Справа № 200/11596/19-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р. Справа№200/11596/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 16.08.2019 року про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язання повторно розглянути заяву від 06.08.2019 року про призначення пенсії з зарахуванням до страхового стажу періодів: 1) з 10.08.1977 року по 29.08.1978 року в Свердловській кіностудії; 2) з 04.08.1981 року по 02.03.1982 року в СПТУ № 20; 3) з 12.04.1985 року по 12.10.1987 року в Шахтоуправлінні «Фоминське» в/о «Шахтарськантрацит»; 4) з 09.11.1987 року по 17.02.1989 року в ВВО «Шахтарського ГОВД»; 5) з 01.03.1989 року по 29.10.1993 року в інспекції держстраху м. Шахтарська; 6) з 01.11.1993 року по 31.12.1998 року на шахті «Вінницька» в/о «Шахтарськвугілля»; 7) з 18.11.2002 року по 12.11.2003 рік отримання допомоги по безробіттю в Шахтарському центрі зайнятості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має право на пенсію за віком та є внутрішньо переміщеною особою з міста Шахтарськ Донецької області.

Позивач 06.08.2019 року звернулася до управління з заявою про призначення пенсії відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», надавши всі необхідні документи.

Рішенням відповідача від 16.08.2019 року йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

До страхового стажу не враховано дані про періоди роботи, внесені до трудової книжки від 14.09.1977 року серії НОМЕР_4 , оскільки дошлюбне прізвище позивача не відповідає дошлюбному прізвищу відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу від 24.04.1982 року серії НОМЕР_3 . Виправлення дошлюбного прізвища в трудовій книжці проведено адміністрацією підприємства, в якому заявниця не працювала.

Також не враховано певні періоди роботи та знаходження на обліку в центрі зайнятості, оскільки їх не підтверджено уточнюючими довідками:

1) з 10.08.1977 року по 29.08.1978 року в Свердловській кіностудії;

2) з 04.08.1981 року по 02.03.1982 року в СПТУ № 20;

3) з 12.04.1985 року по 12.10.1987 року в Шахтоуправлінні «Фоминське» в/о «Шахтарськантрацит»;

4) з 09.11.1987 року по 17.02.1989 року в ВВО «Шахтарського ГОВД»;

5) з 01.03.1989 року по 29.10.1993 року в інспекції держстраху м. Шахтарська;

6) з 01.11.1993 року по 31.12.1998 року на шахті «Вінницька» в/о «Шахтарськвугілля»;

7) з 18.11.2002 року по 12.11.2003 рік отримання допомоги по безробіттю в Шахтарському центрі зайнятості.

Позивач не погоджується з такими діями управління, що послужило причиною звернення до суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 29 жовтня 2019 року.

Позивач - ОСОБА_1 до суду з`явилася.

Відповідачем надано письмовий відзив від 12.10.2019 року (а.с. 27-29). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що 06.08.2019 року позивач звернулася в управління з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2019 року право на призначення пенсії за віком після досягнення пенсійного віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу не менше 26 років.

Страховий стаж ОСОБА_1 складає 14 років 00 місяців 14 днів.

Не враховано дані про періоди роботи, внесені до трудової книжки від 14.09.1977 року серії НОМЕР_4 , оскільки дошлюбне прізвище позивача не відповідає прізвищу відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу від 24.04.1982 року серії НОМЕР_3 , а виправлення дошлюбного прізвища в трудовій книжці проведено адміністрацією підприємства, в якому заявниця не працювала.

Відповідачем не враховано періоди роботи:

1) з 10.08.1977 року по 29.08.1978 року в Свердловській кіностудії;

2) з 04.08.1981 року по 02.03.1982 року в СПТУ № 20 через те, що запис у трудовій книжці, завірений нечітким відтиском печатки;

3) з 12.04.1985 року по 12.10.1987 року в Шахтоуправлінні «Фоминське» в/о «Шахтарськантрацит» через те, що виправлена дата прийому на роботу;

4) з 09.11.1987 року по 17.02.1989 року в ВВО «Шахтарського ГОВД»;

5) з 01.03.1989 року по 29.10.1993 року в інспекції держстраху м. Шахтарська;

6) з 01.11.1993 року по 31.12.1998 року на шахті «Вінницька» в/о «Шахтарськвугілля» через те, що запис про звільнення завірено печаткою, яка не відповідає найменуванню підприємства при прийомі на роботу, а дані про реорганізацію відсутні;

7) з 18.11.2002 року по 12.11.2003 рік отримання допомоги по безробіттю в Шахтарському центрі зайнятості.

