Справа № 580/1444/19
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1444/19 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

за участю секретаря: Островської О.В.

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційні скарги ОСОБА_1 , Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації про скасування незаконних наказів та стягнення сум з оплати праці і моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом до Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації, в якому, з урахуванням позовної заяви, поданої у порядку усунення недоліків, просила суд:

- визнати протиправним і скасувати акт індивідуальної дії - наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 24.05.2018 № 22к;

- визнати протиправним акт індивідуальної дії - наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 30.05.2018 № 25к;

- визнати протиправним та скасувати акт індивідуальної дії - наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 04.06.2018 № 26к;

- визнати протиправним і скасувати акт індивідуальної дії - наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 18.06.2018 № 30к;

- стягнути з Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації на користь позивача премію у розмірі 50% від окладу та надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 45% від окладу за травень та червень місяці, що не виплачена позивачу у сумі 3274,15грн.;

- стягнути з Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації на користь позивач 70 000 грн. моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано протиправністю дій Управління у справах сім`ї , молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації при винесенні оскаржуваних наказів та при проведенні дисциплінарних проваджень стосовно позивача. Крім того позивачем вказано на неправомірність дій щодо не нарахування та невиплати їй премії у розмірі 50% від окладу та надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 45% від окладу за травень та червень місяці 2018 року.

Згідно з відзивом на адміністративний позов відповідачем висловлене запереченняо щодо задоволення позовних вимог, при цьому зазначено, що спір з приводу скасування оскаржуваних наказів відсутній, оскільки такі накази втратили чинність, при цьому також вказано на відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині нарахування премії та надбавки за травень та червень 2018 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22.07.2019 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації щодо не нарахування на користь позивача надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 45% за травень та червень місяці 2018 року та зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити на користь позивач надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 45% за травень та червень місяці 2018 року. Стягнуто з Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації на користь ОСОБА_1 3872,00 грн. моральної шкоди.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач та відповідач подали апеляційні скарги.

Позивач просила рішення суду першої інстанції скасувати в повному обсязі та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Відповідачем в скарзі наголошено на необхідності скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та повністю відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних скарг сторони посилались на неповне та неправильне з`ясування судом першої інстанції обставин справи.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу бухгалтерського обліку та документообігу - головним бухгалтером управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації з 22.12.2015, що підтверджується наказом від 22.12.2015 № 72-к (а.с.215) до 20.06.2018, що підтверджується наказом від 20.06.2018 № 32-к про звільнення ОСОБА_1 згідно пункту 1 статті 36 КЗпПУ, статті 86 Закону № 889 (а.с.142).

Згідно наказу від 22.12.2015 № 72-к (а.с.215) позивача переведено на посаду начальника відділу бухгалтерського обліку та документообігу - головного бухгалтера управління у справах сім`ї, молоді та спорту обласної державної адміністрації, з урахуванням того, що ОСОБА_1 має 9 ранг державного службовця.

Згідно відомостей особової картки державного службовця № 75 позивач прийняла присягу державного службовця 03.10.1994 в Управлінні соціального захисту населення (а.с.236).

Протягом 2018 року Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації винесено ряд наказів, що позивач вважає протиправними та такими, що порушують її права, а саме:

- наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 24.05.2018 № 22к, яким позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків з 24.05.2018року;

- наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 30.05.2018 № 25к, яким позивачу оголошено догану, у зв`язку зовнішнім оцінюванням діяльності позивача та визнання такої як незадовільної;

- наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 04.06.2018 № 26к, яким позивача відсторонено від виконання посадових обов`язків з 04.06.2018;

- наказ Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації від 18.06.2018 № 30к, яким відкрито дисциплінарне провадження стосовно невиконання або неналежного виконання позивачем посадових обов`язків та відсторонено позивача від виконання посадових обов`язків з 18.06.2018.

При цьому, спору щодо оплати у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків між сторонами немає.

Позивач вважає вказані накази протиправними, а тому звернулась до суду з даним позовом.

Крім того позивач вважає, що нею неправомірно не отримано премії за травень-червень 2018 року у розмірі 50% від окладу за відпрацьовані дні, та надбавки за травень-червень 2018 року у попередньо встановленому розмірі 45%.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані накази не підлягають визнанню протиправними та скасуванню в силу того, що такі є нечинними та не породжують для позивача жодних прав та обов`язків. Крім того, рішення суду відмовлено у зобов`язанні виплати премії у розмірі 50% від окладу, оскільки премії не належать до складових основної зарплати, а є додатковою виплатою, виплата не є обов`язковою та преміювання залежить від подання за оцінкою результатів роботи керівником, документи про нарахування із оцінкою роботи позивача за травень-червень місяць 2018 року матеріали справи не містять. При цьому, судом задоволено вимоги в частині зобов`язання Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації нарахувати та виплатити на користь позивача надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 45% за травень та червень місяці 2018 року.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно статті 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999 № 586-XIV акти місцевих державних адміністрацій індивідуальної дії, прийняті в межах їх повноважень, набирають чинності з моменту їх прийняття, якщо самими актами не встановлено пізніший строк введення їх у дію, ці акти доводяться до їх виконавців, а також обов`язково оприлюднюються, крім внутрішньоорганізаційних актів. Структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій підзвітні та підконтрольні головам відповідних місцевих державних адміністрацій, а також органам виконавчої влади вищого рівня (стаття 42). Накази керівників структурних підрозділів місцевої державної адміністрації, що суперечать Конституції України, іншим актам законодавства, рішенням Конституційного Суду України та актам міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, можуть бути скасовані головою місцевої державної адміністрації, відповідним міністерством, іншим центральним органом виконавчої влади (стаття 43). Типове положення про структурні підрозділи місцевої державної адміністрації та рекомендаційний перелік її структурних підрозділів затверджуються Кабінетом Міністрів України (постановою КМУ від 26.09.2012 № 887). Типові регламенти місцевих державних адміністрацій затверджуються Кабінетом Міністрів України (постановою КМУ від 11.12.1999 № 2263).

Згідно із частиною 1 статті 64 Закону № 889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому Законом. Частиною 1 статті 68 Закону № 889 встановлено, що дисциплінарні провадження ініціюються суб`єктом призначення, тобто питання ініціювання дисциплінарного провадження віднесено до повноважень суб`єкта призначення, про що приймається відповідне рішення. Відповідно до частини 1 статті 69 Закону № 889 для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ (далі - дисциплінарна комісія). Частиною 2 статті 69 Закону № 889 встановлено, що дисциплінарною комісією стосовно державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», утворює керівник державної служби у кожному державному органі. З моменту прийняття суб`єктом призначення рішення про ініціювання дисциплінарного провадження таке провадження вважається розпочатим, дисциплінарна комісія набуває відповідних повноважень щодо його здійснення, формування дисциплінарної справи та її розгляду, а державний службовець, стосовно якого ініційоване дисциплінарне провадження, наділяється відповідними правами.

Відповідно до частини 1 статті 71 Закону № 889 з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування. Згідно частини статті 72 Закону № 899 невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, що могло призвести або призвело до людських жертв, заподіяло значну матеріальну чи моральну шкоду фізичним або юридичним особам, державі, територіальній громаді, є підставою для відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків. Рішення про відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків приймається відповідно керівником державної служби або суб`єктом призначення. Тривалість відсторонення державного службовця від виконання посадових обов`язків не може перевищувати часу дисциплінарного провадження (частина 3 статті 72 Закону № 899). Відповідно до частини 4 статті 72 Закону № 899 у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку. Під час відсторонення від виконання посадових обов`язків державний службовець зобов`язаний перебувати на робочому місці відповідно до правил внутрішнього службового розпорядку та сприяти здійсненню дисциплінарного провадження (частина 5 статті 72 Закону № 899).

