Справа № 500/697/19
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7123/19

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.

при секретарі судового засідання: Юник А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року (рішення ухвалене о 14:26 хв. у м. Тернопіль судом у складі головуючого судді Мандзія О.П., повний текст рішення складено 10.06.2019р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання протиправною відмову Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у призначені ОСОБА_1 пенсії за віком, зобов`язання Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 22.10.2018 року звернувся до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 14.03.2019 року №1628/02 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, так як відсутній достатній страховий стаж. Беручи до уваги те, що факт роботи ОСОБА_1 в сільськогосподарському товаристві власників земельних та майнових паїв "Поділля" у спірні періоди з 01.01.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 01.07.1999 року та в товаристві з обмеженою відповідальністю аграрного підприємства "Колос -2" у спірний період з 17.05.2004 по 24.10.2005 року підтверджується відомостями трудової книжки, позивач вважає таке рішення протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Просив позов задоволити.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14.03.2019 року №1628/02. Зобов`язано Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до загального страхового стажу у період роботи позивача в сільськогосподарському товаристві власників земельних та майнових паїв "Поділля": 01.01.1994 року по 31.12.1994 року; 01.01.1996 року по 31.12.1996 року; 01.01.1998 року по 31.12.1998 року; 01.01.1999 року по 01.07.1999 року та період роботи у ТОВ АП "Колос -2" з 17.05.2004 по 24.10.2005 року. Зобов`язано Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії від 22.10.2018 року з урахуванням висновків суду.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Теребовлянське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 протягом трудової діяльності працював на різних підприємствах, що підтверджується відомостями трудової книжки №1/32 від 10.08.1981 року.

22.10.2018 року позивач звернуся до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком.

14.03.2019 року відповідач листом за №1628/02 відмовив в призначенні пенсії за віком, оскільки страховий стаж роботи ОСОБА_1 становить 21 рік 1 місяць 25 днів, що є недостатнім відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Частиною 3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Згідно ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно з ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно ст.48 КЗпП України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), де регламентовано порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 27 Порядку №637 передбачено, що у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за №110, затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція №58).

Згідно п.2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Відповідно до п.2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Таким чином, необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Апеляційним судом встановлено, що позивач 22.10.2018 року звернуся до Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою про призначення пенсії за віком

Згідно інформації ІКІС ПФУ: підсистеми призначення та виплати пенсії відповідачем окремі періоди роботи ОСОБА_1 в сільськогосподарському товаристві власників земельних та майнових паїв "Поділля" зараховано страхового стажу частково, а саме: з 01.01.1994 року по 31.12.1994 року 7 місяців 11 днів; з 01.01.1996 року по 31.12.1996 року 7 місяців 3 дні; з 01.01.1998 року по 31.12.1998 року 28 днів, з 01.01.1999 року по 01.07.1999 року 3 місяці 12 днів.

Стаж роботи ОСОБА_1 у вказані спірні періоди в сільськогосподарському товаристві власників земельних та майнових паїв "Поділля", а також в період з 17.05.2004 по 24.10.2005 року роботи в товаристві з обмеженою відповідальністю аграрного підприємства "Колос -2" підтверджується відповідними записами в трудовій книжці №1/32 від 10.08.1981 року.

Статтею 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Пунктом 16 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Факт роботи позивача у в сільськогосподарському товаристві власників земельних та майнових паїв "Поділля" спірні періоди з 01.01.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 01.07.1999 року підтверджується також архівною довідкою комунальної архівної установи "Районний трудовий архів" від 05.10.2018 року №П/290 (а.с.15).

Згідно архівної довідки №П/290 позивач у 1994 році виконав річний мінімум робочого часу в кількості 189 годин при необхідному нормативі 190, на підставі чого відповідачем зараховано лише 7 місяців і 11 днів до страхового стажу позивача у вказаному році.

Відсутність в органів Пенсійного фонду України відомостей про нарахування і сплату страхових внесків ТОВ АП "Колос -2" на заробітну плату ОСОБА_1 , не може ставитись в провину позивачеві та підставою для не зарахування такого стажу роботи.

Відтак, судова колегія апеляційного суду вважає, що робота позивача в сільськогосподарському товаристві власників земельних та майнових паїв "Поділля" у спірні періоди з 01.01.1994 року по 31.12.1994 року, з 01.01.1996 року по 31.12.1996 року, з 01.01.1998 року по 31.12.1998 року, з 01.01.1999 року по 01.07.1999 року та в товаристві з обмеженою відповідальністю аграрного підприємства "Колос -2" у спірний період з 17.05.2004 по 24.10.2005 року підлягає зарахуванню до загального страхового стажу в повному обсязі, оскільки такі підтверджуються записами в його трудовій книжці, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності якої не встановлено, що є достатнім для врахування при призначенні пенсії за віком і не вимагає додаткового підтвердження позивачем стажу як члена колгоспу з вирішенням питання про вироблення встановленого мінімуму трудової участі в колгоспному виробництві.

За таких обставин, оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, апеляційний суд приходить до висновку про невідповідність відмови Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , викладеної в листі від 14.03.2019 року №1628/02.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Теребовлянського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.06.2019 року у справі №500/697/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 30.10.2019р.