З зазначених причин відповідач проси відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_5 (а.с. 7-9). Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.08.2019 року № 1441- позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою від 06.08.2019 року № 3575 про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з доданими документами (а.с. 30-31).

Рішенням відповідача від 16.08.2019 року позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 26 років. Страховий стаж ОСОБА_1 складає 14 років 00 місяців 14 днів (а.с. 18-19).

Управлінням відмовлено зарахувати до страхового стажу періоди роботи, зазначені у трудовій книжці від 14.09.1977 року серії НОМЕР_4 , оскільки дошлюбне прізвище позивача не відповідає прізвищу відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу від 24.04.1982 року серії НОМЕР_3 , а виправлення дошлюбного прізвища в трудовій книжці проведено адміністрацією підприємства, в якому заявниця не працювала.

Відповідачем з підстав відсутності підтверджуючих довідок не враховано наступні періоди роботи та знаходження на обліку в центрі зайнятості:

1) з 10.08.1977 року по 29.08.1978 року в Свердловській кіностудії;

2) з 04.08.1981 року по 02.03.1982 року в СПТУ № 20 через те, що запис у трудовій книжці, завірений нечітким відтиском печатки;

3) з 12.04.1985 року по 12.10.1987 року в Шахтоуправлінні «Фоминське» в/о «Шахтарськантрацит» через те, що виправлена дата прийому на роботу;

4) з 09.11.1987 року по 17.02.1989 року в ВВО «Шахтарського ГОВД»;

5) з 01.03.1989 року по 29.10.1993 року в інспекції держстраху м. Шахтарська;

6) з 01.11.1993 року по 31.12.1998 року на шахті «Вінницька» в/о «Шахтарськвугілля» через те, що запис про звільнення завірено печаткою, яка не відповідає найменуванню підприємства при прийомі на роботу, а дані про реорганізацію відсутні;

7) з 18.11.2002 року по 12.11.2003 рік отримання допомоги по безробіттю в Шахтарському центрі зайнятості.

В трудовій книжці позивача АТ-І № 0337299 (а.с. 14-16) по спірним періодам роботи наявні наступні записи:

- з 10.08.1977 року по 29.08.1978 року в Свердловській кіностудії в якості ученика;

- з 04.08.1981 року по 02.03.1982 року в СПТУ № 20 в якості майстра виробничого навчання;

- з 12.04.1985 року по 12.10.1987 року в Шахтоуправлінні «Фоминське» в/о «Шахтарськантрацит» в якості няні, вихователя в дитсадку;

- з 09.11.1987 року по 17.02.1989 року в ВВО «Шахтарського ГОВД» в якості контролеру;

- з 01.03.1989 року по 29.10.1993 року в інспекції держстраху м. Шахтарська в якості страхового агенту;

- з 01.11.1993 року по 05.04.1999 року на шахті «Вінницька» в/о «Шахтарськвугілля» в якості інженера з організації виробництва;

- з 18.11.2002 року по 12.11.2003 рік - отримання допомоги по безробіттю в Шахтарському центрі зайнятості.

Тобто, по всіх спірних періодах роботи та знаходження на обліку в центрі зайнятості є належним чином вчинені записи у трудовій книжці позивача.

У спірній трудовій книжці дошлюбне прізвище позивача вказано як « ОСОБА_1 » російською мовою, але виправлено як « ОСОБА_1 » теж російською мовою, тобто, як у свідоцтві про народження та свідоцтві про укладення шлюбу, які також заповнені російської мовою (а.с. 11-12).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування при призначення пенсії ОСОБА_1 спірних періодів роботи та знаходження на обліку в центрі зайнятості, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Таким чином, довідка уточнюючого характеру може бути основним доказом підтвердження пільгового стажу в період роботи на відповідних посадах або за професіями лише в тих випадках, коли відсутня трудова книжка чи відповідні записи у трудовій книжці. Крім того, після 21 серпня 1992 року основними документами, які підтверджують пільговий стаж в період роботи на відповідних посадах або за професіями, які включені до Списків, є трудова книжка та документи, що підтверджують проведення атестації робочих місць за умовами праці. При цьому, значення трудової книжки та результатів атестації як основних документів, що підтверджують пільговий стаж роботи, встановлено Законом України «Про пенсійне забезпечення» (статті 13,62), і будь-які підзаконні нормативно-правові акти, які суперечать цьому положенню, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.