Відповідно до пункту 14 частини 1 статті 7 Закону № 889 державний службовець має право на: проведення службового розслідування за його вимогою з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Згідно частини 3 статті 73 Закону № 889 з метою збору інформації про обставини, що стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення дисциплінарною комісією ступеня вини, характеру і тяжкості цього дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа. Дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; інформаційну довідку з викладенням обставин щодо вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості про причини і умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, на підставі яких з державного службовця знімають звинувачення; висновок за результатами службового розслідування (у разі його проведення); висновок про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Згідно статті 77 Закону № 899 державний службовець має право на ознайомлення з усіма матеріалами дисциплінарної справи перед прийняттям рішення про накладення на нього дисциплінарного стягнення. За результатами ознайомлення державний службовець має право вносити зауваження до висновку, клопотання про вжиття додаткових заходів для встановлення обставин, які мають значення для справи, надавати додаткові пояснення та додаткові документи і матеріали, що стосуються зазначених обставин, які долучаються до справи. Відповідно до частин 1-3 статті 77 Закону № 899 рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення. У рішенні, яке оформляється наказом (розпорядженням), зазначаються найменування державного органу, дата його прийняття, відомості про державного службовця, стислий виклад обставин справи, вид дисциплінарного проступку і його юридична кваліфікація, вид застосованого дисциплінарного стягнення. Якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Порядок та підстави притягнення державних службовців до дисциплінарної відповідальності визначено статтею 14 Закону № 889 та Кодексом законів про працю України.

Відповідно до статті 50 Закону № 889 держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця у розмірі 50 відсотків посадового окладу тимчасово відсутнього державного службовця; виплати за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків за вакантною посадою державної служби за рахунок економії фонду посадового окладу за відповідною посадою; премії (у разі встановлення). За результатами роботи та щорічного оцінювання службової діяльності державним службовцям можуть встановлюватися премії. До премій державного службовця належать: премія за результатами щорічного оцінювання службової діяльності; місячна або квартальна премія відповідно до особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. Загальний розмір премій, передбачених пунктом 2 цієї частини, які може отримати державний службовець за рік, не може перевищувати 30 відсотків фонду його посадового окладу за рік.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, у тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Тлумачення поняття «спір, що не належить розгляду у порядку адміністративного судочинства» наведено у правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 22.03.2018 у справі № 800/559/17, від 03.04.2018 у справі № 9901/152/18 та від 30.05.2018 у справі № 9901/497/18. Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що поняття «спір, що не належить розгляду у порядку адміністративного судочинства» необхідно розуміти у більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, що не належать розгляду у порядку адміністративного судочинства, так і тих, що взагалі не належать судовому розгляду.

Індивідуальний акт - це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, що стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк (пункт 19 частини першої статті 4 КАС). Пунктом 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 визначено, що ненормативні акти передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Ненормативні правові акти є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Обов`язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов`язків, їх зміни чи припинення.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25.01.2019 у справі № 823/1154/18 (ЄДРСР 79475164). Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані накази №22к, №26к, №30к є ненормативними правовими актами одноразового застосування, що вичерпали свою дію фактом виконання, закритими дисциплінарними провадженнями та скасуванням наказу №25, відповідно не можуть бути додатково визнані протиправними, протиправними та скасованими, тому позовні вимоги у цій частині, задоволенню не підлягають.

Крім того, як вбачається з наявних матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідачем, на виконання вимоги «Про скасування наказу управління від 30.05.2018 № 25к «Про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», скасовано спірний наказ самостійно, у зв`язку з його «незаконністю»/синонім «протиправність», що у даному випадку є виправленням помилок відповідача та не потребує додаткового його визнання протиправним судом.

Щодо неотримання позивачем премії за травень-червень 2018 року у розмірі 50% від окладу за відпрацьовані дні, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змісту статті 2 Закону України «Про оплату праці» у структуру заробітної плати входить основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно пункту 1 постанови КМУ від 09.03.2006 № 268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» (далі - постанова № 268) умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками. Згідно пп.2 п.2 Постанови № 268 надано право керівникам органів, зазначених у п.1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці здійснювати преміювання працівників відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи. Конкретні умови, порядок та розміри преміювання працівників визначаються у положенні про преміювання відповідного органу.

