Справа № 440/4032/19
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

04 листопада 2019 рокум. ПолтаваСправа № 440/4032/19
Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Ясиновський І.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" звернулось до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про:

- визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла М.М. щодо призначення та проведення оцінки ринкової вартості описаного й арештованого майна, а саме: телятник №8, А-1, загальною площею 742,9 кв.м, яке розташоване за адресою: с АДРЕСА_1 ; сарай-телятник №11, А-1, загальною площею 596,5 кв.м, яке розташоване за адресою: с АДРЕСА_1 ; комплекс молочно-товарної ферми №1, складається з 26 об`єктів загальною площею 10937,6 кв.м, яке розташоване за адресою: с АДРЕСА_1 , без погодження з Товариством з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро", в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 37613292;

- скасування постанови ВП № 56065123 від 1 серпня 2019 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла М.М. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 37613292.

23 жовтня 2019 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" про забезпечення позову, а саме заявник просить забезпечити позов шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти дії щодо внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відносно об`єкта нерухомості:

1. Нежитлової будівлі - телятника №8, А-1, загальною площею 742,9 кв.м, яка розташована за адресою: с. АДРЕСА_1 області, АДРЕСА_1 1г;

2. Сарая-телятника № НОМЕР_1 , А-1, загальною площею 596,5 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. Комплекс молочно-товарної ферми №1, складається з 26 об`єктів загальною площею 10937,6 кв.м, який розташований за адресою: с АДРЕСА_1 а саме:

- нежитлова будівля - телятник №8, А-1, загальною площею 742,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- сарай-телятник №11, А-1, загальною площею 596,5 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- комплекс молочно-товарної ферми №1, АДРЕСА_1 а саме: пилорама, А-1,218,8 кв.м; сарай-телятник, Б, 725,8 кв.м; сарай-корівник №2, В, 1710,3 кв.м; сарай-телятник №4, Г, 847,2 кв.м; сарай-телятник №5, Д, 752,2 кв.м; сарай-телятник №7, Ж, 642,9 кв.м; сарай-корівник №9, З-1, 1799,2 кв.м; сарай-корівник №6, Е-1, 1795,5 кв.м; сарай №10, К-1, 1714,8 кв.м; будинок тваринника-сарай зернофуражу, Л-1, 284,4 кв.м; молочний блок, М-1, 355,7 кв.м; бойня, Н-1, 72,0 кв.м; вагова, О, 18,8 кв.м; літній табір У; силосна споруда, П; силосна споруда, Р; силосна споруда, С; силосна споруда, Т; силосна споруда, Ф; силосна споруда, Х; арт. скважина, И; башта Й; водопровід; паркан №1,2,3,4; площадка асфальтована, І; дорога до МТФ.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року відмовлено у забезпеченні позову.

Ухвалою суду від 28 жовтня 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

01 листопада 2019 року до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_1 зупинити демонтаж нерухомого майна (1. Нежитлової будівлі - телятника №8, А-1, загальною площею 742,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; 2. Сарая-телятника АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 -1, загальною площею 596,5 кв.м, АДРЕСА_4 розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; 3. Комплекс молочно-товарної ферми №1, складається з 26 об`єктів загальною площею 10937,6 кв.м, який розташований за адресою: с АДРЕСА_1 , а саме: нежитлова будівля - телятник №8, А-1, загальною площею 742,9 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; сарай-телятник №11, А-1, загальною площею 596,5 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; комплекс молочно-товарної ферми № АДРЕСА_5 а саме: пилорама, А-1,218,8 кв.м; сарай-телятник, Б, 725,8 кв.м; сарай-корівник №2, В, 1710,3 кв.м; сарай-телятник №4, Г, 847,2 кв.м; сарай-телятник №5, Д, 752,2 кв.м; сарай-телятник №7, Ж, 642,9 кв.м; сарай-корівник №9, З-1, 1799,2 кв.м; сарай-корівник №6, Е-1, 1795,5 кв.м; сарай №10, К-1, 1714,8 кв.м; будинок тваринника-сарай зернофуражу, Л-1, 284,4 кв.м; молочний блок, М-1, 355,7 кв.м; бойня, Н-1, 72,0 кв.м; вагова, О, 18,8 кв.м; літній табір У; силосна споруда, П; силосна споруда, Р; силосна споруда, С; силосна споруда, Т; силосна споруда, Ф; силосна споруда, Х; арт. скважина, И; башта Й; водопровід; паркан №1,2,3,4; площадка асфальтована, І; дорога до МТФ) до винесення судового рішення у справі № 440/4032/19.

В обґрунтування клопотання позивач зазначив, що дізнався про факт передачі у власність переліченого нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі свідоцтв про право власності, які видано приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Карпець О.М., на підставі проведеного аукціону 9 вересня 2019 року ДП "СЕТАМ", замовником якого є відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Вказаною особою розпочато демонтаж конструкцій вказаних об`єктів нерухомості.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною 1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Частиною 2 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу, а також відповідати змісту позовних вимог.

В порушення викладених норм заявник просить зобов`язати ОСОБА_1 зупинити демонтаж об`єктів нерухомого майна згідно перліку.

До попередньої заяви про забезпечення позову позивач додає відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно щодо зазначеного в заяві нерухомого майна. Згідно зазначених відомостей, власником зазначеного нерухомого майна значиться ОСОБА_1 .

Таким чином, суд окремо наголошує, що заборона вчинення дій, що визначена в межах заяви про забезпечення позову, стосується нерухомого майна, що станом на дату подання такої заяви належить іншій особі, а не заявнику. В такому випадку, задоволення заяви про забезпечення позову із вимогою заборони призведуть до негативних наслідків для власника такого майна, зокрема для ОСОБА_1 .

Крім того, суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є визнання протиправними дій старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла М.М. щодо призначення та проведення оцінки ринкової вартості описаного й арештованого майна в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 37613292, а також скасування постанови ВП № 56065123 від 1 серпня 2019 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Лукмасла М.М. про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, в рамках зведеного виконавчого провадження ЗВП № 37613292.

Позаяк зобов`язання зупинити демонтаж стосується виключно порядку розпорядження об`єктами нерухомого майна, що виникло та існує поза межами вимог, заявлених позивачем у даному позові.

Твердження заявника, що вказане нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 , може бути в подальшому реалізовано і таким чином значно ускладнить повернення такого майна первісному власнику, є необґрунтованими виходячи з наступного.

Нормами цивільного законодавства передбачено різні способи повернення майна, у тому числі реституція та віндикація.

Зокрема, віндикація, як один із передбачених законом основних речово-правових способів захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який передбачає механізм відновлення становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця), з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей відносно вказаного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка заволоділа ним незаконно, без відповідної правової підстави.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором було придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у таких випадках: якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Таким чином, припущення заявника про можливе подальше відчуження нерухомого майна, по-перше ґрунтуються на його домислах та не підтвердженні належними та допустимими доказами, по-друге таке можливе подальше відчуження майна не призведе до неможливості виконання рішення суду в межах тих позовних вимог, що заявлені ним в позовній заяві.

Отже, розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявності підстав, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Також, суд вважає необхідним зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 150, 151, 154, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю "Яромир-Агро" в задоволенні клопотання про забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду з урахуванням положень п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.Г. Ясиновський