Справа № 160/547/19
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/547/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Апеляційного суду Дніпропетровської області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року (суддя Жукова Є.О., м. Дніпро) у справі № 160/547/19

за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області

до Апеляційного суду Дніпропетровської області

про стягнення суми платежів, -

встановив:

У січні 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області звернулось до суду із позовом, у якому просило стягнути з Апеляційного суду Дніпропетровської області суму платежів, що підлягає капіталізації в розмірі 989 159,31 грн. (а.с. 4-10).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 позовні вимоги задоволено (а.с. 47-49).

У вказаному рішенні суд першої інстанції дійшов висновку, що капіталізовані платежі підлягають стягненню на користь Фонду соціального страхування у всіх випадках ліквідації страхувальників, а не лише у випадку ліквідації підприємства-банкрута. Відтак, враховуючи факт ліквідації Апеляційного суду Дніпропетровської області хоча і поза процедурою банкрутства, що сторонами не заперечується, капіталізовані страхові платежі, що розраховані до виплати потерпілому ОСОБА_1 , підлягають стягненню з Апеляційного суду Дніпропетровської області на користь позивача.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Апеляційний суд Дніпропетровської області оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказав на те, що судом першої інстанції було проігноровано факт порушення позивачем встановленого строку для заявлення кредиторами вимог до Апеляційного суду Дніпропетровської області, а саме подання заяви про визнання кредиторських вимог 06.12.2018, в той час, коли строк для подання такої заяви було встановлено до 04.12.2018. Також, скаржник зазначив, що ст. 1205 ЦК України передбачено механізм капіталізації платежів потерпілим особам у порядку, встановленому законом або іншими нормативно-правовими актами. Зокрема, у спірному випадку вказане питання врегульоване Порядком капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності-банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння їх життю і здоров`ю, затвердженим постановою КМУ від 06.05.2000 № 765 (далі - Порядок № 765), який підлягає застосуванню при здійсненні капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута. У спірній ситуації мова йде про ліквідацію скаржника поза межами процедури банкрутства, що унеможливлює застосування вказаного порядку до спірних правовідносин. Крім того, скаржник вказав на те, що на зміну Апеляційного суду Дніпропетровської області утворюється Дніпровський апеляційний суд, до якого, враховуючи положення ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», мають бути передані усі матеріали та документи, що пов`язані з діяльністю скаржника. Враховуючи зазначене, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідач з такою позицією скаржника не погодився, надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав на дотримання ним строку звернення до скаржника із заявою про визнання кредиторських вимог, яка була подана ним 30.11.2018. Також позивач зазначив, що наявність у скаржника статусу бюджетної установи не позбавляє його обов`язку по здійсненню капіталізації страхових виплат. Що ж стосується посилання скаржника на відсутність підстав для застосування до спірних відносин Порядку № 765, позивач зазначив, що інший механізм проведення капіталізації страхових виплат у випадку ліквідації юридичної особи у чинному законодавстві України відсутній, що є підставою для застосування вказаного порядку у всіх випадках ліквідації юридичної особи. З огляду на це, позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судове засідання 16.10.2019 сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце судового розгляду, своїх представників не направили, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертались.

З огляду на це, враховуючи норми ч. 2 ст. 313 КАС України, справу розглянуто без участі представників сторін.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на адресу голови комісії з припинення Апеляційного суду Дніпропетровської області була направлена заява від 30.11.2018 р. за №06-05/6162, в тексті якої зазначено, що на веб-порталі адміністративних послуг Міністерства юстиції України 03.10.2018 р. оприлюднено відомості стосовно припинення в результаті ліквідації Апеляційного суду Дніпропетровської області з зазначенням інформації про призначення ліквідатора з припинення вказаної юридичної особи - ОСОБА_2

Апеляційний суд Дніпропетровської області, як платник страхових внесків до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, зареєстрований 01.05.2001 у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Дніпропетровськ Дніпропетровської області, кінцевим правонаступником якого відповідно до наказу Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України від 27.07.2017 №70-ос є Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, строк для заявлення кредиторами своїх вимог до Апеляційного суду Дніпропетровської області у зв`язку з його ліквідацією встановлено до 04.12.2018.

Також, матеріалами справи підтверджено, що заява про визнання кредиторських вимог від 30.11.2018 № 06-05/6162 була направлена позивачем на адресу скаржника засобами поштового зв`язку 30.11.2018, що підтверджено поштовим повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Вказані обставини скаржником не спростовано.

Отже, колегія суддів зазначає, що позивач звернувся до скаржника із заявою про визнання кредиторських вимог своєчасно.

Колегією суддів встановлено, що кредиторські вимоги, що були заявлені позивачем до виплати скаржником складаються із капіталізованих страхових виплат для розрахунку з потерпілим на виробництві, а саме - у минулому головою Апеляційного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1, що підлягають виплаті на адресу позивача у зв`язку з ліквідацією скаржника.

