Справа № 400/1024/19
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_______________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1024/19

Головуючий в 1 інстанції: Мельник О.М.

Дата і місце ухвалення: 27.06.2019р., м.Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді : Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

за участю секретаря: Шепель О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської митниці ДФС, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Миколаївської митниці ДФС, третя особа Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправними дії Миколаївської митниці ДФС щодо надання картки відмови ОСОБА_1 в прийнятті, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення на підставі митної декларації №UA504170/2019/00211 від 20.02.2019р.;

- визнати протиправним та скасувати рішення Миколаївської митниці ДФС №UА504000/2019/000193/2 від 21.02.2019р. про коригування митної вартості товарів - легкового автомобіля марки BMW модель 535, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , тип двигуну дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2993 см куб., у розмірі 30626 злотих, що станом на 21.02.2109 р. складає 216 575,86 грн.;

- зобов`язати Миколаївську митницю ДФС подати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області про повернення ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) надмірно сплачених сум у розмірі 60 493,09 грн. в результаті митного оформлення легкового автомобіля марки BMW модель 535, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , тип двигуну дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2993 см куб., за митною декларацією №UA504170/2019/003128 від 21.02.2019 р., з яких: мито на транспортний засіб, що ввезено на територію України - 18 899,66 грн., ПДВ - 41 593,43 грн.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Миколаївської митниці ДФС щодо надання картки відмови ОСОБА_1 в прийнятті, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення на підставі митної декларації №UA504170/2019/00211 від 20.02.2019р.

Визнано протиправним та скасовано рішення Миколаївської митниці ДФС №І)А504000/2019/000193/2 від 21.02.2019р. про коригування митної вартості товарів - легкового автомобіля марки BMW модель 535, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , тип двигуну дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2993 см куб., у розмірі 30626 злотих, що станом на 21.02.2109 р. складає 216 575,86 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, 01.08.2019 року Миколаївська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій посилається на не правильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до не правильного вирішення справи.

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням митного органу на те, що продавець та покупець товару за договором купівлі-продажу транспортного засобу від 22.01.2019 року, щодо митного оформлення якого ОСОБА_1 звернулася до Миколаївської митниці ДФС, є взаємопов`язаними особами, оскільки проживають за однією адресою. У зв`язку з цим, існують обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем та покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Також, апелянт посилається на те, що цінова інформація, зазначена у Параграфі 4 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.01.2019 року не підтверджена, оскільки цей договір містить наступну інформацію: «Це засвідчення підтверджує справжність підписів, але не підтверджує зміст документа, під котрим проставлені підписи».

Апелянт вважає необґрунтованими посилання суду першої інстанції, що у спірних правовідносинах йде мова не про купівлю нового автомобіля та на те, що транспортний засіб придбано на вторинному ринку та має індивідуальні недоліки. Миколаївська митниця ДФС вказує, що судом не встановлено, які саме індивідуальні недоліки має автомобіль, тоді як ні до митного органу, а ні до суду першої інстанції позивачем не надано експертних висновків стосовно технічного стану транспортного засобу.

У зв`язку з цим, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року та прийняття нової постанови - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 подала письмовий відзив на апеляційну скаргу митного органу, в якому просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22.01.2019 року ОСОБА_1 придбала за договором купівлі-продажу у резидента Польщі ОСОБА_2 на території Польщі транспортний засіб - легковий автомобіль, що був у використанні, марки BMW, модель 535, 2004 року випуску, VIN НОМЕР_1 , тип двигуну дизельний, робочий об`єм циліндрів двигуна 2993 см куб., загальна кількість місць для сидіння 5, за ціною 3 900 злотих, що в еквіваленті до гривні, станом на день митного оформлення на 21.02.2019 р. склало 27 579,37 грн.

З метою митного оформлення вказаного автомобіля та ввезення його на територію України для подальшого поставлення на облік в Україні 20.02.2019 року ОСОБА_1 подала до Миколаївської митниці ДФС митну декларацію №UA504170/2019/00211, в якій митну вартість товару визначила за першим методом - за ціною договору.

На підтвердження митної вартості товару позивачем надано: акт про проведення огляду (перегляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду) №UA209070/2019/02223 від 16.09.2019р.; свідоцтво про реєстрацію ТЗ 5624234 від 05.02.2019р.; калькуляція транспортних витрат б/н від 20.02.2019р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу б/н від 22.01.2019р.; договір про надання послуг митного брокера №349 від 11.02.2019р.; картку платника податків б/н від 09.09.2008р.; квитанцію №0.0..1. від 11.02.2019р.; рішення №NR KM-R,5410.7463.2 від 05.02.2019p.; копію митної декларації країни відправлення №19РІ_402010Е0195006 від 16.02.2019р.; паспорт НОМЕР_3 від 13.06.2018р.; митну декларацію №UA504170.2019.002989 від 20.02.2019р.

