Справа № 440/1568/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

01 листопада 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/1568/19

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, у якому просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки кадастровий номер :00:002:1244 у власність площею 2,0000 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Лохвицької міської ради за межами населеного пункту;

зобов`язати відповідача погодити затвердження документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати у приватну власність ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :00:002:1244 площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства на території адміністративного підпорядкування Лохвицької міської ради.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 06 травня 2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду (суддя Кукоба О.О.) від 14 червня 2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії закрито. Роз`яснено позивачу право звернення з позовом до Лохвицького районного суду Полтавської області у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник позивача оскаржив її в апеляційному порядку.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року, зокрема, ухвалу від 14 червня 2019 року скасовано, справу направлено до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження її розгляду.

Справа №440/1568/19 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 07 жовтня 2019 року, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду (суддя Ясиновський І.Г.) від 11 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників.

24 жовтня 2019 року до суду надійшли письмові пояснення Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, відповідно до яких представником відповідача наголошено, що за результатами проведених земельних торгів у формі аукціону право оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :00:002:1244 отримало ФГ "ЕКО-КРАЙ", з яким 17 вересня 2019 року укладено договір оренди, що зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Виходячи з викладеного просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі /а.с. 187-188/.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без її участі в письмовому провадженні /а.с. 206/.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Враховуючи положення пункту 10 частини 1 статті 4, частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішив розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження.

З огляду на відсутність перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, а також зважаючи на неприбуття учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив розглядати справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 31.12.2015 №4099/0/75-15-СГ гр. ОСОБА_1 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Васильківської сільської ради Лохвицького району за межами населених пунктів /а.с. 14/.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 10.08.2017 №7650-СГ до попереднього наказу внесені зміни в частині виключення з його змісту словосполучення "протягом року" /а.с. 14 - зворот/.

За замовленням ОСОБА_1 ФОП ОСОБА_2 у 2016 році розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність позивача земельної ділянки, копія якого залучена до матеріалів справи.

Листом від 04.05.2016 вих.№57/41-16 відділ Держгеокадастру у Лохвицькому районі Полтавської області надав позивачу висновок про погодження проекту землеустрою.

07.07.2016 на підставі землевпорядної документації проведено державну реєстрацію земельної ділянки з присвоєнням кадастрового номера :00:002:1244 /а.с. 16-18/.

Між тим, наказом Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 27.09.2018 №6575-СГ вирішено передати Лохвицькій міській об`єднаній територіальній громаді в особі Лохвицької міської ради у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 967,0434 га, розташовані за межами населених пунктів на території Лохвицького району Полтавської області /а.с. 42-48/. У додатку до акта приймання-передачі земельних ділянок від 27.09.2018 значиться, зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:1244.

Рішенням 15 сесії 7 скликання Лохвицької міської ради від 25.10.2018 №6 прийнято у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 967,0434 га, розташовані за межами населених пунктів на території Лохвицького району Полтавської області /а.с. 49/.

Разом з цим, позивач 18.02.2019 звернувся до Лохвицького міського голови із заявою, у якій просив затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 із земель сільськогосподарського призначення державної власності із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої в адміністративних межах Васильківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, за межами населених пунктів площею 2,00 га ріллі кадастровий номер :00:002:1244.

Листом від 15.03.2019 вих.№03-02/285 Лохвицький міський голова повідомив позивача про те, що відповідно до рішення Лохвицької міської ради від 14.03.2019 №20 земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:1244 включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні) /а.с. 15/. На цій підставі, Лохвицький міський голова зазначив про неможливість винесення питання про затвердження проекту землеустрою на розгляд чергової сесії Міської ради.

При цьому, суд, продовжуючи розгляд справи, додатково встановив, що 14.03.2019 також прийнято рішення Лохвицької міської ради № 24 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у тому числі відповідно до додатку і за кадастровим номером :00:002:1244) зі зміною цільового призначення для ведення фермерського господарства за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, не наданих у власність чи користування, розташованої за межами населених пунктів та території Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області, з метою продажу права оренди на неї на земельних торгах у формі аукціону /а.с. 189-190/.