Відповідно до частини 5 статті 52 Закону №889 премії виплачуються у межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця в загальний результат роботи державного органу. Типове положення про преміювання затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері трудових відносин, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби. Встановлення премій державним службовцям здійснюється керівником державної служби відповідно до затвердженого ним Положення про преміювання у відповідному державному органі, погодженого з виборним органом первинної профспілкової організації (за наявності).

Наказом Управління від 24.10.2016 № 106/01 (із змінами згідно наказу від 23.04.2018 № 50) затверджено положення про преміювання державних службовців та працівників, які виконують функції з обслуговування, управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації (далі - Положення № 106/01). Відповідно до абзацу 2 пункту 4 розділу 1 Положення № 106/01 вид преміювання визначає начальник Управління в залежності від особливостей виконання функцій і завдань управління. Відповідно до пунктів 5, 6 розділу 1 Положення № 106/01 встановлення премій та розмір премій здійснюється начальником Управління. Пунктом 3 розділу 2 Положення № 106/01 за період відпусток (основної, додаткової та інших, передбачених законодавством), тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли згідно із законодавством виплати проводяться з розрахунку середньої заробітної плати, місячна або квартальна премії не нараховуються.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону № 889 державний службовець має право на: оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби та рангу.

Згідно письмового пояснення начальника Управління встановлено, що преміювання працівників здійснюється згідно статті 52 Закону № 889 та Положення про преміювання працівників управління, затвердженого наказом управління від 24.10.2016 № 106/01 (у редакції наказу управління від 23.04.2018 № 50). Розмір премії залежить від особистого внеску у загальний результат роботи управління. За період відпусток, тимчасової непрацездатності та в інших випадках, коли виплати проводяться з розрахунку середньої заробітної плати, місячна або квартальна премія державним службовцям не нараховується (а.с.214).

Частина 3 статті 97 КЗпП України тільки зобов`язує власника встановлювати конкретні розміри премій з урахуванням вимог колективного договору, зміст якого повинен відповідати законодавству та угодам. Законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, що виплачуються конкретним працівникам, повноваження повністю або частково позбавляти конкретного працівника премій обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник має право самостійно вирішувати ці питання, якщо інше не передбачено положенням про преміювання (колективним договором).

Прийняття керівником підприємства на основі положення про преміювання і у межах своєї компетенції рішення про зменшення розміру премій, чи позбавлення премій, не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці (ВСУ справа № 6-2790цс16).

Відповідно до Закону №889 державним службовцям можуть встановлюватися надбавки, доплати та премії. Зокрема, пунктом 5 цього Закону передбачено, що премії виплачуються у межах фонду преміювання залежно від особистого внеску державного службовця у загальний результат роботи державного органу. Положенням про преміювання державних службовців для визначення відповідного розміру місячної або квартальної премії передбачено такі критерії - ініціативність у роботі; якість виконання завдань, визначених положеннями про державний орган, самостійний структурний підрозділ, у якому працює державний службовець, його посадовою інструкцією, а також дорученнями керівництва відповідного державного органу та безпосереднього керівника державного службовця; терміновість виконання завдань; виконання додаткового обсягу завдань, інше.

Статтею 22 Закону №889 передбачено, що за час відсторонення за працівниками зберігається заробітна плата. Суд зазначає, що відповідно до пункту 4 статті 72 Закону № 889 у разі закриття дисциплінарного провадження без притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності йому оплачується у розмірі середньої заробітної плати час відсторонення від виконання посадових обов`язків в установленому порядку.

ВСУ у справі № 6-2790цс16 зазначив: згідно із частинами 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно в колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Поряд із цим, як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, Управлінням обчислено середньоденний заробіток (у т.ч. надбавка) та фактично проведено розрахунок за дні відсторонення.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що премія у квітні, травні, червні 2018 року позивачеві не виплачувалась (а.с.212), з підстав перебування позивача у квітні 2018 у відпустці, тоді як у інші періоди, нарахування премії не здійснювалось, оскільки премії не належать до складових основної зарплати, а є додатковою виплатою, виплата не є обов`язковою та преміювання залежить від подання за оцінкою результатів роботи керівником

Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо неправомірного не нарахування та невиплати надбавки за травень-червень 2018 року у попередньо встановленому розмірі 45% .

Згідно статті 11 Закону №889 порушені права державного службовця належать безумовному поновленню.

Постановою №268 (пункт 2) надано право керівникам органів, зазначених у п.1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці: 1) установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця (кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років.

Відповідачем, як до суду першої інстанції так до апеляційної скарги не надано обґрунтувань не нарахування або причини позбавлення позивача щомісячної надбавки за високі досягнення у праці у травні-червні 2018 року. Чинних рішень, розпоряджень про застосування до позивача дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни та відповідних наказів, що можливо було би оцінити як підставу позбавлення надбавки відповідачем суду не надано.

Вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, згідно табелю обліку робочого часу за травень 2018 року позивач має відпрацьовані дні, дні відпустки, дні відсторонення, інші (а.с.221). Згідно табелю обліку робочого часу за червень 2018 року має відпрацьований за місяць день, 4 дні відпустки (а.с.222).

Відповідно до штатного розпису на 2018 рік від 01.03.2018 (а.с.217) затверджено штат Управління у кількості 17 штатних одиниць з місячним фондом заробітної плати за посадовим окладом 92900 грн. Відділ бухгалтерського обліку та документообігу налічує 6 осіб, зокрема начальник відділу - головний бухгалтер з окладом 6000 грн, чотири головні спеціалісти з окладом 4000 грн та провідний документознавець.

Згідно довідки від 01.07.2018 № 1446/03 позивачу виплачено заробітну плату за травень 2018 року: 2574,46 відпускні (виплачено в квітні); оклад 3144 грн, за ранг 262,05 грн, надбавка за вислугу років 1226,39 грн (виплачено в травні); донараховано в червні за 30 та 31 травня - 852,39 грн; донараховано в червні у зв`язку із скасуванням наказу від 30.05.2018 № 25-к за 24, 25 та 29 травня у сумі 1305,71 грн, а всього у сумі 9365,23 грн (а.с.219).

Відповідно до довідки від 03.08.2018 № 1280/03 позивачу виплачено заробітну плату за червень 2018 року з 01.06.2018, 05-07.06.2018: оклад 301,89 грн, за ранг 25,16, вислуга років 117,74 грн, відпускні 1249,32 грн, компенсація відпустки 832,88 грн, утримано надлишково нараховані відпускні за квітень 2018 року - 264,65 грн; донараховано в червні за 30-31.05.2018 оклад 578,31 грн, 48,19 грн, 225,54 грн, всього 852,04 грн; донараховано в червні у зв`язку із скасуванням наказу від 30.05.2018 № 25-к за 24, 25 та 29 травня у сумі 1305,71 грн; донараховано в червні у зв`язку із скасуванням наказу від 04.06.2018 № 26-к за 04.06.2018, 11-20.06.2018 (а.с.220).

Також, із наданих доказів вбачається, що накази про позбавлення позивача надбавки за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи у травні - червні 2018 року відповідачем не приймались, доказів відповідачем не надано.

Згідно записки від 25.06.2018 (а.с.145) та особового рахунку за 1 півріччя 2018 року (а.с.63) встановлено, що така надбавка виплачувалась позивачу у попередніх місяцях - січень-лютий 2018 року і включалась у структуру визначення фонду оплати праці.

За встановлених обставин справи та наявних доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач безпідставно, не нарахувавши щомісячні надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 у травні - червні 2018 року, діяв не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, тому позовні вимоги щодо надбавок належать до часткового задоволення, позаяк стягнути неможливо суму, що не нарахована.

При цьому, виходячи за межі позовних вимог, судом першої інстанції обрано вірний спосіб захисту порушеного права позивача на отримання сум не нарахованої та невиплаченої надбавки за вказаний вище період, зокрема шляхом визнання протиправними дії Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської облдержадміністрації щодо не нарахування на користь позивача надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 45% за травень та червень місяці 2018 року та зобов`язання відповідача здійснити нарахування такої надбавки.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Управління у справах сім`ї, молоді та спорту Черкаської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29.10.2019.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький

< Справа слухалась у (обов`язкове для заповнення) >