Справа № 751/1817/17
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
Іменем України

31 жовтня 2019 року
м. Київ
справа №751/1817/17
адміністративне провадження №К/9901/23476/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Саприкіної І. В.,
суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова (суддя Цибенко І. В.) від 05 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя Кучма А. Ю., судді: Аліменко В. О., Безименна Н. В.) від 12 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У березні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з адміністративним позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі Чернігівське ОУПФУ), у якому просив визнати неправомірними дії Чернігівського ОУПФУ щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності ІІ групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, відповідно до ст. 54 Закону України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон № 796-XII) по стажу та заробітку за роботу в зоні відчуження у розмірі відшкодування фактичних збитків; зобов`язати відповідача провести виплату пенсії з моменту звернення з 16 листопада 2016 року.
Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, позов задоволено частково. Визнано неправомірними дії Чернігівського ОУПФУ щодо відмови в проведенні позивачу перерахунку пенсії по інвалідності ІІ групи, захворювання якого пов`язане з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС, із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в період з червня 1986 року по жовтень 1986 року, у розмірі відшкодування фактичних збитків. Зобов`язано Чернігівське ОУПФУ здійснити позивачу перерахунок пенсії по інвалідності з 01 грудня 2016 року відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в період з червня 1986 року по жовтень 1986 року, відповідно до довідки Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» від 31 січня 2017 року № 01-0028/17, у розмірі відшкодування фактичних збитків. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.
Приймаючи такі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку, що Чернігівське ОУПФУ протиправно відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки від 31 січня 2017 року № 01-0028/17, оскільки усі необхідні дані, які потрібні для здійснення перерахунку пенсії позивачу, містяться у вказаній довідці.
Не погодившись із вказаними вище судовими рішеннями попередніх інстанцій, Чернігівське ОУПФУ подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просило скасувати постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
На обґрунтування касаційної скарги Чернігівське ОУПФУ зазначило, що у відповідача відсутні законні підстави для перерахунку пенсії позивача, оскільки заробітна плата, зазначена у довідці від 31 січня 2017 року № 01-0028/17, не підтверджується іншими належним документами.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06 липня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України) викладено в новій редакції.
Відповідно до підп. 4 п. 1 розд.«Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 30 жовтня 2019 року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.
Відповідно до ст. 341 України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
ОСОБА_1 має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії І та є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 . Згідно довідки МСЕК № 029684, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з роботами по ліквідації наслідків на ЧАЕС.
Позивач перебуває на обліку у Чернігівському ОУПФУ та отримує пенсію по інвалідності ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації аварії на ЧАЕС з 17 травня 2016 року.
16 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського ОУПФУ із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності з урахуванням довідки 10 листопада 2016 року № 01-379/16, виданої ПАТ «Укренергомонтаж», однак 16 березня 2017 року відповідачем було відмовлено в проведенні такого перерахунку, мотивуючи тим, що період роботи по формі № 122 вже враховано до стажу роботи, а заробітну плату неможливо врахувати, оскільки в особовому рахунку та акті перевірки не підтверджено, що вона виплачувалась конкретно за роботу в зоні відчуження.
Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 з даним адміністративним позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи про оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій, перевіривши матеріали справи й заслухавши суддю-доповідача про обставини справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
За приписами ч. 1 ст. 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року відповідають зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.
Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Порядок № 1210).
Пунктом 1 Порядку № 1210 визначено механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до ст. 54 і 57 Закону № 796-XII. Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися, виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.
Заробітна плата для обчислення пенсій враховується за будь-які 12 місяців підряд такої роботи (п. 2 Порядку № 1210).
Згідно з підп. 3 п. 3 Порядку № 1210 у разі, коли особа пропрацювала у зоні відчуження менш як 12 місяців підряд, пенсія обчислюється, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці підряд у зоні відчуження.
Відповідно до п. 7 Порядку № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986 1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні 5, II 4, I 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.
За ст. 15 Закону № 796-XII установлено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).
За приписами п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Отже, роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.
Відповідно, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 358/1179/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 376/2559/17 та від 10 липня 2019 року у справі № 539/2726/16.
Як вірно установлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, відповідно до довідки ПАТ «Укренергомонтаж» від 10 листопада 2016 року № 01-379/16 убачається, що ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий в роботах, що дають право на державну пенсію на пільгових умовах згідно зі Списком № 1, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1988 року, та постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, наказ Міністерства надзвичайних ситуацій України від 03 березня 2012 року № 576 з 01 червня 1986 року по 14 червня 1986 року.
Крім того, у матеріалах справи міститься довідка ПАТ «Укренергомонтаж» від 18 серпня 2016 року № 01-363/16 про заробітну плату ОСОБА_1 для обчислення пенсії за 1986 рік. В цій довідці зазначено, що вона видана на підставі особового рахунку 1986 року, який також наявний у матеріалах справи. При цьому, на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок).
Відповідно до довідки ПАТ «Укренергомонтаж» від 31 січня 2017 року № 01-0028/17 заробітна плата ОСОБА_1 , яка враховується при обчисленні пенсії, склала 0,08395 коп. з відповідним розшифруванням по кожному місяцю.
Поряд з цим, у матеріалах справи міститься й акт Лівобережного ОУПФУ в м. Києві від 26 січня 2017 року № 135 про результати достовірності довідки ПАТ «Укренергомонтаж» від 10 листопада 2016 року № 01-479/16 згідно якого вбачається, що накази по особовому складу, особові рахунки за 1986 рік надані ПАТ «Укренергомонтаж» прошиті, відповідають часу створення та зберігаються в архіві підприємства.
Тобто, відсутні будь-які сумніви щодо достовірності зазначених документів.
Ураховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відмова Чернігівське ОУПФУ у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , як інваліду ІІ групи, відповідно до ст. 54 Закону № 796-XII із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в період з червня 1986 року по жовтень 1986 року, відповідно до довідки ПАТ «Укренергомонтаж» від 31 січня 2017 року № 01-0028/17, у розмірі відшкодування фактичних збитків, є протиправною та необґрунтованою, оскільки всі необхідні дані, які потрібні для здійснення перерахунку пенсії позивачу, містяться у вказаній довідці та підтвердженні іншими первинними документами.
За таких обставин Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди попередніх інстанцій, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Суд касаційної інстанції при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява № 303-A, п. 29).
Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач: І. В. Саприкіна
Судді: А. А. Єзеров
С. М. Чиркін