За результатами перевірки документів, поданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів, Митницею зроблено висновок, що вони містять розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, не підтверджені документально, та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів.

Відповідно до вимог п.3 ст.53 МК України декларанту було запропоновано, для підтвердження заявленої митної вартості товару, потягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: рахунки на сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних з виконанням умов договору (угоди, контракту); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь орендодавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; виписку з бухгалтерської документації щодо складових митної вартості; каталоги, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; бухгалтерську документацію щодо транспортних витрат.

21.02.2019 року декларантом, на електронне повідомлення Митниці, подано заяву щодо здійснення митного оформлення за наявними документами.

21.02.2019 року відповідачем сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску транспортних засобів комерційного призначення № UA504170/2019/00211.

Крім того, 21.02.2019 року Миколаївською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості №UА504000/2019/000193/2, згідно якого митна вартість оцінюваного товару була визначена за другорядним методом - за резервним методом. Вартість ввезеного ОСОБА_1 транспортного засобу визначено у розмірі 30 626,00 злотих.

Зокрема, у рішенні про коригування митної вартості товарів від 21.02.2019р. №UА504000/2019/000193/2 відповідач зазначив, що метод за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) не застосовується у зв`язку із тим, що подані документи не містять всіх даних, що підтверджують числові значення складових митної вартості (транспортні витрати з розшифровкою маршруту, страхування, витрати понесені при знятті з обліку транспортного засобу, комісійні та брокерська винагорода за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів), транспортні витрати зазначені особисто одержувачем товару про транспортні витрати, не підтверджені жодним документом (квитанціями, накладними, тощо).

Зазначено, що у зв`язку із відсутністю цінової інформації щодо вартості подібних (аналогічних) товарів, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосовується. У зв`язку із відсутністю інформації щодо ціни одиниці товару, за якою оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) імпортовані товари продаються на території України у найбільших загальних кількостях покупцю, який не є пов`язаною з продавцем особою, одночасно, або у час найближчий до дати ввезення оцінюваних товарів за умови врахування якщо вони можуть бути виділені, компонентів, зазначених у ст. 62 МК України, метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосовується. У зв`язку із відсутністю інформації щодо вартості товарів, надана виробником товарів, що оцінюється, або від його імені та складається із сум, зазначених у ст. 63 МК України, метод визначення митної вартості на основі додавання вартості не застосовується. Митна вартість ґрунтується на раніше визначених (визнаних) митними органами митних вартостях, основою для визначення митної вартості є митна вартість оцінюваних товарів яка визначається з використанням способів, які не заперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральне угоди з тарифів і торгівлі (GATT), відомості з довідника «SchwackeNET» запит Schwacke-Code 10135533 - 6986 євро, та транспортних витрат відповідно до калькуляції транспортних витрат №б/н від 20.02.2019 р. - 275 PLN.

Таким чином, Миколаївською митницею ДФС визначено митну вартість товару станом на 21.02.2019 року у розмірі 216 575,86 грн. на підставі бази даних Basis_Schwacke_Net 12/2018 з використанням вартості аналогічного товару.

21.02.2019 року позивачем, через митного брокера ТОВ «Логос-Фортуна-Брокер», подано митну декларацію №UA504170/2019/003128 у відповідності до визначної Митницею вартості товару та оплачено платежі за митні формальності у розмірі 127 234,42 грн.

13.02.2019 року ОСОБА_1 звернулась із письмовою заявою до Миколаївської митниці ДФС, в якій просила подати висновок до ГУ ДКС України у Миколаївській області про повернення надмірно сплачених коштів.

19.03.2019 року Миколаївською митницею ДФС надано відповідь №1454/10/14-70-19-33, якою відмовлено у поданні такого висновку до органу Державної казначейської служби.

Не погоджуючись з правомірністю рішення Миколаївської митниці ДФС №UА504000/2019/000193/2 від 21.02.2019р. про коригування митної вартості товарів та відмовою відповідача щодо підготовки та подання до Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області висновку про повернення надмірно сплачених сум митних платежів ОСОБА_1 звернулася з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, дійшов висновку, що позивачем був наданий достатній вичерпний перелік документів, який підтверджував заявлену митну вартість товару, наявність розбіжностей щодо числових значень митної вартості у яких митним органом не доведено. Надані позивачем документи також не містять ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджували числові значення складових митної вартості товарів, та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. А відтак, за висновками суду першої інстанції, у Митниці не було підстав для сумніву правильності митної оцінки товару та прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товарів №UА504000/2019/000193/2 від 21.02.2019р.