Рішенням від 18.07.2019 № 26 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:1244, загальною площею 2,0000 га, комунальної власності Лохвицької міської ради, цільове призначення якої змінюється із - землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, якої не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам) (код згідно КВЦПЗ 16.00) на - для ведення фермерського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.02) за межами населених пунктів та території Лохвицької міської ради з метою продажу права оренди на земельних торгах у формі аукціону, а також зареєструвати за територіальною громадою Лохвицької міської ради право комунальної власності на зазначену земельну ділянку /а.с. 191/.

За результатами проведених земельних торгів у формі аукціону, призначених на підставі рішення 23 сесії 7 скликання Лохвицької міської ради від 18.07.2019 № 57, укладено та зареєстровано договір оренди № б/н від 17.09.2019 між територіальної громадою Лохвицької міської ради та Фермерським господарством "Еко-Край" строком дії - 17.09.2026 /а.с. 192-201/.

Надаючи оцінку повідомленим сторонами обставинам, суд дійшов такого висновку.

Стаття 80 Земельного кодексу України закріплює суб`єктний склад власників землі, визначаючи, що громадяни та юридичні особи є суб`єктами права власності на землі приватної власності, територіальні громади є суб`єктами права власності на землі комунальної власності та реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, держава, реалізуючи право власності через відповідні органи державної влади, є суб`єктом права власності на землі державної власності.

Так, відповідно до частин другої та третьої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За статтею 122 Земельного кодексу України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, через які також згідно зі статтями 83, 84 ЗК України набувається та реалізується право комунальної власності на землю та право державної власності на землю. Комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Статтею 80 ЗК України установлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності, а також держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Конституційний Суд України в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 16 квітня 2009 року N 7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначив, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. До ненормативних належать акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію фактом їхнього виконання.

З урахуванням такого висновку Конституційного Суду України та з огляду на положення статті 11 ЦК України, статей 78, 116, 122 ЗК України, в зв`язку з прийняттям суб`єктом владних повноважень ненормативного акта виникають правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, зокрема, в сфері земельних правовідносин відповідний ненормативний акт слугує підставою виникнення, зміни або припинення конкретних прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб приватного права.

За таких обставин рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права особи (зокрема й права власності на землю), що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Окрім того, суд враховує позицію колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України по справі № 21-308а14, згідно якої у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації), подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція вже була висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 11 листопада 2014 року (справа N 21-493а14).

Аналогічних висновків у своєму рішенні з приводу речового права на чуже майно (право постійного землекористування) дійшов Вищий адміністративний суд України у постанові від 22.03.2017 р. по справі К/800/10024/15.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України щодо застосування норм права у спорах цієї категорії, неодноразово висловленій, зокрема у постановах від 11 листопада 2014 року № 21-493а14, 9 грудня 2014 року № 21-308а14, від 25 листопада 2015 року № 339/113/14-а, від 13 грудня 2016 року №338/1095/14-а.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

У разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про надання у власність земельної ділянки (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання цього права власності має вирішуватися у порядку цивільної або господарської юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що наведені висновки Верховного суду України в частині оскарження ненормативного акту на підставі якого виникало право на землю, стосуються оскарження ненормативного акту на підставі якого виникає будь-яке інше речове цивільне право на майно.

За правилами ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною першою статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

За таких обставин, належний спосіб захисту порушених прав позивача є неможливим без вирішення питання правомірності користування спірною земельною ділянкою Фермерським господарством "Еко-Край" та рішень (дій) відповідача, які стали підставою для набуття відповідного права користування, що в свою чергу створює спір про право цивільне.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушеного, на думку позивача, права володіння земельною ділянкою, що випливає із земельних відносин, суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судами за правилами ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги норми чинного законодавства та висновки викладені у даній ухвалі, суд приходить до висновку, що дану справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, а відтак провадження у справі слід закрити.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Лохвицької міської ради Лохвицького району Полтавської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Роз`яснити позивачу право звернення з позовом до відповідного суду у порядку, визначеному Цивільним процесуальним кодексом України.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Полтавський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому ухвалу суду не вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Ясиновський