Справа № 520/4150/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р.Справа № 520/4150/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Русанової В.Б. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Тітов О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 21.08.19 року по справі № 520/4150/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Лайт-Тек", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач), в якому просив суд: скасувати податкове повідомлення - рішення ГУДФС у Харківській області від 19.03.2019 № 1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при проведенні перевірки контролюючим органом та при оформленні її результатів мало місце недотримання вимог податкового законодавства, висновки акту перевірки є неправомірними, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.03.2019 № 1 прийнято з порушенням норм діючого законодавства України, що є підставою для його скасування.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 серпня 2019 року вказаний позов задоволено. Скасовано податкове повідомлення - рішення ГУДФС у Харківській області від 19.03.2019 № 1.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального (п.44.1, п.44.2 пп.44.2 ст. 44, пп.132.1.1, п. 134.1 ст.134, п.135.1, п.176.2 Податкового кодексу України) та процесуального права.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ГУ ДФС у Харківській області проведено планову виїзну перевірку ТОВ"Фірма Лайт-Тек" з питань дотримання вимог податкового законодавства України за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, валютного - за період з 01.01.2016 по 30.09.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2016 по 30.09.2018.

За результатами перевірки складено Акт № 509/20-40-14-01-08/37458975 від 19.02.2019р., яким встановлено порушення п.44.1,п.44.2 ст.44, пп.134.1., п.134.1, ст.134, п.135.1, ст135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов`язань по податку на прибуток всього в сумі 497579 грн., в тому числі за 2017 р. на суму 497579 грн; п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, підприємством податковий розрахунок сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і суму утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 1 квартал 2016 року не надано.

З вказаного акту перевірки вбачається, що фактичною підставою для таких висновків слугувало судження ГУ ДФС у Харківській області про заниження сум доходу по взаємовідносинах з ТОВ "Софі Форт", ТОВ "ЖСК Прометей" та ТОВ "Бардо Груп", без встановлення реальності факту реалізації товарів.

На підставі висновків акту перевірки ГУ ДФС у Харківській області прийняте податкове повідомлення - рішення від 19.03.19 №1 про збільшення суми грошового зобов`язання по податку на прибуток підприємств на загальну суму 621 973,75 грн. (за основним платежем - 497 579,00 грн. за штрафними санкціями - 124 394,75 грн.).

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що господарські операції ТОВ "ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, відтак податкове повідомлення - рішення ГУДФС у Харківській області від 19.03.2019 № 1 прийнято необґрунтовано та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПКУ об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III ПКУ.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України - для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Частиною першою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Згідно вимог статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

З урахуванням частини другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначено Положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.99 №318 (далі по тексту - П(С)БО 16).

Витратами звітного періоду визнають або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу в результаті його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені (п. 7 ІІ(С)БО 16).

Відповідно до п. 7 П(С)БО 16 витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Отже, витрати визнаються в бухгалтерському обліку та відображаються у фінансовій звітності за таких умов: під час зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу; їх оцінка може бути достовірно визначена; одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені, або у звітному періоді в якому вони були здійснені, у разі якщо витрати неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду.

Під достовірною оцінкою суми витрат розуміється максимально точна, неупереджено розрахункова сума витрат. Розрахункова сума витрат має ґрунтуватися на актуальній, доступній та надійній інформації. До джерел такої інформації відносяться, зокрема, умови договорів, первинні документи та інші джерела, визначені підприємством.

Як свідчать письмові докази, між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «Софі Форт» укладено Договір поставки товару №13/07 від 10.07.2017, згідно умов якого Постачальник, ТОВ «Софі Форт», зобов`язується на умовах цього Договору передати (поставити) Покупцеві, ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК», комплектуючі матеріали до світильників, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вищезазначений товар. Поставка товару здійснюється транспортом Покупця зі складу Постачальника.

ТОВ «Софі Форт» на адресу позивача виписані податкові накладні № 2 від 21.07.2017, № 1 від 25.07.2017, № 2 від 06.10.2017, № 10 від 17.10.2017, які, як зазначено в акті перевірки, зареєстровані контрагентом позивача в ЄРПН.

Сторонами до договору поставки складені видаткові накладні № СФ-0002107 від 21.07.2017, № СФ-0002507 від 25.07.2017, № СФ-06/10/7 від 06.10.2017, № СФ-17/10/15 від 17.10.2017.

Транспортування товару здійснювалося за рахунок і на замовлення ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» - ФО-П ОСОБА_1, а також власними силами позивача, що підтверджується належно складеними товарно-транспортним накладними № СФ-0002107 від 21.07.2017, № СФ-0002507 від 25.07.2017, № СФ-06/10/7 від 06.10.2017, № СФ-17/10/15 від 17.10.2017.

Оплата за отриманні товари у сумі 757956,00 грн. проведена платіжним дорученням №833 від 07.08.2017, згідно наданих документів між підприємством ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» (податковий номер 37458975) та ТОВ «Софі Форт» (податковий номер 41228204) лічиться кредиторська заборгованість на суму ПДВ 119377,50 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «ЖСК Прометей» укладено Договір поставки товару №24/11 від 15.11.2017 згідно умов якого Постачальник, ТОВ «ЖСК Прометей», зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі передати (поставити) Покупцеві, ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК», комплектуючі матеріали до світильників, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити визначений товар. Поставка товару здійснюється транспортом Покупця зі складу Постачальника.

ТОВ «ЖСК Прометей» на адресу позивача виписані податкові накладні № 1 від 19.12.2017, № 21 від 20.11.2017, № 3 від 17.11.2017, № 4 від 05.12.2017, №2 від 18.12.2017, які, як зазначено в акті перевірки, зареєстровані контрагентом позивача в ЄРПН.

Сторонами до договору поставки складені видаткові накладні № ПР-0001711 від 17.11.2017, № Пр-0002011 від 20.11.2017, № РН-0005/12/24 від 05.12.2017, № РН-0018/12/35 від 18.12.2017, № РН-0019/12/14 від 19.12.2017.

Транспортування товару здійснювалося за рахунок і на замовлення ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» - ФО-П ОСОБА_1, а також власними силами позивача, що підтверджується належно складеними товарно-транспортним накладними № 0001711 від 17.11.2017, № 0002011 від 20.11.2017, № 0005/12/24 від 05.12.2017, № 0018/12/35 від 18.12.2017, № 0019/12/14 від 19.12.2017.

Оплата за отриманні товари проведена платіжними дорученнями №221 від 21.02.2018, №5 від 09.01.2018, № 1489 від 19.12.2017, № 1435 від 08.12.2017, №10 від 09.01.2018, №1538 від 28.12.2017, №287 від 12.03.2018, №247 від 27.02.2018.

Крім того, між ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» та ТОВ «Бардо Груп» укладено Договір поставки товару №23/11/01 від 14.11.2017 згідно умов якого Постачальник, ТОВ «Бардо Груп», зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передати (поставити) Покупцеві, ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК», комплектуючі матеріали до світильників, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити визначений товар. Поставка товару здійснюється транспортом Покупця зі складу Постачальника.

ТОВ «Бардо Груп» на адресу позивача виписані податкові накладні № 123 від 15.12.2017, № 79 від 16.11.2017, № 131 від 13.12.2017, які, як зазначено в акті перевірки, зареєстровані контрагентом позивача в ЄРПН.

Сторонами до договору поставки були складені видаткові накладні № РН-1215/04 від 15.12.2017, № РН-1116/08 від 16.11.2017, № РН-1213/07 від 13.12.2017.

Транспортування товару здійснювалося власними силами позивача, що підтверджується належно складеними товарно-транспортним накладними № РН-1215/04 від 15.12.2017, № РН-1116/08 від 16.11.2017, № РН-1213/07 від 13.12.2017.

Оплата за отриманні товари була проведена платіжними дорученнями №110 від 25.01.2018, №82 від 22.01.2018, № 51 від 16.01.2018, № 1493 від 20.12.2017, №423 від 12.04.2018, №212 від 16.02.2018.

Надані підприємством документи містять назву, дату складання, назву підприємства від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність її оформлення, особисті підписи осіб, які брали участь у здійсненні господарських операцій, виписані реально існуючими суб`єктами права.

Отже, документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», ст. 44 ПКУ, п. 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, призвели до зміни в структурі активів платника податків, а відтак вони підтверджують реальність вчиненої підприємством господарської операції.

Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.19 по справі №520/10016/18, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.19, задоволено в повному обсязі позов ТОВ «Фірма Лайт-Тек» до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 05.09.19 по справі №520/10016/18 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.02.19 та постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 28.05.19 залишені без змін.

Вказаними судовими рішеннями, встановлено факт придбання ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» товару у ТОВ «Софі Форт», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БАРДО ГРУП» та його використання у господарській діяльності підприємства.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, факт придбання ТОВ «ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК» товару у ТОВ «Софі Форт» по договору поставки №13/07 від 10.07.17, у ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» по договору поставки №24/11 від 15.11.17 та у ТОВ «БАРДО ГРУП» по договору поставки №23/11/01 від 14.11.2017 є встановленим, та відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягає доказуванню.

Таким чином, висновки про заниження сум податкових зобов`язань по податку на прибуток за господарськими операціями з ТОВ «Софі Форт», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БАРДО ГРУП» є безпідставними та незаконними.

Щодо доводів апелянта стосовно невідповідності адреси навантаження у ТТН юридичній адресі постачальників ТОВ «Софі Форт» та ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ», як наслідок, фіктивності операцій з перевезення товарів з юридичної адреси контрагентів до адреси пунктів навантаження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 267 Господарського кодексу України договором поставки може бути передбачене відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

У договорі поставки можуть бути обумовлені види упаковки й маркування продукції, особливості завантаження на транспортні засоби, способи доставки до основного перевізника, завантаження на основний транспорт і оплата його послуг, розвантаження на склад підприємства, питання страхування основного перевезення.

Відповідно до умов договорів поставки №13/07 від 10.07.17 та №24/11 від 15.11.17, укладених між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та ТОВ «Софі Форт», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» поставка товару здійснюється транспортом покупця зі складу постачальника. Склад постачальника знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Новожанівська, буд. 1.

Пунктом 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №36З (далі - Правила №363) визначено, що ТТН є основним документом на перевезення вантажів.

Згідно з розділом 1 Правил №363 ТТН - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

ТТН може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/ напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора (абз.2 п.11.1 розділу 11 Правил №363).

Тобто, ТТН були оформлені відповідно до вимог законодавства, відповідали умовам укладених договорів поставки та належать до первинних документів, що підтверджують господарські операції між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та його контрагентами.

Крім того, діючим законодавством не передбачено обов`язок покупця відносно встановлення фактичної можливості продавців по здійсненню перевезення товарів з юридичної адреси до адреси навантаження.

Щодо посилань в акті перевірки на ненадання ТОВ «Фірма Лайт-Тек» документів, які підтверджують факт завантаження, розвантаження товарно - матеріальних цінностей від ТОВ «БАРДО ГРУП», то в казаний факт не відповідає дійсності, оскільки до матеріалів справи надані ТТН від 11.12.17 № РН-1211/06, від 12.12.17 № РН 1212/03, від 16.11.17 №РН-1116/08, від 13.12.17 №РН-1213/07, від 15.12.17 №РН-1215/04, які підтверджують транспортування, навантаження та розвантаження товару.

Перевіряючими не спростовується факт виконання ТОВ «Фірма Лайт-Тек» зобов`язань за правочинами, укладеним з ТОВ «Софі Форт», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БАРДО ГРУП», які були виконані шляхом перерахування безготівкових грошових коштів, що, в свою чергу, означає втрату підприємством права власності на ці кошти. Не виявлено і фактів повернення цих коштів до ТОВ «Фірма Лайт-Тек», наявності у підприємства та його контрагентів спільного інтересу щодо їх отримання (що могло б мати місце в разі пов`язаності цих осіб). За правилами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» операція по списанню коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника.

Щодо ненадання ТОВ «Фірма Лайт-Тек» до перевірки документів, у яких зазначались би технічні характеристики товарів, придбаних у ТОВ «Софі Форт». ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БАРДО ГРУП», суд зазначає, що такі документи не містять відомостей про учасників та умови господарської операції та не є документами первинного бухгалтерського або податкового обліку, які фіксують рух активів, відтак не можуть слугувати підтвердженням чи спростуванням реальності господарської операції.