Поряд з цим, суд першої інстанції не знайшов підстав для задоволення вимог позову про зобов`язання Миколаївську митницю ДФС подати висновок Головному управлінню Державної казначейської служби України у Миколаївській області про повернення ОСОБА_1 надмірно сплачених сум, зазначивши про передчасність їх заявлення позивачем.

На підставі ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає правильність рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги Миколаївської митниці ДФС, тобто в частині вимог ОСОБА_1 , які задоволено оскаржуваним рішенням.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення Миколаївської митниці ДФС №UА504000/2019/000193/2 від 21.02.2019р. про коригування митної вартості товарів виходячи з наступного.

Відповідно до пунктів 23, 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

На підставі приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою, відповідно до ст.49 МК України, є їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Поняття митної вартості є базовою категорією у системі митного законодавства з питань державної митної справи, оскільки саме на основі митної вартості здійснюється розрахунок митних платежів.

Вказане узгоджується з положеннями ст.50 МК України, якою передбачено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).

Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.

Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.

За змістом частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно ч.1 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Тобто, заявлення митної вартості товарів здійснюється виключно декларантом без жодного втручання митних органів, за винятком проведення певних консультацій за бажанням та зверненням декларанта для отримання певної інформації, необхідної йому для визначення митної вартості товарів.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, перелік яких визначено вказаною нормою.

Згідно частин 5, 6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Відповідно до ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За наслідками здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додатковий перелік документів.

При цьому, витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів ч.3 ст.318 Митного кодексу України, митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Аналогічні положення містяться і в п.3.16 та п.6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011р. №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими, в свою чергу, запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Також, зазначене узгоджується і з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.

До того ж, відповідно до вимог ч.7 ст.54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачем на підтвердження митної вартості автомобіля, надано Миколаївській митниці ДФС договір купівлі-продажу транспортного засобу від 22.01.2019 року, в якому була зазначена ціна автомобіля в сумі 3900 злотих.

При прийнятті спірного рішення про коригування митної вартості товару митний орган, серед іншого, виходив з того, що декларантом не надано документів, підтверджуючих оплату придбаного автомобіля.

Колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань відповідача, оскільки не завжди декларант має можливість надати документальні докази оплати товару зважаючи на те, що умовами договору може бути передбачено і розрахунок готівкою протягом певного періоду.

До того ж, Митний кодекс України не вимагає саме платіжний документ, а передбачає тільки рахунок або інший документ, який визначає дійсну вартість товару.

В параграфі 5 договору купівлі-продажу транспортного засобу від 22.01.2019 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зазначено, що Продавець передає Покупцеві право власності на транспортний засіб, визначений у Параграфі 1 цього договору, за суму, зазначену в Параграфі 4 цього договору, отримання якої Продавець підтверджує. Покупець одночасно підтверджує отримання вищезазначеного транспортного засобу.

З вказаного слідує, що на момент укладення договору від 22.01.2019 року розрахунок між його сторонами відбувся за ціною, яка визначена таким договором. При цьому, оскільки розрахунок через фінансову установу не здійснювався, то, відповідно, відсутні і будь-які банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, на необхідність подання яких наполягав відповідач.

Доказів протилежного відповідачем ні суду першої, а ні суду апеляційної інстанцій не надано.

Що стосується витрат на транспортування, то колегія суддів враховує, що придбаний позивачем товар є автомобілем, який сам по собі є самохідним транспортним засобом.

Відповідно до поданих на митне оформлення документів вбачається, що автомобіль прибув на митницю власним ходом.

Таким чином, враховуючи, що декларант є фізичною особою, а придбаний автомобіль є товаром побутового споживання, самостійний проїзд зазначеного автомобіля до митного кордону України жодним чином не може вважатися його транспортуванням, оскільки саме таке використання автомобіля цілком відповідає його споживчому призначенню.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, витрати на самостійний проїзд автомобіля у такому випадку до митного кордону є побутовими витратами особи, яка придбала такий автомобіль, а не витратами на транспортування у розумінні п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України.

Також, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на взаємопов`язаність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з тієї підстави, що в договорі купівлі-продажу зазначено одне і те саме місце проживання. Як вбачається з договору купівлі-продажу від 22.01.2019 року, нотаріус, яка здійснювала його нотаріальне посвідчення, зазначила, що місцем проживання ОСОБА_3 є « АДРЕСА_1 , а місцем проживання ОСОБА_4 є « АДРЕСА_2 ».

