Справа № 295/15960/16-а
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 295/15960/16-а

Головуючий у 1-й інстанції: Полонець С.М.

Суддя-доповідач: Капустинський М.М.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2017 року (постанова прийнята у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Національна поліція України, Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Управління МВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

19.12.2016 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850; зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу у розмірі 217500, 00 грн., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області і надіслати його органу внутрішніх справ, у якому проходила службу позивач, для проведення виплати.

Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2017 року позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Національна поліція України, Головне управління Національної поліції в Житомирській області, Управління МВС України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задоволено.

Визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України, виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 217500 (двісті сімнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Міністерство внутрішніх справ України звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що позивач з 06.11.2015р. була звільнена з органів внутрішніх справ та з 07.11.2015р. проходила службу в органах Національної поліції в статусі поліцейського. Тому, на думку скаржника, МВС України не має повноважень приймати рішення по призначенню поліцейському одноразової грошової допомоги.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ з 09.11.1995 року по 06.11.2015 року (наказ УМВС про звільнення від 05.11.2015 №300 о/с), а з 07.11.2015 року (наказ ГУНП від 07.11.2015 №5 о/с) в Головному управлінні Національної поліції в Житомирській області та наказом ГУНП в Житомирській області від 29.06.2016 №139 о/с вона була звільнена за п.2 ч.1 ст.77 (через хворобу) відповідно до Закону України "Про Національну поліцію".

Проходячи службу в органах поліції, після звільнення з ОВС (06.11.2015 року) після повернення з зони проведення АТО, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, позивач пройшла медичне обстеження військово-лікарською комісією державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Житомирській області" з метою визначення придатності за станом здоров`я проходити подальшу службу в органах поліції.

В результаті медичного огляду позивачу видане свідоцтво про хворобу від 21.06.2016 року №163/124 де зазначено, що вона непридатна до військової служби в мирний час, обмежено придатна у воєнний час, та, що захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У подальшому 21.10.2016 року обласною МСЕК №2 позивачу встановлена третя група інвалідності з 13.10.2016 року, а також зазначено, що захворювання, так, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У жовтні 2016 року позивач звернулась до УМВС України в Житомирській області із заявою та додатками до неї, передбаченою п.7 Порядку та Умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850.

УМВС України в Житомирській області направило висновок щодо виплати грошової допомоги до МВС України та нарахувало позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 217500,00 грн., у відповідності до п. 8 вищезазначеного Порядку.

В подальшому, з листа УМВС України в Житомирській області позивачу стало відомо, що МВС України відмовило їй в призначенні грошової допомоги. Дані обставини сторонами не заперечуються.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України від 20 грудня 1990 року № 565-XII «Про міліцію».

07 листопада 2015 року втратив чинність Закон України «Про міліцію» та набув чинності Закон України «Про Національну поліцію» (Закон № 580-VIII).

До набрання чинності вказаним Законом порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами ст.23 Закону України «Про міліцію» та Порядком, затвердженим постановою КМУ від 21.10.2015р. №850.

Відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання ст.23 Закону України «Про міліцію» постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 затверджено Порядок №850.

Відповідно до п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п.2 Порядку №850).

Згідно п.5 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Разом з тим, за змістом п.15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Згідно із ч.2 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до ст.97-101 Закону України «Про Національну поліцію», наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року №4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затверджений (далі - Порядок №4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №916 від 12 вересня 2016 року, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п.5 Розділу 1 Порядку №4 доповнено пп.4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п.1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п. 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Відповідно до ст.99 Закону України «Про Національну поліцію» розміри одноразової грошової допомоги поліцейським, а в разі їх загибелі (смерті) - особам, які за цим Законом мають право на її отримання, визначаються виходячи з розміру прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб на час виплати такої допомоги, зокрема, визначення поліцейському внаслідок причин, зазначених у пункті 4, інвалідності III групи - 70 розмірів прожиткового мінімуму, визначеного законом для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позивач проходила службу в Головного управління Національної поліції в Житомирській області та наказом №139 о/с від 29.06.2016 року була звільнена зі служби за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) (а.с.9).

21.10.2016р. обласною МСЕК №2 позивачці була встановлена третя група інвалідності з 13.10.2016р. у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Право на отримання одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язане з датою встановлення інвалідності та, відповідно, визначається положенням законодавства, яке було чинним саме на той момент, та встановлювало, зокрема, порядок отримання та розмір такої допомоги.

Оскільки право на отримання одноразової грошової допомоги виникає з часу встановлення третьої групи інвалідності (21.10.2016р.), а тому правила пункту 15 Прикінцевих положень Закону України «Про Національну поліцію» поширюються виключно на тих працівників поліції, яким інвалідність встановлена до 07.11.2015р. - часу набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Отже, при визначенні права позивача на отримання одноразової грошової допомоги норми Закону України «Про міліцію» та прийнятого на його виконання Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції від 21.10.2015р. №850 застосуванню не підлягають.

Аналізуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, та встановлені фактичні обставини дають підстави для висновку, що право у позивача на отримання одноразової грошової допомоги виникло у період дії Закону України «Про Національну поліцію». У зв`язку з цим необхідно зауважити, що позивачу підлягає нарахуванню і виплату одноразова грошова допомога у розмірі, передбаченому Законом України «Про Національну поліцію», а не Законом України «Про міліцію», оскільки підстави для її виплати виникли у позивача під час проходження служби поліцейського.

Вказане у процесі розгляду справи судом першої інстанції до уваги прийнято не було.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що оскільки останнім місцем служби позивача було Головне управління Національної поліції в Житомирській області, то на неї, як на поліцейського, поширюються норми Закону України «Про Національну поліцію», у зв`язку з чим вона має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно п.4 ч.1 ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» та Порядку №4.

Щодо вимоги позивача зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомоги, яку суд першої інстанції задовольнив, колегія суддів зазначає таке.

У зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» та створенням Національної поліції як центрального органу виконавчої влади, структура та функції Міністерства внутрішніх справ суттєво реорганізувалися та відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» були ліквідовані як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України та утворені як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2016 року №916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за №1277/29409 від 22 вересня 2016 року, п.5 розділу 1 Порядку №4 доповнено п.4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із п. 1 Розділу ІІ Порядку №4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (п.3 Розділу ІІІ Порядку №4).

Відповідно до п.5 розділу III Порядку №4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами п. 1 розділу IV Порядку №4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (п.2 розділу IV Порядку №4).

Колегія суддів вважає, що Міністерство внутрішніх справ України не має повноважень призначати та виплачувати позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням групи інвалідності після звільнення зі служби в органах Національної поліції.

Отже, суд першої інстанції, дійшов помилкового висновку про зобов`язання саме відповідача Міністерства внутрішніх справ України виплатити позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 217500 грн., яка була нарахована УМВС України в Житомирській області.

Таким чином, Міністерство внутрішніх справ України правомірно відмовило у призначенні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у відповідності до порядку та Умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України задовольнити повністю.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 11 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Національна поліція України, Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 жовтня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.