Відповідно до матеріалів справи, придбаний у контрагентів товар (комплектуючі матеріали до світильників) був використаний ТОВ «Фірма Лайт-Тек» у виробництві (збірці) світильників у межах господарської діяльності згідно з КВЕД 27.40 «виробництво електричного освітлювального устаткування».

Висновки апелянта про вчинення ТОВ «Фірма Лайт-Тек» порушень податкового законодавства, і, як наслідок, заниження сум доходу по господарських операціях з ТОВ «Софі Форт», ТОВ«ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БАРДО ГРУП», загалом ґрунтуються на висновках інших контролюючих органів, викладених у податкових інформаціях від 29.11.17 №453/06-30-14-05/41228204, від 08.02.18 №41/06-30-14- 05/41311344 та від 20.12.17 №001283/05-99-14-12/4144481, від 22.01.18 №2/05-99-43- 03/41444811, оформлених у вигляді листів.

Водночас, відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПКУ результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомленпя-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до ст. 60 ПКУ.

Таким чином, вказана податкова інформація не є безперечним доказом того, що між ТОВ «Фірма Лайт-Тек» та його контрагентами ТОВ «Софі Форт», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БЛРДО ГРУП» не проводились господарські операції, оскільки лист не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності. Крім того, податкова інформація, яка ґрунтується на одних припущеннях (перевірка у визначенні приписами ПКУ не проводилась) містить лише аналіз інформації баз даних податкового органу та на підставі відсутності поданих податкових розрахунків робиться висновок про неможливість здійснення ТОВ «Софі Форт», ТОВ «ЖСК ПРОМЕТЕЙ» та ТОВ «БАРДО ГРУП», задекларованих господарських операцій.

З огляду на наведене, вказані висновки не можуть вважатися обґрунтованими лише за умови самостійного дослідження контролюючим органом всіх обставин відповідних операцій на предмет встановлення поставки товару.

Разом з тим, матеріали справи не містять аналізу конкретних обставин здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а також жодних доказів, які б свідчили про безтоварність таких операцій.

Таким чином, не можуть бути єдиним та безумовним свідченням правомірності висновків податкового органу результати актів перевірок контрагента позивача та їх контрагентів по ланцюгу постачання або результати автоматизованого співставлення податкових зобов`язань і податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДФС України.

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання контролюючого органу на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, оскільки така носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Вказаний висновок відповідає позиції, висловленій Верховним Судом у постанові від 29.03.2019 року по справі № 808/3412/16, який відповідно до вимог ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом при вирішенні даної справи.

Також, колегія суддів зазначає, що в силу положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців" позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток. За таких обставин, межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка (слід розуміти - відповідальність) відповідно до ст. 61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст. 228 Цивільного кодексу України та ст.ст. 207 і 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб`єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

Саме така правова позиція викладена Європейським Судом з прав людини (рішення від 22.01.2009 у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03), а також Верховним Судом України (постанова від 09.09.2008 у справі №21-500во08, постанова від 01.06.2010 у справі № 21-573во10, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ЗАТ "Мукачівський лісокомбінат" до Мукачівської ОДПІ про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення, постанова від 31.01.2011 у справі за позовом ТОВ "Фірма "ВІК" до ДПІ у м. Херсоні про визнання недійсними податкових повідомлень-рішень).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що господарські операції з придбання комплектуючих матеріалів до світильників у ТОВ «Софі Форт», ТОВ «ЖСК ПРО.МЕТЕЙ» та ТОВ «БАРДО ГРУП» мали реальний характер, оскільки придбання товару відбулось у межах господарської діяльності ТОВ «Фірма Лайт-Тек», наявні всі належні первинні документи, які підтверджують реальність господарських операцій, які є підставою для формування бухгалтерського та податкового обліку, також господарські операції спричинили реальні зміни майнового стану платника податків.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що господарські операції ТОВ "ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК" мали реальний характер, призвели до зміни майнового стану учасників господарських відносин, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, відтак податкове повідомлення - рішення ГУДФС у Харківській області від 19.03.2019 № 1 прийнято необґрунтовано та підлягає скасуванню, а позовні вимоги ТОВ "ФІРМА ЛАЙТ-ТЕК" - задоволенню в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Констатуючи необґрунтованість інших доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя. Зокрема, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2019 року по справі № 520/4150/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) В.Б. Русанова С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 31.10.2019 року