Суд зауважує, що в трудовій книжці позивача належно відображено періоди роботи позивача, а також період знаходження на обліку в центрі зайнятості.

З зазначених причин суд не бере до уваги заперечення відповідача стосовно порушень з боку кадрових працівників через виправлення чи нечіткий відтиск печатки на записах про звільнення. Працівник не може нести відповідальності чи негативних наслідків за порушення роботодавцем порядку оформлення документів.

Пунктом 18 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно до частини 1 статті 7 Закону №1058-V загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, за принципом державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 3 статті 44 Закону № 1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

За результатами судового розгляду встановлено, що відповідачем не дотримані державні гарантії реалізації позивачем, застрахованою особою, своїх прав, передбачених Законами №1788-ХІІ та №1058-V.

Відповідач, встановивши, що у трудовій книжці НОМЕР_4 , виданої на ім`я позивача, відомості про роботу внесені не у відповідності до вимог Інструкції, не надав йому допомоги в одержанні відсутніх документів для призначення пенсії. У разі неможливості одержання таких документів, відповідач мав установити трудовий стаж на підставі показань свідків.

Даний висновок суду ґрунтується на приписах статті 3 Конституції України, відповідно до якої людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно Закону № 1058-V на розмір пенсії впливає страховий стаж, а тому не включення до страхового стажу позивача спірного періоду призвело до не призначення пенсії позивачу.

Згідно з нормами частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.

Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Потенційний обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Презумпція винуватості суб`єкта владних повноважень відповідача також означає припущення, що повідомлені позивачем обставини у справі про рішення, дії, бездіяльність відповідача і про порушення права, свободи чи інтересу відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує на основі доказів.

Враховуючи, що відповідач не надав суду достатніх доказів, які б спростували позицію та доводи позивача, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 не прийнятих відповідачем спірних періодів роботи, а також періоду знаходження на обліку в центрі зайнятості є неправомірною і ці періоди мають бути зараховані до страхового стажу позивача.

Відповідачем не наведено належного обґрунтування правомірності прийнятого рішення, тому рішення відповідача від 16 серпня 2019 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком є неправомірним і підлягає скасуванню.

Прийнявши неправомірне рішення, відповідач діяв поза межами статті 19 Конституції України та законів України, не визнавши право позивача на отримання пенсії, що призвело до його порушення, а тому воно підлягає захисту судом.

Відтак, після скасування судом рішення відповідач зобов`язаний повторно розглянути заяву позивача від 06.08.2019 року № 3575 і прийняти рішення з урахуванням зарахованих судом до страхового стажу спірних періодів праці та знаходження на обліку в центрі зайнятості позивача.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце реєстрації відповідно паспорта громадянина України: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання/перебування згідно довідки від 05.08.2019р. № 1441- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження згідно даних з ЄДР: 85323, Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.08.2019 року про відмову в призначені пенсії.

Зобов`язати Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.08.2019 року № 3575 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зарахувавши до страхового стажу періоди роботи: 1) з 10.08.1977 року по 29.08.1978 року в Свердловській кіностудії; 2) з 04.08.1981 року по 02.03.1982 року в СПТУ № 20; 3) з 12.04.1985 року по 12.10.1987 року в Шахтоуправлінні «Фоминське» в/о «Шахтарськантрацит»; 4) з 09.11.1987 року по 17.02.1989 року в ВВО «Шахтарського ГОВД»; 5) з 01.03.1989 року по 29.10.1993 року в інспекції держстраху м. Шахтарськ; 6) з 01.11.1993 року по 31.12.1998 року на шахті «Вінницька» в/о «Шахтарськвугілля»; 7) з 18.11.2002 року по 12.11.2003 рік отримання допомоги по безробіттю в Шахтарському центрі зайнятості.

Стягнути з Покровського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати з судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 01 листопада 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Л.Б. Голубова