Факт того, що ОСОБА_1 є потерпілим на виробництві та має право на отримання страхових виплат сторонами по справі не заперечується.

21.12.2018 Апеляційним судом Дніпропетровської області на адресу Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області було направлено лист від 21.12.2018 р. №04.4-59/18/2018 «Щодо невизнання кредиторських вимог», в тексті якого зазначено, що посилання Фонду на зазначені у заяві норми чинного законодавства є недоречними, а нарахування капіталізованих платежів бюджетною установою, яка не є банкрутом, Фонду не передбачено чинним законодавством. Відтак, дії по нарахуванню заборгованості по капіталізованим платежам Апеляційному суду Дніпропетровської області, який ліквідується поза процедурою банкрутства є протиправним і таким, що не підлягає задоволенню.

Правомірність такої відмови скаржника є предметом розгляду у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні спору, колегія суддів виходить з наступного.

Правовідносини сторін, що виникають у сфері правових, фінансових та організаційних засад загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я регулюються зокрема нормами Конституції України та Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до ч. 2 ст. 1205 ЦК України у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним у ст. 1200 цього Кодексу мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 5 ч. ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» джерелами формування коштів Фонду, крім іншого, є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведеними нормами передбачено обов`язок страхувальника проводити капіталізацію платежів для продовження страхових виплат непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого від нещасного випадку на виробництві та мали право на одержання від нього утримання, а також дітям потерпілого, народженим після його смерті.

Водночас положеннями ст. 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено джерела формування коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків. Зокрема, таким джерелом є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 765 затверджено Порядок капіталізації платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута перед громадянами внаслідок заподіяння шкоди їх життю і здоров`ю (далі - Порядок № 765).

Пунктом 1 Порядку № 765 встановлено, що відповідно до цього Порядку здійснюється капіталізація платежів для задоволення вимог, що виникли із зобов`язань суб`єкта підприємницької діяльності - банкрута відшкодувати шкоду, заподіяну життю і здоров`ю громадян, у тому числі застрахованих у Фонді соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, ліквідація Апеляційного суду Дніпропетровської області не пов`язана з його банкрутством, а зумовлена тим, що Указом Президента України від 29.12.2017 № 452/2017 «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» постановлено ліквідувати Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворити Дніпровський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську область з місцезнаходженням у містах Дніпрі та Кривому Розі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник правильно послався на норму ч. 6 ст. 7 КАС України, якою передбачено, що аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

З огляду на це, колегія суддів зазначає, що Порядок № 765 не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки ліквідація Апеляційного суду Дніпропетровської області не пов`язана з процедурою банкрутства.

Така позиція колегії суддів узгоджується з практикою розгляду аналогічних спорів Верховним Судом (постанова Верховного Суду від 31.01.2019 по справі № 804/1315/17).

Крім того, при вирішенні спору, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду. Суд, що ліквідується, в місячний строк з дня припинення здійснення правосуддя передає до новоутвореного суду матеріали та документи, пов`язані зі здійсненням таким судом повноважень, зокрема, архівні справи з основної діяльності, строки тимчасового зберігання яких ще не закінчилися, документи, не завершені в діловодстві, а також документи з кадрових питань в паперовому та електронному вигляді, фонди бібліотек, а судові справи та матеріали проваджень, що перебувають у володінні суду, що ліквідується, передаються негайно, до дня початку роботи новоутвореного суду.

Відповідно до ст.ст. 145, 148 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Державна судова адміністрація України здійснює функції організаційного та фінансового забезпечення діяльності органів судової влади та є головним розпорядником коштів щодо фінансового забезпечення діяльності апеляційних та місцевих судів загальної юрисдикції. Тобто, Апеляційний суд Дніпропетровської області не є головним розпорядником коштів та фінансується Державною судовою адміністрацією України.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, обов`язок щодо здійснення страхових виплат буде покладено на новоутворений Дніпровський апеляційний суд за рахунок грошових коштів, фінансування яких здійснюється Державною судовою адміністрацією України, що виключає підстави для проведення капіталізації страхових виплат, оскільки їх джерело не ліквідовано.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та винесення постанови про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 6 ст. 139 КАС України).

Відповідно до платіжного доручення від 03.07.2019 року №17 відповідач сплатив судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в сумі 22257,00 грн.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 КАС України).

Підпунктом 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, на час подання відповідачем апеляційної скарги ставка судового збору становила 22256,08 грн. (989159,31грн.*0,015*1,5).

З огляду на це, стягненню на користь відповідача за рахунок бюджетних асигнувань позивача підлягають судові витрати відповідача в сумі 22256,08 грн.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Апеляційного суду Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 160/547/19 скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути на користь Апеляційного суду Дніпропетровської області судові витрати в сумі 22256,08 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до статей 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 29.10.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко