Справа № 280/1055/19
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/1055/19
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

за участю:

представника позивача: Денисенко Т.М.,

представника відповідача: Прокоф`єва С.А..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Запорізької митниця ДФС

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року, (суддя суду першої інстанції Сацький Р.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя, повне судове рішення складено 19.07.2019 року, в адміністративній справі №280/1055/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть» до Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, картки відмови, -

в с т а н о в и в :

13 березня 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть» звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просило:

- визнати протиправною та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості № UA 112000/2019/000013/2 від 21.02.2019;

- визнати протиправною та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості № UA 112080/2019/00241 від 21.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в порушення норм ч. 3 ст. 53 Митного Кодексу України, відповідачем були безпідставно витребувані додаткові документи при оформленні спірної партії товару. Не зважаючи на це, з метою здійснення митного оформлення ним до митного органу були надані всі витребувані документи. Проте, стверджуючи про ненадання позивачем всіх документів, які підтверджують числове значення митної вартості спірної партії товару, відповідачем було відмовлено у її митному оформленні за ціною, що визначена позивачем, що стало підставою для винесення оскаржуваних рішень. Крім того, позивач стверджує про безпідставність застосування відповідачем шостого резервного методу визначення митної вартості, а також вказує на те, що митна вартість визначена ним за МД, що містить товар, який не має нічого спільного з товаром, що був імпортований позивачем. Посилаючись на безпідставність та протиправність рішень відповідача, позивач вважає їх такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року адміністративний позов задоволено:

Визнано протиправною та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. С. Синенка, буд. 12, ) про коригування митної вартості № UA 112000/2019/000013/2 від 21.02.2019.

Визнано протиправною та скасовано рішення Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. С. Синенка, буд. 12, ) про коригування митної вартості № UA 112080/2019/00241 від 21.02.2019.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 53 МК України документи, які підтверджуються митну вартість, є якщо здійснюється страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. Незалежно від того хто несе витрати по страхуванню товару, в митну вартість включаються страхові витрати, ці витрати є складовою митної вартості, і митниця має право ці складові перевіряти. Декларантом був наданий до митного оформлення страховий документ - страховий поліс від 24.01.2019 року, що містить страхову суму, але не містить відомостей щодо вартості страхування. Документів, що містять відомості про вартість страхування до митниці не надавалось. Крім того, надані до митного оформлення товару документи не відповідають вимогам щодо оформлення доручень (банківських документів), чітко визначених Постановою №216, про що і було зазначено митним органом в повідомленні надісланому декларанту. Надані декларантом документи є лише копіями витягів - повідомлень SWIFT операцій з переказу коштів, а не банківськими платіжними документами, що стосуються оцінюваного товару, надання яких передбачено ст. 53 МК України. Також, відповідач зазначає, що декларантом до митного оформлення не було надано банківського документу про проведення передоплати товару. А відсутність посилання в інвойсі на специфікацію виключає можливість ідентифікувати поставлений товар. На думку відповідача, у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви щодо числових складових заявленої митної вартості товару, та як наслідок правомірно приняла оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картку відмови в митному оформленні товарів.

Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він зазначає, що судом першої інстанції вірно встановлено, що митний орган перевіряє правильність визначення саме числового значення і саме складових митної вартості товару, заявленого декларантом до митного оформлення, достовірність та точність заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, та відсутність обмежень для визначення митної вартості товару за ціною договору, наведених у вищезазначених нормах. Які саме документи не були надані декларантом, та які саме числові значення заявленої ним митної вартості товару залишилися не підтвердженими, що стало підставою для винесення оскаржуваних рішень, митним органом в апеляційній скарзі не зазначено. Позивач зазначає, що ненадання декларантом документів на підтвердження вартості страхування, судом першої інстанції вірно зазначено, що про суб`єктивне трактування митним органом п. 8. Ч. 2 ст. 53 МК України, оскільки вона підлягає застосуванню лише у випадку не включення постачальником до ціни товару вартості страхування до вартості товару, в той час як поставка товару була здійснена на умовах CIF, де у вартість товару включена вартість страхування. Також, позивач зазначає, що Постанова НБУ №216, на яку посилається митний орган не поширюється на операції з переказу коштів, які здійснюються за допомогою внутрішньодержавних та міжнародних платіжних систем без відкриття рахунку клієнта та які здійснюються за дорученням інших банків, операцій з використанням електронних платіжних засобів. На думку позивача, оскільки оплату за товар було здійснено саме за допомогою електронного платіжного засобу, посилання митного органу на порушення підприємством Постанови НБУ №216 є безпідставним. Крім того, позивач зазначає, що відсутність посилання в інвойсі на специфікацію №1 не впливає на визначення митної вартості товару, оскільки обидва документи: інвойс та специфікація складені на виконання контракту №CYUA-1112/18 від 12.11.2018 року та кожен з них містить посилання на вказаний контракт, що виключає неоднозначне тлумачення їх змісту. Також, позивач зазначає, що митним органом для коригування митної вартості товару було використано інформацію щодо поставки товару, який не є аналогічним товару, поставленому позивачу, умови поставки є також різними, тому митний орган не мав права скоригувати митну вартість товару на підставі зазначеної інформації.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, відзову на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.11.2018 між компанією-нерезидентом DALIAN ZHAOHUA CONSTRUCTION AND MACHINERY CO., LTD, Китай (Продавець) та ТОВ "ТК "Спецзапчасть" (Покупець) було укладено контракт № CNUA-1112/18, згідно п. 1.1 якого продавець передає, а покупець приймає та оплачує товар - запасні частини до інженерних машин згідно специфікацій, які є невід`ємними частинами цього контракту.

