Справа № 140/2907/19
Суддя: Дмитрук Валентин Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2907/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Дмитрука В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУПФ України у Волинській області) про визнання протиправними дій щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкової військової служби; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки та зобов`язати зарахувати до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкову військову службу; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки, зобов`язати виплатити грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на час призначення, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.10.2018 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком, розмір якої обчислений зі страхового стажу 40 років 1 місяць 5 днів.

14.03.2019 позивач звернувся до ГУПФ України у Волинській області з вимогою про виплату грошової допомоги у розмірі десять місячних пенсій станом на дату її призначення, враховуючи спеціальний стаж артиста театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності більше 35 років.

Відповіддю від 28.03.2019 № 134/С-01 ГУПФУ у Волинській області відмовлено позивачу у виплаті грошової допомоги. Відповідачем повідомлено, що потрібний для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій спеціальний страховий стаж позивача становить 33 роки 6 місяців 15 днів, тому підстав для її виплати немає, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на виплату даної допомоги.

Позивач вважає, що до його спеціального стажу, що дає право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій не було включено 2 роки 8 місяців 14 днів спеціального стажу роботи з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури, проходження строкової військової служби в період з 01.11.1982 по 11.05.1984, період роботи з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки.

Не погоджуючись із вказаною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Відповідно до ухвали судді Волинського окружного адміністративного суду від 01.10.2019 розгляд справи здійснено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, мотивуючи тим, що відповідно до пункту 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах, що передбачені переліком посад артистів театрально - концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 583 «Про затвердження нормативних актів з питань пенсійного забезпечення» (далі - Постанова). Так, Постановою № 583 затверджено Перелік посад артистів театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів, які мають право на пенсію за вислугу років незалежно від віку. Пунктом 1 Постанови визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема: артисти балету на льоду, артисти - виконавці танцювальних номерів у професійних художніх колективах.

Представник відповідача зазначив, що згідно записів військового квитка, ОСОБА_1 проходив військову строкову службу з 17.12.1982 по 11.05.1984 в Ансамблі пісні і танцю Київського військового округу у військовому званні - «рядовий». Відповідно до статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років встановлюється окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких приводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком. Крім того, представник відповідача вказав, що у період з 17.12.1982 по 11.05.1984 позивач проходив строкову військову службу, яка зараховується до загального страхового стажу, але не є стажем, який визначає право на пенсію за вислугу років (як спеціальний стаж роботи).

Відповідач зазначив, що відповідно до довідки Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України від 22.11.2018 № 404/4/5382, інформація щодо статусу Ансамблю пісні і танцю Червонопрапорного Київського військового округу у період з 17.12.1982 по 11.05.1984 відсутня.

Відповідно до довідки від 08.01.2019 № 1791/333, виданої Галузевим державним архівом Міністерства оборони України, книги алфавітного обліку особового складу, книгу штатно - посадового обліку військовослужбовців Ансамблю пісні і танцю Київського військового округу за вищезазначений період на зберігання до архівної установи не передавались та інших документів із зазначенням посади позивача та статусу Ансамблю пісні і танцю Київського військового округу надано не було.

Щодо спірного періоду роботи позивача з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладача хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки відповідач вказав, що до матеріалів пенсійної справи долучена та опрацьована архівна довідка Східноєвропейського національного університету імені Лесі Українки.

Постановою Кабінету Міністрів України № 909 від 04.11.1993 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, визначено перелік посад вищих навчальних закладів, зокрема, І-ІІ рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладів, до яких Східноєвропейський національний університет імені Лесі Українки не відноситься, а тому робота у даному навчальному закладі може бути зарахована тільки до загального страхового стажу.

Відповідно до пункту «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на зарахування до спеціального стажу мають артисти театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів. Згідно пред`явлених документів спеціальний стаж позивача, який дає право на призначення даної грошової допомоги становить 33 роки 6 місяців 15 днів.

Таким чином, представник відповідача вважає, що у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи 35 років, для виплати грошової допомоги ОСОБА_1 в розмірі десяти місячних пенсій немає підстав.

У відповіді на відзив позивач додатково зазначив, що згідно абзацу 2 довідки Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України від 22.11.2018 № 404/4/5382 вбачається, що правонаступником «Ансамбля песни и пляски Киевского военного округа» де проходив службу позивач на посаді танцюриста є Заслужений академічний Ансамбль пісні і танцю Збройних Сил України, який підпорядкований Департаменту військової освіти, науки, соціальної та гуманітарної політики Міністерства оборони України.

Крім того, позивач зазначив, що з наданого відповідачу військового квитка вбачається, що з 17.12.1982 по 11.05.1984 він проходив військову службу за спеціальністю «танцюрист» у Ансамблі пісні і танцю Київського військового округу.

Також позивач вважає, що підставою позову є те, що на строкову військову службу він був призваний попередньо звільнившись з посади «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури, період роботи який відповідачем теж було безпідставно не зараховано до спеціального стажу роботи, що дає право на призначення грошової допомоги. А тому, в розумінні частини 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу дає право на зарахування часу проходження строкової військової служби (незалежно від військового звання та посади) до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Щодо періоду роботи викладачем хореографії в Східноєвропейському національному університеті імені Лесі Українки, ОСОБА_1 вказав, що у позовній заяві детально з посиланням на норми законодавства доведено, що посаду «викладач» віднесено до педагогічних посад і стаж роботи на цій посаді має зараховуватись до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ не зважаючи на те, що зазначена посада прямо не передбачена затвердженим Переліком № 909.

На підставі викладеного, позивач просив адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як вбачається з матеріалів справи, розмір пенсії з 06.10.2018 обчислений зі страхового стажу 40 років 1 місяць 5 днів.

