Справа № 440/2079/19
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 р.Справа № 440/2079/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Мінаєвої О.М. , Старосуда М.І. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

представника відповідача Боровик Б.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 16.07.2019 року по справі № 440/2079/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (надалі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 24 квітня 2019 року №, № та №.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 24 квітня 2019 року №, № та №.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.08.2007 між ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ "УкрСиббанк" (банк) укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених цим договором (а.с. 30-31).

Згідно пункту 1.1 вказаного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті в сумі 29650 доларів США.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором між ОСОБА_1 та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено договір іпотеки від 02.08.2007. В іпотеку було передано нерухоме майно житловий будинок під АДРЕСА_1

11.06.2012 між ПАТ "УкрСиббанк" (клієнт) та ТОВ "Кей-Колект" (фактор) укладено договір факторингу №4, за умовами якого клієнт зобов`язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором (а.с. 32-33).

Поряд з цим, 11.06.2012 між ПАТ "УкрСиббанк" (цедент) та ТОВ "Кей-Колект" (цесіонарій) укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, за умовами якого цедент надає, а цесіонарій приймає права вимоги за договором іпотеки, зазначеним у додатку 1 до цього договору (а.с. 35-36).

03.12.2015 ТОВ "Кей-Колект" вимогу за кредитним договором від 02.08.2007 №0 та договором іпотеки задовольнив шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок під АДРЕСА_1 .

У зв`язку з реалізацією ТОВ "Кей-Колект" 03.12.2015 права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання кредитного договору від 02.08.2007 №0, заборгованість по вказаному договору, яка існувала станом на 12.03.2015 у розмірі 23469,08 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.03.2015 складало 554989,82 грн, була анульована (прощена) рішенням ТОВ "Кей-Колект" від 12.03.2015.

Про прийняття вказаного рішення ТОВ "Кей-Колект" проінформувало ОСОБА_1 повідомленням про анулювання боргу від 02.03.2017 №11-6704-734723 (а.с. 37), яке останній власноручно отримав 02.03.2017.

При цьому, зазначеним повідомленням ОСОБА_1 також поінформовано про те, що відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України анульована сума заборгованості є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, і останньому необхідно самостійно відобразити зазначену суму у річній податковій декларації та відповідно сплатити наступні податкові платежі: - податок на доходи фізичних осіб на підставі абз.2 ст.167.1 розділу 4 ПК України; - військовий збір на підставі пп.1.3 п.16-1 Розділу ХХ ПК України.

26.02.2019 начальником ГУ ДФС у Полтавській області Садовим С. видано наказ №548 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 терміном 5 робочих днів з 19.03.2019 (а.с. 47).

На підставі вказаного наказу у період з 19.03.2019 по 25.03.2019 головним державним ревізором-інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Полтавській області Коробовою О.В. проведено невиїзну документальну позапланову перевірку з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Результати зазначеної перевірки оформлені актом від 01.04.2019 №424/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 (а.с. 50-56), у якому зафіксовано порушення фізичною особою ОСОБА_1 :

1) пп.16.1.2, пп.16.1.3 п.16.1 ст.16, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 "в" ст.176 та п.179.7 ст.179 ПК України, а саме, неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2017 рік;

2) пп.163.1 ст.163, пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст.164 та п.8 підрозділу 1 Розділу ХХ Перехідних положень ПК України в результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 30148,11 грн;

3) пп.1.2, пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 2512,34 грн.

На підставі висновків акту перевірки від 01.04.2019 №424/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 , ГУ ДФС у Полтавській області 24.04.2019 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 37685,14 грн, з яких 30148,11 грн - податкові зобов`язання, 7537,03 грн - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 61-62);

- №, яким до ОСОБА_1 застосовані штрафні (фінансові) санкції за платежем "податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" у сумі 170,00 грн (а.с. 63-64);

- №, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування" на суму 3140,43 грн, з яких 2512,34 грн - податкові зобов`язання, 628,09 грн - штрафні (фінансові) санкції (а.с. 65-66).

Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з протиправності оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. Усі громадяни щорічно подають до податкових інспекцій за місцем проживання декларації про свій майновий стан та доходи за минулий рік у порядку, встановленому законом.

Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 ПК України (далі - у редакції, чинній на момент прощення боргу) платниками податку на доходи фізичних осіб є фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно зі статтею 16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин; далі - ПК України) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.

Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Тобто, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, прощені (анульовані) кредитором.

Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09.04.2015 №321-VIII, який набрав чинності 07.05.2015, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Як слідує з матеріалів справи, не заперечується позивачем та констатовано перевіряючим у акті від 01.04.2019 №424/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 , платник податків - фізична особа ОСОБА_1 у 2015 році отримав дохід у вигляді прощеного кредиту в сумі 554989,82 грн від юридичної особи ТОВ "Кей-Колект" ( за ознакою доходу " 126", з якого: основна сума кредиту становить 497893,16 грн., відсотки - 57096,66 грн.

Отже, у 2015 році позивачем було отримано додаткове благо у розмірі основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором в сумі 497893,16 грн.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 був зобов`язаний подати до контролюючого органу декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік (у якому фактично отримано дохід) та сплатити відповідні податкові платежі саме за вказаний період.

Позивач наявності у нього такого обов`язку жодним чином не заперечує та не спростовує фактичне неподання ним декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік і несплату відповідних податкових платежів.

Проте, позивач заперечуючи правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень посилається на те, що фактично оскаржувані рішення відповідача грунтуються на його висновках про наявність у позивача обов`язку з подання декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік, що на думку позивача є незаконним, оскільки вказаного доходу позивач у 2017 році не отримував, а відтак у нього відсутній обов`язок з подання вказаної декларації.

Так, з матеріалів справи слідує, що в ході проведення позапланової перевірки ГУ ДФС у Полтавській області направлявся лист від 13.12.2018 №28181/10/16-31-21-13-25 на адресу ТОВ "Кей-Колект" з метою отримання інформації про суми нарахованих та виплачених доходів, зокрема, платнику податків - фізичній особі ОСОБА_1 , зазначених в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку за 1 квартал 2015 року (а.с. 69).

Листом від 26.12.2018 №26-12/2018/1 ТОВ "Кей-Колект" надало контролюючому органу відповідь, згідно з якою підтвердило інформацію про суми нарахованих та виплачених доходів з ознакою доходу " 126" у вигляді анулювання кредитної заборгованості фізичним особам у тому числі, ОСОБА_1 у сумі 554989,82 грн (а.с. 70-71).

При цьому, до вказаного листа ТОВ "Кей-Колект" додало копію повідомлення ОСОБА_1 про анулювання боргу від 02.03.2017 №11-6704-734723, у якому зазначено про прийняття 12.03.2015 рішення про анулювання боргу ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією ТОВ "Кей-Колект" права на нерухоме майно, яким було забезпечено виконання кредитного договору від 02.08.2007 №0 (а.с. 71 зі звороту).

Повідомлення ОСОБА_1 про анулювання боргу від 02.03.2017 №11-6704-734723 останній власноручно отримав 02.03.2017 року.

Відтак, всі наявні у матеріалах справи документи, а також констатовані перевіряючим у акті від 01.04.2019 №424/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 обставини, свідчать про фактичне отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді списання банком заборгованості по кредиту (ознака 126) у сумі 554989,82 грн від ТОВ "Кей-Колект", який відповідно до пп.164.2.17 "д" п.164.2 ст.164 ПК України підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником податку в річній декларації про майновий стан і доходи (податковій декларації), саме у 2015 році.

Натомість, контролюючий орган, констатуючи у акті перевірки від 01.04.2019 №424/16-31-13-05-11/ про неподання ОСОБА_1 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, безпосередньо у самому висновку вказаного акту вже зазначає про порушення ОСОБА_1 приписів ПК України в результаті неподання останнім контролюючому органу податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2017 рік, заниження суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 30148,11 грн, а також заниження суми грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 2512,34 грн, при тому, що отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді списання банком заборгованості по кредиту (ознака 126) у сумі 554989,82 грн від ТОВ "Кей-Колект" у 2017 році ані в ході проведення позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом, ані в ході розгляду справи судом, не знайшло свого документального підтвердження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими висновки відповідача, викладені у акті від 01.04.2019 №424/16-31-13-05-11/ НОМЕР_1 , про допущення ОСОБА_1 порушень приписів ПК України в результаті неподання останнім контролюючому органу податкової декларації про майновий стан і доходи за звітний 2017 рік, заниження суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 30148,11 грн, а також заниження суми грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за звітний 2017 рік) на суму 2512,34 грн.

Посилання відповідача на ту обставину, що повідомлення про анулювання боргу оформлене та вручене ОСОБА_1 02.03.2017, як на підставу, що свідчить про наявність у останнього обов`язку з подання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік та сплати відповідних податкових платежів за звітний 2017 рік, судом оцінюються критично, оскільки подання кредитором ТОВ "Кей-Колект" повідомлення про прощення (анулювання) боргу та податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ОСОБА_1 за І квартал 2015 року, лише у 2017 році жодним чином не підтверджує отримання останнім доходу у 2017 році, а тому не є підставою для подання останнім контролюючому органу податкової декларації про майновий стан і доходи саме за вказаний період.

Відтак, винесені контролюючим органом на підставі вказаних висновків податкові повідомлення-рішення від 24.04.2019 №, № та №, на переконання суду, є такими, що прийняті протиправно та підлягають скасуванню.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в ході судового розгляду справи правомірності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 24.04.2019 №, № та № не довів, а тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Полтавській області про визнання вказаних податкових повідомлень-рішень протиправними та їх скасування.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.07.2019 року по справі № 440/2079/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) О.М. Мінаєва М.І. Старосуд
Повний текст постанови складено 31.10.2019 року