Справа № 820/2522/17
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 р.Справа № 820/2522/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 12.08.19 року по справі № 820/2522/17

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК Технології Підйому"

про підтвердження обгрунтованості адміністративного арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК Технології Підйому", в якому просив суд:

- підтвердити обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна ТОВ "НВК Технології підйому" (37632175), застосованого на підставі рішення заступника начальника Головного управління ДФС у Харківській області від 19.06.2017 р.;

- накласти арешт на кошти, які перебувають на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "НВК Технології підйому", відкритих в банківських установах, шляхом зупинення видаткових операцій на таких рахунках.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що платник податків вчинив протиправну відмову від перевірки, а вказана обставина зумовлює застосування адміністративного арешту майна платника податків, у тому числі і у спосіб накладання арешту на кошти шляхом зупинення видаткових операцій на рахунку у банку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року позов залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що в матеріалах судової справи відсутні будь-які докази щодо проведеної перевірки ТОВ «НВК Технології Підйому».

ГУ ДФС у Харківській області вважає висновок, визначений у рішенні Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 по справі №820/2522/17, щодо проведеної перевірки таким, що прийнятий в супереч вимогам ст. 242 КАС України.

Наказ ГУ ДФС у Харківській області №5575 від 02.08.2018 та Наказ №2400 від 08.06.2017 - це різні накази, які передбачають проведення різні перевірки ТОВ «НВК Технології Підйому».

Враховуючи той факт, що наказ №5575 від 02.08.2018 - був визнаний незаконним, відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 по справі №520/8532/18, а отже Акт від 07.09.2018 №3757/20-40-14-22- 07/37632175, винесений внаслідок проведення перевірки на підставі наказу №5575 від 02:08.2018, не може бути визнано належним підтвердженням факту проведення перевірки TOB «НВК Технології Пілйому ».

За приписами п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При цьому, єдиною підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки законодавець визначив непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням встановлених вимог.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників) від допуску до перевірки на інших підставах не дозволяється.

Відповідно до абз. 7 п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України у разі відмови платника податків та/або посадових осіб платника податків розписатися у направленні на перевірку посадовими особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови.

Директору TOB «НВК Технології Підйому» була надана можливість ознайомитися із зазначеними документами. Однак, директор ТОВ «НВК Технолог Підйому» відмовився допускати посадових осіб контролюючого органу до проведеї перевірки.

У зв`язку із відмовою представника платника податків у допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, був складений Акт «Про відмову в допуску до перевірки ТОВ «НВК Технології Підйому», від 09.06.2017 №1108/20-40-14-12-11.

Отже, на думку позивача, дії ГУ ДФС у Харківській області повністю відповідають нормам чинного законодавства. З матеріалів даної справи вбачається, що посадовими особами ГУ ДФС у Харківській області були виконані у повному обсязі вимоги ст. 81 Податкового кодексу України, факт недопуску на перевірку належним чином зафіксований, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачем надано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому серед іншого зазначено, що факт проведеної перевірки насамперед підтверджується Актом перевірки, а також винесеними на підставі такого акту податковими повідомленнями-рішеннями.

Щодо твердження позивача про відсутність у матеріалах судової справи будь-яких доказів щодо проведеної перевірки ТОВ «НВК Технології Підйому» відповідач зазначає, що факт проведеної перевірки був встановлений у двох судових провадженнях (справа № 520/8532/18, справа 520/11982/18), де сторонами не заперечувався факт проведення відносно відповідача перевірки. По зазначеним справам судами були винесені рішення, які набрали законної сили та з якими можливо ознайомитись у загальнодоступному Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Таким чином, на думку відповідача, факт проведення перевірки відносно нього на підставі Наказу від 02.08.2018 № 5575 підтверджується належними та допустимими доказами, які були враховані судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що контролюючим органом було складено запит від 21.04.2017 р. №4313/10/20-40-14-13-18 про надання пояснень та документів по взаємовідносинам з ТОВ «ТД «НВК «Технології підйому» за грудень 2016р.

Названий запит було отримано Товариством 29.04.2017р.

У зв`язку з невиконанням Товариством вимог згаданого запиту контролюючим органом було видано наказ від 08.06.2017р. №2400 про призначення документальної позапланової виїзної перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства України у господарських взаємовідносинах з ТОВ «ТД «НВК Технології Підйому» (податковий номер 38970919) за грудень 2016 року.

09.06.2017 року о 13.00 посадовими особами контролюючого органу було складено акт «Щодо не допуску посадових осіб до проведення документальної позапланової виїзної перевірки» від 09.06.2017р. №1108/20-40-14-12-11.

Кваліфікувавши діяння платника як відмову від проведення перевірки, контролюючий орган за цією подією, пославшись на п.п. 92.3 ст.92 Податкового кодексу України, прийняв рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна від 19.06.2017 р. і 19.06.2017 року звернувся до суду у загальному порядку з вимогою про підтвердження обґрунтованості власного рішення про арешт майна і з вимогою про накладення арешту майна на кошти на рахунку платника.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість вимоги позивача про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують відповідача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

За визначенням п. 94.1 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Відповідно до п.п. 94.2.3 ст. 94 Податкового кодексу України адміністративний арешт майна платника податків може бути застосовано, якщо з`ясовується, що платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу;

Водночас із цим, адміністративний арешт майна платника податків є заходом державного податкового примусу, котрий застосовується до платника податків у разі вчинення будь-якого протиправного діяння з-поміж переліку наведених у п. 94.2 ст.94 Податкового кодексу України.

Відповідно до абз. 2 п. 94.6 ст. 94 Податкового кодексу України арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Згідно з ч.ч. 1 і 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом.

Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду (ч.1 ст.59).

Зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, а також в інших випадках, передбачених договором, Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", іншими законами та/або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, кореспондентському рахунку. Зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми або коли інше передбачено договором, законом чи умовами такого обтяження.

Аналізуючи наведені норми права, колегія суддів доходить до висновку, що арешт коштів на рахунку платника податків та зупинення видаткових операцій на рахунку платника податків співвідносяться як зміст заходу державного податкового примусу та форма практичної реалізації заходу державного податкового примусу.

Як вбачається із матеріалів справи, наказ Головного управління ДФС у Харківській області про проведення перевірки від 08.06.2017р. №2400 був оскаржений Товариством у межах справи №820/2468/17.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 10.08.2017 р. позов Товариства було залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду означене рішення окружного адміністративного суду було залишено без змін.

Таким чином, у спірних правовідносинах має місце випадок, коли платник протиправно, свідомо та умисно не виконав законного наказу контролюючого органу.

Разом з тим, податковим органом повторно було використано запит від 21.04.2017 р. №4313/10/20-40-14-13-18 при прийнятті наказу від 02.08.2018 р. №5575, який охоплював як той же період діяльності (грудень 2016 р.), що і наказ від 08.06.2017 р. №2400, так і стосувався взаємовідносин із тим же самим суб`єктом права - контрагентом постачальником (ТОВ «ТД «НВК «Технології підйому»).

Наказ від 02.08.2018 р. №5575 був реалізований контролюючим органом у спосіб проведення перевірки, результати перевірки були оформлені актом, з посиланням на цей акт перевірки владним суб`єктом були винесені відповідні податкові повідомлення - рішення.

Виданий на підставі запиту від 21.04.2017 р. №4313/10/20-40-14-13-18 новий наказ ГУ ДФС у Харківській області від 02.08.2018р. №5575 був оскаржений платником у судовому порядку у межах справи №520/8532/18.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.11.2018 р. у позові було відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 р. позов платника було задоволено, наказ ГУ ДФС у Харківській області від 02.08.2018р. №5575 було визнано протиправним і скасовано.

Ухвалою Верховного Суду від 11.07.2019 р. касаційну скаргу ГУ ДФС у Харківській області на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2019 р. по справі №520/8532/18 було повернуто у зв`язку з неоплатою судового збору.

Винесені за наслідками проведеної на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 02.08.2018 р. №5575 перевірки податкові повідомлення-рішення (у тому числі і за питаннями дотримання Товариством податкової дисципліни у грудні 2016р. у взаємовідносинах з ТОВ «ТД «НВК «Технології підйому») були скасовані судом у межах справи №520/11982/18 (рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.06.2019 р.)

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав реалізації заходи державного податкового примусу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість вимоги позивача про зупинення видаткових операцій платника податків на рахунках платника податків, відкритих в банківських установах, які обслуговують відповідача.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року по справі № 820/2522/17 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2019 року по справі № 820/2522/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 01.11.2019 року