Згідно специфікації № 1 від 12.11.2018 до вказаного контракту, продавець зобов`язався передати, а покупець - прийняти партію товару загальною вартістю 37 547 дол. США.

Пунктами 3.1-3.3 вказаної специфікації встановлено умови оплати товару у три етапи:

- 11 264 дол. США - протягом 10 календарних днів після отримання рахунку на оплату;

- 11 264 дол. США - не пізніше семи днів після отримання покупцем копії коносаменту на відвантажену партію товару;

- 15 019 дол. США - через 20 днів після відвантаження товару.

На виконання умов вказаної специфікації № 1 від 12.11.2018, продавцем сформовано рахунок від 12.11.2018 № DZCM20181112, який було сплачено позивачем у повному обсязі, що підтверджено платіжними дорученнями № 324162709 від 23.11.2018 на суму 11 264 дол. США, № 327248219 від 16.01.2019 на суму 11 264 дол. США, № 327771983 від 28.01.2019 на суму 15 019 дол. США.

Товар, визначений специфікацією № 1 від 12.11.2018 було упаковано, що підтверджено пакувальним листом № DZCM20181228 від 28.12.2018, застраховано компанією CARGO TRANSPORTATION INSURANCE POLICY, що підтверджено страховим полісом № 11000004 від 24.01.2018, та транспортовано до порту Одесса морським транспортом, що підтверджено коносаментом № ZIMUDAL856004 від 04.01.2019 та міжнародною вантажно-митною декларацією (CMR) № 50819 від 18.02.2019.

19.02.2019 позивачем було сформовано та направлено засобами електронного зв`язку до відповідача МД щодо оформлення вищезазначеного товару, яка того ж дня була прийнята митним органом з присвоєнням їй номера UA 112080/ 2019/ 006687.

На підтвердження вказаної у МД UA 112080/2019/006687 вартості товару, позивачем були надані наступні документи:

- контракт № CNUA-1112/18 від 12.11.2018, специфікація № 1 від 12.11.2018 та додаток № 1 від 12.11.2018 до нього;

- рахунки від 12.11.2018 № DZCM20181112;

- пакувальний лист № DZCM20181228 від 28.12.2018;

- коносамент № ZIMUDAL856004 від 04.01.2019;

- міжнародну вантажно-митну декларацію (CMR) № 50819 від 18.02.2019;

- платіжні доручення № 324162709 від 23.11.2018 на суму 11 264 дол. США, № 327248219 від 16.01.2019 на суму 11 264 дол. США, № 327771983 від 28.01.2019 на суму 15 019 дол. США;

- страховий поліс № 11000004 від 24.01.2018;

- лист ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" № 21-09/98 від 04.02.2019;

- № 01.0402-19 від 04.02.2019 із зазначенням технічних відомостей про товари.

19.02.2019 службовою особою відповідача у присутності представника позивача було здійснено огляд імпортованого товару.

Після проведення огляду, відповідачем було сформовано повідомлення від 21.02.2019, у якому останній зазначив, що документи, які надані до митного оформлення товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числове значення складових митної вартості товарів. Зокрема, відповідач зазначив про відсутність документів, що містять відомості про вартість страхування. Також, митним органом зазначено про порушення декларантом вимог п. 2, 3 Постанови Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 "Про затвердження положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" (далі - Постанова № 216), яке полягає у тому, що декларантом надано лише копії витягів (SWIFT) операції з переказу коштів. Крім того, відповідач у вказаному повідомленні посилається на порушення декларантом порядку оплати товару, що встановлений специфікацією № 1 від 12.11.2018 до контракту № CNUA-1112/18 від 12.11.2018. Також, відповідачем зазначено, що інвойс від 12.11.2018 № DZCM20181112 не містить посилання на специфікацію № 1 від 12.11.2018, якою визначено обсяги, найменування й вартість товарів. Окрім цього, відповідачем у вказаному повідомленні зазначено про наявність підстав вважати, що заявлена декларантом митна вартість не ґрунтується на "дійсній вартості" імпортованих товарів, враховуючи положення статті VII ГАТТ. Зокрема, у вказаному повідомленні відповідач послався на наявність інформації щодо вищих рівнів митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що викликало у останнього сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на "дійсній вартості" та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

З огляду на це, посилаючись на норми ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, відповідачем запропоновано позивачу надати виписку з бухгалтерської документації, каталоги, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару, копію митної декларації країни відправлення, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

З метою оперативного оформлення імпорту спірної партії товару, листом

№ 02.2102-19 від 21.01.2019 позивачем надало наступні документи:

- заяви про купівлю іноземної валюти або банківських металів № 140 від 21.11.2018 на суму 11 264 дол. США, № 167 від 15.01.2019 на суму 11 264 дол. США.

- платіжні доручення № 140 від 21.11.2018 на суму 11 264 дол. США, № 167 від 15.01.2019 на суму 11 264 дол. США, № 169 від 24.01.2019 на суму 15 019 дол. США;

- банківські виписки за 23.11.2018, 16.01.2019, 28.01.2019;

- оборотно-сальдові виписки по рахунку 3712 за 23.11.2018, 16.01.2019, 28.01.2019;

- висновок цінової експертизи Запорізької ТПП № ОИ-4507 від 18.02.2019;

- прайс-лист виробника від 01.11.2018;

- лист про виробника від 18.02.2019;

- листи про сплату балансу від 11.01.2019, від 18.01.2019;

- виписку з бухгалтерської документації № 2002/5 від 20.02.2019;

- лист компанії DALIAN ZHAOHUA CONSTRUCTION AND MACHINERY CO., LTD від 21.02.2019 про вартість страхування.

Окрім цього, у листі № 02.2102-19 від 21.01.2019 позивачем письмово викладені пояснення стосовно обставин, зазначених відповідачем у повідомленні від 21.02.2019.

Проте, 21.02.2019 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UA 112000/2019/000013/2, а також сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації № UA 112080/2019/00241, які є предметом оскарження у межах цієї адміністративної справи.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду із позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не мав достатніх обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості декларантом за ціною контракту. Суд дійшов висновку, що під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем. Вказане, на думку суду свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини першої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на підтвердження числового значення ціни вказаних у МД від 19.02.2019 № UA112080/2019/006687 товарів позивачем були, зокрема, надані:

- контракт від 12.11.2018 № CNUA-1112/18 та специфікацію № 1 від 12.11.2018 до нього, у якій сторони, зокрема, погодили асортимент, кількість та вартість товару у розмірі 37 547 дол. США;

- інвойс від 12.11.2018 № DZCM20181112, який містить ті ж самі дані про асортимент, кількість та вартість товару у розмірі 37 547 дол. США, що зазначені у специфікації № 1 від 12.11.2018 до контракту № CNUA-1112/18 від 12.11.2018;

- платіжні доручення № 324162709 від 23.11.2018 на суму 11 264 дол. США,

№ 327248219 від 16.01.2019 на суму 11 264 дол. США, № 327771983 від 28.01.2019 на суму 15 019 дол. США, які містять посилання на інвойс від 12.11.2018 № DZCM20181112, а також сам контракт № CNUA-1112/18 від 28.09.2018.

У повідомленні від 21.02.2019 відповідачем зазначено про необхідність надання позивачем додаткових документів посилаючись на те, що документи, які надані до митного оформлення товару, місять розбіжності та не містять всіх відомостей щодо ціни, що фактично сплачена за товар.

Зокрема, у вказаному повідомленні відповідачем зазначено про відсутність документів, що містять відомості про вартість страхування.

Встановлені обставини справи свідчать, що специфікацією № 1 від 12.11.2018 до контракту№ CNUA-1112/18 від 12.11.2018 визначено умови поставки CIF інкотермс 2010, згідно яких, продавець вважається таким, що виконав поставку, коли товар завантажений на транспортний засіб в порту відвантаження, а продажна ціна включає в себе вартість товару, фрахт або транспортні витрати, а також вартість страховки при перевезенні.