Крім того, відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , наданих державним реєстратором Поваровою Р.С., відомості про зареєстрованих осіб за даною адресою, окрім ОСОБА_1 відсутні.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем скориговано митну вартість транспортного засобу із застосуванням резервного методу відповідно до інформаційного ресурсу системи оцінки транспортних засобів SchwackeNet - 6986,00 EUR.

Проте, відповідач не обґрунтував правомірність використання у спірному випадку відомостей оціночної діяльності програмного продукту Schwacke Net.

За змістом пункту 5 «Джерела довідкової інформації, які можуть бути використані під час роботи з аналізу, виявлення та оцінки ризиків» Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом ДФС України від 11.09.2015 року № 689, на який посилається апелянт, визначено, що під час робіт з аналізу, виявлення та оцінки ризиків можуть використовуватися такі джерела інформації:

- спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС;

- спеціалізовані видання, які містять інформацію про ціни, сформовані на світовому ринку;

- інформація, отримана від ДФС, про ціни на товари та/або сировину, матеріали, комплектуючі, які входять до складу товарів;

- інформація, отримана від митних органів іноземних держав за результатами перевірки автентичності документів, які подавалися під час митного контролю та митного оформлення товару;

- інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю, в тому числі, за результатами проведення документальних перевірок дотримання вимог законодавства з питань державної митної справи;

- інформація, отримана від державних органів, установ та організацій на запити територіальних органів та/або ДФС;

- цінова інформація, отримана в рамках домовленостей, укладених між ДФС та асоціаціями, спілками та іншими об`єднаннями імпортерів та виробників;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, що мають відповідні повноваження згідно із законодавством;

- інформація отримана з мережі Інтернет.

У спірних відносинах інформація із програмного продукту SchwackeNet є висновком про якісні та вартісні характеристики товару. Однак, відповідач жодним чином не аргументував наявність у SchwackeNet відповідної ліцензії на право здійснення будь-якої оціночної діяльності із визначення вартості транспортних засобів, в тому числі тих, які продаються чи придбаваються на території Польщі. Не послався відповідач й на нормативно-правовий акт, відомчий наказ, міжурядову угоду чи міжнародний договір тощо, які б надавали права митним органам Державної фіскальної служби України замовляти та використовувати відповідну оцінку автомобілів.

Визначальною обставиною при коригуванні митної вартості за другорядними методами є обставина ідентичності (подібності, аналогічності) товарів. Відповідно, орган доходів та зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, аналогічності) оцінюваних товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один з наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригуванні митної вартості.

Оскільки у даному випадку йде мова не про купівлю нового товару або товару комерційного призначення, необхідно враховувати побутовий характер правочину. Позивачем придбано автомобіль на вторинному ринку, який має індивідуальні недоліки та особливості, які не було взято до уваги відповідачем. Легковий автомобіль на вторинному ринку настільки річ з визначеними індивідуальними ознаками, що порівняння їх цін з іншими автомобілями, з тими самим характеристиками виробника, повинно враховувати зазнані ними зміни під час використання первинними власниками.

Крім того, одним із принципів здійснення державної митної справи є принцип додержання прав та охоронюваних законом інтересів осіб (п.7 ч.1 ст.8 Митного кодексу України). У контексті процедури перевірки заявленої митної вартості під час митного контролю та митного оформлення згаданий принцип на думку колегії суддів, означає обов`язок органу доходів та зборів вживати заходів щодо забезпечення інтересів декларанта, зокрема, інтересу бути обізнаним із попередньою оцінкою, наданою органом доходів і зборів доказам у справі. Це означає, що орган доходів і зборів повинен довести до відома декларанта таку свою оцінку з тим, щоб декларант мін сформулювати власну правову позицію і стратегію її відстоювання у конкретній митній процедурі.

Ненаведення у рішенні про коригування митної вартості товару інформації щодо товару, з яким здійснюється порівняння, та пояснень щодо самих коригувань суперечить принципу правової визначеності та позбавляє декларанта права спростувати наведену митним органом інформацію.

У спірному рішенні про коригування митної вартості товару Миколаївська митниця ДФС не навела порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості.

Колегія суддів зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржуване рішення митного органу є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивачем надано усі передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу.

Натомість, митним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст. 57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд апеляційної інстанції

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Миколаївської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено та підписано 31.10.2019 року.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук