникнення.

(Аналогічна позиція, викладена в постанові ВС України від 17 жовтня 2019 року у справі №420/5895/18).

Відповідно до п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці.

Пунктом 5 Порядку №295 передбачено, що інспекційні відвідування проводяться у разі:

1) за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю;

2) за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин;

3) за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту;

4) за рішенням суду, повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю;

5) за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю;

6) за інформацією отриманою від Держстату, ДФС Пенсійного фонду України та їх територіальних органів;

7) за інформацією профспілкових органів про порушення прав працівників, які є членами профспілки, виявлених в ході здійснення громадського контролю за додержанням законодавства про працю.

Рішення про доцільність проведення відповідних заходів з підстав, визначених підпунктами 5-7 цього пункту та пунктом 31 цього Порядку, приймає керівник органу контролю, його заступник.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний наказ відповідача про проведення інспекційного відвідування винесено керівником Управління Держпраці у Рівненській області №551 від 01.04.2019 року на підставі підпункту 3 пунктом 5 Порядку №295.

Відповідно до вказаного підпункту 3 що інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Отож, правовою підставою для прийняття керівником органу контролю рішення про проведення інспекційного відвідування за пп. 3 п. 5 Порядку №295 є аналіз інформації отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту 5 Порядку №295, яка могла б вказувати про обставини з приводу неоформлених трудових відносин.

Натомість, дослідивши зміст оскаржуваного наказу, колегією суддів встановлено, що обумовлений наказ не містить жодних відомостей щодо аналізу відповідачем інформації отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту 5 Порядку №295, яка могла б вказувати про обставини з приводу неоформлених трудових відносин.

Наведена у зазначеному наказі фактична підстава для проведення названого інспекційного відвідування - службова записка від 01.04.2019року (а.с.59) також не містить жодних відомостей щодо аналізу відповідачем або його посадовими чи іншими особами інформації отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту 5 Порядку №295, яка могла б вказувати про обставини з приводу неоформлених трудових відносин.

Таким чином, зібраними у справі доказами не підтверджуються наявність на момент винесення оскаржуваного наказу правових підстав, визначених пп. 3 п. 5 Порядку №295 для прийняття керівником відповідача рішення про проведення інспекційного відвідування позивача з підстав аналізу відповідачем або його посадовими особами (на дату прийняття оскаржуваного наказу) інформації отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту 5 Порядку №295, яка могла б вказувати про обставини з приводу неоформлення позивачем трудових відносин.

Стосовно ж доводів відповідача, які були приведені в суді першої та апеляційної інстанції щодо аналізу відповідачем за даними службової записки Дуляницького Т.В. від 25.03.2019року інформації з відкритих джерел та реєстрів доступних реєстрів з приводу приналежності ФОП ОСОБА_1 торгової марки «Мізочпродукт» та аналізу інформації розміщеної в мережі Інтернет на сайтах http://iprop-ua.com; http://prom.ua; http://rexami.com; https://tm-mzochprodukt.prom.ua/. Відповідно до якої місцем здійснення господарської діяльності ТМ «Мізочпродукт» є АДРЕСА_3, смт.Мізоч, Здолбунівський район, Рівненська область, Україна. Контактний номер телефону зазначеного на обумовленому сайті співпадає з номером телефону зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як контактний номер ФОП ОСОБА_1 , що на думку відповідача вказує на здійснення саме позивачем господарської діяльності за вказаною адресою, то колегія суддів колегія суддів не надає таким доводам правової оцінки, оскільки вказаний аналіз інформації, як і службова записка Дуляницького Т.В . від 25.03.2019року не були покладені в основу оскаржуваного наказу про призначення інспекційного відвідування позивача.

Відповідно до змісту частини 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

За наведених обставин справи, відповідачем не доведено з покликанням на належні докази, які лягли в основу прийнятого наказу щодо наявності правової підстави, визначеної пп. 3 п. 5 Порядку №295, для прийняття керівником відповідача рішення про проведення інспекційного відвідування, а як наслідок відповідачем відповідно не доведено правомірності оскаржуваного наказу №551 від 01.04.2019 року.

Поряд із зазначеним колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що приведена в оскаржуваному наказі підстава здійснення позапланового заходу (пп. 3 п. 5 Порядку №295) не відповідає вичерпному переліку правових підстав, визначених ч. 1 та ч.2 ст. 6, ч.4 ст.2 Закону № 877-V, за наявності яких можливе здійснення позапланових заходів.

Юридична сила закону, як основного джерела права та його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17 жовтня 2002 року N 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 7 КАС України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, що при наявності колізії між нормами Закону Украйни "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та приписами Порядку № 295 варто виходити із частини 3 статті 7 КАС України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

У роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень нормативного акту, який має вищу юридичну силу, а зокрема ст. 6 Закону № 877-V.

Відтак, усі приведені відповідачем доводи апеляційної скарги, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. 308, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328, ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 17 липня 2019 року у справі №460/1207/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення. У випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Л. П. Іщук
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.