14.03.2019 позивач звернувся до ГУПФ України у Волинській області з вимогою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на дату її призначення, враховуючи спеціальний стаж артиста театрально-концертних та інших видовищних закладів, підприємств і колективів при стажі творчої діяльності більше 35 років.

Відповіддю від 28.03.2019 № 134/С-01 ГУПФ України у Волинській області відмовлено ОСОБА_1 у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на дату її призначення, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, який дає право на виплату даної допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

З трудової книжки ОСОБА_1 від 01.07.1978 НОМЕР_1 , копія якої наявна в матеріалах справи, слідує, що з 01.08.1982 по 15.10.1982 позивач працював на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури, згідно військового квитка серії НОМЕР_2 з 01.11.1982 по 14.05.1984 проходив строкову військову службу, з яких: з 01.11.1982 по 17.12.1982 за спеціальністю «линейный надсмотрщик» у військовій частині № НОМЕР_3 ; з 17.12.1982 по 11.05.1984 за спеціальністю «танцюрист» у Ансамблі пісні і танцю Київського військового округу; з 14.05.1982 демобілізація з військової частини № НОМЕР_3 . Крім того, з трудової книжки також вбачається, що в період з 06.09.1993 по 31.08.1994 ОСОБА_1 працював на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій мають особи за наявності таких умов: досягнення особою пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058-IV; робота в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; наявність відповідного страхового стажу; не отримання ними будь-якої пенсії до цього.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1191 було затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок № 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Як встановлено пунктом 5 Порядку № 1191, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення. Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати (пункти 6, 7 Порядку № 1191).

Як встановлено пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про освіту» структура освіти включає: дошкільну освіту; загальну середню освіту; позашкільну освіту; професійно-технічну освіту; вишу освіту; післядипломну освіту; аспірантуру; докторантуру; самоосвіту.

Відповідно до статті 21 Закону України «Про позашкільну освіту» педагогічні працівники позашкільних навчальних закладів мають право на пенсію за вислугою років за наявності педагогічного стажу роботи не менше ніж 25 років.

На підставі пункту 6 Переліку типів позашкільних навчальних закладів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 433 від 06.05.2001, початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші), належать до позашкільних навчальних закладів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 № 963 «Про затвердження переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників» посада викладачі всіх спеціальностей включена до переліку посад педагогічних працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років. Даною постановою не передбачена посада позивача.

Проте, дорученням Кабінету Міністрів України від 06.01.1995 № 39721 за клопотанням Міністерства соціального захисту населення України від 01.02.1995 № 01-3/133-02-2 дія постанови № 909 від 04.11.1993 поширена на викладачів музичних, художніх, хорових, хореографічних шкіл, шкіл мистецтв та інших шкіл естетичного виховання, без внесення змін до вказаної постанови.

Зазначене ґрунтується і на положеннях Рішення Конституційного Суду України від 18.06.2007 № 4-рп/2007, у пункті 3.4 якого вказано, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами. У рішеннях Конституційного Суду України підкреслюється, що пільги, компенсації, гарантії є видом соціальної допомоги і необхідною складовою конституційного права на достатній життєвий рівень, тому звуження змісту та обсягу цього права шляхом прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів за ст. 22 Конституції України не допускається.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За приписами статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Тобто відповідно до змісту наведеної норми, обов`язковою умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, різновидом якої є пенсія за вислугу років, є, зокрема, робота особи за професією або на посаді, що дає право на призначення такої пенсії, на момент призову на строкову військову службу.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 у справі № 450/3061/16-а.

Судом встановлено, що посада «методист танцювального жанру», яку обіймав позивач до призову, дає право на включення до спеціального стажу періоду проходження строкової військової служби з 01.11.1982 по 11.05.1984 для отримання грошової допомоги, як працівнику освіти. Таким чином, оскільки ОСОБА_1 був звільнений з вказаної посади саме у зв`язку з призовом на військову службу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.

Згідно з частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом (частина 3 статті 46 Основного Закону).

Більше того, суд вважає за необхідне зазначити, що конституційне та законодавче регулювання захисту прав і свобод людини узгоджується із міжнародно-правовими актами, а саме Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція), яка була ратифікована Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, та відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують під час розгляду справ Конвенцію і практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, методист танцювального жанру та викладач хореографії є педагогічним працівником навчального закладу, тобто працівником освіти. Стаж роботи методистом танцювального жанру в Обухівському районному Будинку культури та викладачем хореографії у Волинському державному університеті імені Лесі Українки відноситься до пільгового стажу осіб у розумінні пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-ХІ при розгляді територіальними органами Пенсійного фонду України відповідних заяв про призначення пенсії навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачені затвердженим Переліком № 909.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 876/5312/17, яку суд враховує при прийнятті рішення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності дій щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкової військової служби; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки та щодо не виплати позивачу грошової допомоги, яка передбачена пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, а тому з метою належного способу захисту порушеного права позивача суд вважає за необхідне позов задовольнити шляхом визнання таких дій відповідача протиправними та зобов`язати відповідача зарахувати до спеціального стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкову військову службу; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на час призначення, що передбачено пунктом 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп., сплачений згідно з квитанцією від 25.09.2019 № 0.0. .1.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкової військової служби; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу періоди роботи: з 01.08.1982 по 15.10.1982 на посаді «методист танцювального жанру» в Обухівському районному Будинку культури; з 01.11.1982 по 14.05.1984 строкову військову службу; з 06.09.1993 по 31.08.1994 на посаді «викладач хореографії» кафедри музично-теоретичних дисциплін у Волинському державному університеті імені Лесі Українки для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій на час призначення, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій на час призначення, що передбачено пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, 22В, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.В. Дмитрук