Згідно страхового полісу № 11000004 від 24.01.2018, який було надано митному органу при поданні митної декларації від 19.02.2019, страхувальником є компанія нерезидент DALIAN ZHAOHUA CONSTRUCTION AND MACHINERY CO., LTD.

Отже, вартість страхування включена у вартість товару, яка виставлена продавцем-нерезидентом згідно інвойсу від 12.11.2018 № DZCM20181112.

Згідно з п. 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема витрати на страхування товарів.

Таким чином, відповідно до умов поставки за договором поставки №12.11.2018 року та наявними у справі товаросупровідними документами, всі витрати (транспортування, страхування товару тощо) вже були включені продавцем в ціну товару, відображену у документах, наданих митному органу для митного оформлення. Тому надання додаткових документів, як і необхідність окремого відображення в них вартості витрат зі страхування, митним законодавством не передбачається.

Крім того, у повідомленні від 21.02.2019 митним органом зазначено про порушення декларантом вимог п. 2, 3 Постанови Правління Національного банку України від

28.07.2008 № 216 "Про затвердження положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" (далі - Постанова № 216), яке полягає у тому, що декларантом надано лише копії витягів (SWIFT) операції з переказу коштів.

Пунктом 1.1 Положення № 216 передбачено, що це Положення встановлює загальні вимоги Національного банку України (далі - Національний банк) до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також визначає особливості ініціювання банком переказу коштів в іноземній валюті з рахунків умовного зберігання (ескроу), здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку-резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті.

З огляду на це, суд погоджується з твердженням позивача, що вказаним Положенням врегульовано порядок взаємовідносин між клієнтом та банківською установою. Вимог щодо засвідчення копій документів у разі надання їх третім особам даним Положенням не встановлено.

Відповідач також зазначає, що у зв`язку з тим, що Постанова Правління Національного банку України № 82 від 05.03.2003 втратила чинність, надані до митного оформлення документи є лише копіями витягів-повідомлень (SWIFT) операцій з переказу коштів, а не банківськими платіжними документами, що стосуються оцінюваного товару.

Так, відповідно до п. 1.2 Положення № 216, повідомлення - це повідомлення про переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, яке надсилається/приймається банкам-кореспондентам/від банків-кореспондентів або банкам/від банків, що беруть участь у переказі коштів в іноземній валюті або банківських металів. Також, п. 2.6 вищевказаного Положення встановлено, що уповноважений банк зобов`язаний надати платникові інформацію про витрати під час здійснення переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів, можливі строки здійснення переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів, SWIFT-код (BIC kod) банку, а також номер міжнародного банківського рахунку (IBAN), якщо він його має. Окрім того, згідно з п. 3.11. Положення, уповноважений банк після здійснення операції з переказу коштів в іноземній валюті або банківських металів надає платникові інформацію в письмовій або електронній формі про первісну суму переказу в іноземній валюті або масу банківських металів у тройських унціях, суму всіх витрат, яку сплатив платник за проведення цієї операції, тощо.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані до митного оформлення SWIFT-повідомлення є банківськими документами, що підтверджують факт оплати за товар за допомогою міжнародної платіжної системи, що відповідає умовам оплати, визначеними у контракті 10.12.2018 № 18SM121001.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що надання декларантом належним чином засвідчених банківською установою платіжних документів, а саме - копій витягів (SWIFT) є належним підтвердженням факту оплати вартості задекларованого позивачем товару.

Також, у повідомленні від 21.02.2019 митним органом вказано, що інвойс від 12.11.2018 № DZCM20181112 не містить посилання на специфікацію № 1 від 12.11.2018, якою визначено обсяги, найменування й вартість товарів.

Однак, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказана обставина сама по собі не впливає на визначення митної вартості товару, та не зумовлює підстав для її коригування, оскільки номенклатура, кількість та вартість товару, що зазначені у рахунку та інвойсі є ідентичними. Крім того, обидва документа складені на виконання контракту № CNUA-1112/18 від 12.11.2018 та кожен з них містить посилання на вказаний контракт, що виключає неоднозначне тлумачення їх змісту.

Крім того, у повідомленні від 21.02.2019 митний орган послався на наявність інформації щодо вищих рівнів митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, що викликало у останнього сумніви, що заявлена митна вартість товарів ґрунтується на "дійсній вартості" та, відповідно, що надані до митного оформлення документи містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Між тим, судом встановлено, що позивачем у МД від 19.02.2019 № UA112080/2019/006687 до митного оформлення було заявлено товар - гусениця в зборі. ОЕМ номер-DCM.229SP. Запасна частина для ходової частини гусеничних тракторів промислового призначення 10 тягового класу. Складається зі сталевих штампованих ланок, цевочного зачеплення й болтовим кріпленням башмаків. Застосовується в гусеничному ході, охоплює ведучі й напрямні колеса, опорні катки та підтримувальні ролики. На внутрішній поверхні є западини (виступи), з якими взаємодіють ведучі колеса. Внутрішня поверхня ланцюга утворює металевий рейковий шлях. Зовнішня поверхня має виступи (шпори), які забезпечують необхідне зчеплення з ґрунтом. Виготовлена зі спеціальної високомарганцовистої сталі й піддана термічній обробці. Служить для перетворення обертового руху ведучих коліс у поступальний рух трактора. Башмак гусениці. ОЕМ номер-DCM.222. Запасна частина для ходової частини гусеничних тракторів промислового призначення 10 тягового класу. Сталевий штампованих виріб, що кріпиться болтами до гусеничного ланцюга. Застосовується в гусеничному, на зовнішній поверхні є виступи, завдяки яким відбувається зчеплення з грунтом. Виготовлений зі спеціальної високомарганцовистої сталі й підданий термічній обробці. Ланцюг гусеничний в зборі. ОЕМ номер-DCM.22103SP. Запасна частина для ходової частини гусеничних тракторів промислового призначення 10 тягового класу. Являє собою замкнуту суцільну стрічку з шарнірно-з`єднаних ланок, застосовується в гусеничному ході, охоплює ведучі й напрямні колеса, опорні катки та підтримувальні ролики. На внутрішній поверхні є западини (виступи), з якими взаємодіють ведучі колеса. Внутрішня поверхня ланцюга утворює металевий рейковий шлях. Виготовлений зі спеціальної високомарганцовистої сталі й піддана термічній обробці. Каток двофлянцевий. ОЕМ номер-DCM.21170SP. Запасна частина для ходової частини гусеничних тракторів промислового призначення 10 тягового класу. Сталевий, підданий механічній обробці, двофлянцевий, призначений для установки на візок трактора з метою забезпечення перекочування трактора по гусеничному ланцюгу. Каток однофлянцевий . ОЕМ номер-DCM.21169SP. Запасна частина для ходової частини гусеничних тракторів промислового призначення 10 тягового класу. Сталевий, підданий механічній обробці, однофлянцевий, призначений для установки на візок трактора з метою забезпечення перекочування трактора по гусеничному ланцюгу. Код УКТ ЗЕД .

Водночас, згідно МД від 04.02.2019 № UA 100010/2019/312388., на яку посилається митний орган, до митного оформлення заявлено товар - вироби, призначені для встановлення на моторних транспортних засобах, екскаваторах: 332/Н9876 гусениця 3 штуки, стосовно даної позиції пояснюємо: 1) дана гусениця є РЕЗИНОВОЮ, а ніяк не металевою, встановлюється на екскаватор, а не на бульдозер, 2) дана продукція вироблена в Китаї, напряму заводом виробником не постачалась, постачання відбувалось на умовах FCA з Великобританії, що в свою чергу повністю суперечить нашим відносинам з виробником і в принципі номенклатурі яку порівнює митниця. В випадку на який посилається митниця кошти йшли по ланцюгу: Україна замовила в Великобританії, Великобританія купила в Китаї, Китай відправив на Великобританію, а Великобританія відвантажила в Україну. Тим паче, що митне оформлення даного товару відбулося по 6 методу, що не виключає таких самих судових процедур як і в нас.

Так, згідно ст. 64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Отже, визначення митної вартості спірної партії товару за резервним методом здійснено митним органом протиправно, оскільки вартість товару визначена не за вартістю аналогічних товарів.

У зв`язку з зазначеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу (за ціною договору щодо ідентичних товарів).

Слід вказати про те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Враховуючи, що в даному випадку судом першої інстанції було правильно вирішено спір по суті позовних вимог, суд апеляційної інстанції не має законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм процесуального права, як на те вказує відповідач в своїй апеляційній скарзі.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим із дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому підстави для зміни або скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, ст. 315, ст. 316, ст. 321 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Запорізької митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 липня 2019 року в адміністративній справі №280/1055/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 31.10.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай