Справа № 640/18458/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

за участю секретаря: Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2019 (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві до Приватного підприємства «Ескалібур» про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДФС у м. Києві звернулось з позовом до приватного підприємства «Ескалібур», в якій, з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог, просило стягнути кошти платника податків ПП «Ескалібур» з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника та готівкових коштів на суму податкового боргу у розмірі 686 729,38 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.07.2019 позов задоволено, вирішено стягнути з ПП «Ескалібур» кошти з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника та готівкових коштів на суму податкового боргу 686 729,38 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2019 розстрочено виконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.07.2019 року шляхом встановлення наступного графіку стягнення з відповідача податкового боргу:

до 01.09.2019 - 114 454,90 грн.;

до 01.10.2019 - 114 454,90 грн.;

до 01.11.2019 - 114 454,90 грн.;

до 01.12.2019 - 114 454,90 грн.;

до 01.01.2020 - 114 454,90 грн.;

до 01.02.2020 - 114 454,88 грн.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду першої інстанції та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні заяви відповідачу про розстрочення виконання судового рішення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що відповідачем не надано доказів, які вимагаються п. 100.4 ст. 100 ПК України, вважає вказану норму спеціальною по відношенню до ст. 378 КАС України.

До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач зазначає, що перебуває у скрутному матеріальному становищі та не має можливості сплатити суму податкового боргу одним платежем, оскільки його господарська діяльність має сезонний характер. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Аналогічні положення закріплені частиною 2 ст. 14 КАС України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У відповідності до ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів, передбачених статтею 151 цього Кодексу.

У разі прийняття рішення про відстрочення чи розстрочення виконання рішення в адміністративній справі суд змінює строк подання суб`єктом владних повноважень звіту про виконання такого рішення.

Ухвалу суду за результатами розгляду питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю.

Наведена норма не містить конкретного переліку обставин для розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Вирішуючи питання про розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій, інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

При цьому, стаття 100 ПК України регулює питання розстрочення та відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків.

Згідно п. 100.1 ст. 100 КАС України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

Вочевидь, вказана норма має суттєві відмінності від положень ст. 378 КАС України, перша з яких полягає у тому, що положення ст. 100 ПК України регулюють питання розстрочення податкового боргу лише контролюючим органом, яким суд адміністративної юрисдикції у питаннях сплати податків не є.

Другою суттєвою відмінністю є та обставина, що у випадку розстрочення сплати податкового боргу податковим органом боржник обтяжений сплатою процентів. У ст. 378 КАС України про додаткові нарахування на суму боргу не йдеться.

Крім того, розстрочення виконання судового рішення може відбуватись за заявою особи, яка бере участь у справі, сторони виконавчого провадження або за ініціативою суду, тоді як питання розстрочення податкового боргу може бути порушено виключно платником податків.

За таких обставин, інститут розстрочення податкового боргу платника податків та розстрочення виконання судового рішення не можуть ототожнюватись, а відтак, розглядаючи питання відстрочення виконання судового рішення, суди мають застосовувати положення КАС України.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року (справа № 2а-25767/10/0570).

Як встановлено судом першої інстанції, відповідач під час розгляду даної справи вживав дії щодо погашення податкового боргу, зокрема, з моменту звернення позивача до суду із позовом про стягнення податкового боргу ПП «Ескалібур» було сплачено 682 000,00 грн. в рахунок погашення боргу зі сплати орендної плати за землю, що підтверджується копіями платіжних доручень та підтверджено позивачем.

Колегія суддів враховує скрутне матеріальне становище відповідача та неможливість виплати суми податкового боргу одним платежем, у зв`язку із тим, що господарська діяльність відповідача має сезонний характер, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що для відновлення платоспроможності та здійснення подальшої господарської діяльності відповідача необхідним є розстрочення сплати податкового боргу.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що за період з моменту постановлення оскаржуваної ухвали суду до розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на виконання визначеного ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2019 графіку, ПП «Ескалібур» сплачено у рахунок погашення податкового боргу 257 500,00 грн., що свідчить про добровільне виконання відповідачем встановленого графіку сплати податкового боргу у визначений судом термін.

Дані обставини підтверджуються доданими до відзиву відповідача копіями платіжних доручень ПП «Ескалібур».

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з достатнім обґрунтуванням нормами процесуального права наявності підстав для розстрочення виконання рішення, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.07.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 29 жовтня 2019 року.

Головуючий - суддя: А.Ю. Кучма

Судді: Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький