Справа № 480/1712/19
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2019 р. Справа № 480/1712/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,
позивача - ОСОБА_1 ,
представників відповідача - Якименко О.І., Стегній А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Сумської міської ради (далі по тексту - відповідач), в якій просить:
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 року по справі № 818/2374/18, відповідачем було розглянуто питання щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_1 та рішенням від 03.04.2019 року № 4889-МР позивачу було відмовлено в затвердженні даного проекту у зв`язку з невідповідністю місця розміщення земельної ділянки, яку сформовано за результатами розроблення документації із землеустрою місцю розміщення земельної ділянки, на яку було подано заяву для отримання дозволу. Позивач вважає таку відмову незаконною та прийнятою з порушенням вимог Земельного кодексу України.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача, а також встановлено строк позивачу для подання відповіді на відзив, а відповідачу заперечення.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Представники відповідача проти позовних вимог заперечували та просили відмовити в їх задоволенні.
Суд, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
На виконання рішення суду, 27.02.2019 року на черговій сесії Сумської міської ради було винесено питання № 84 «Про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 між АДРЕСА_4 », інформація про що зафіксована в Протоколі ведення сесії Сумської міської ради від 27.02.2019р., в якому зазначено що за проект рішення проголосувало 20 депутатів (а.с. 73-74).
Рішенням Сумської міської ради від 03.04.2019 року № 4889-МР відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та наданні у власність земельної ділянки ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 між АДРЕСА_4 , площею 0,1000 га, кадастровий номер :14:003:0051 у зв`язку з невідповідністю місця розміщення земельної ділянки, яку сформовано за результатами розроблення документації із землеустрою місцю розміщення земельної ділянки, на яку було подано заяву для отримання дозволу. Категорія та функціональне призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови Сумської міської ради для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 72).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 3 Земельного кодексу України визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

В силу положень абзацу 1 ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 2 ст. 116 Земельного кодексу України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (частина третя статті 116 Земельного кодексу України).

Частинами 6-7 ст. 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Згідно з положеннями ч. 9-10 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а у разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Тобто, відповідно до статті 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів статті 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

Отже, виходячи з аналізу норм земельного законодавства, які встановлюють механізм і процедуру звернення осіб до органів місцевого самоврядування з питань надання у власність ділянок, вбачається, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою та розроблення проекту землеустрою, є стадіями одного процесу та нерозривно пов`язані між собою.

Разом з тим, суд зазначає, що строк розгляду клопотання є строком виконання органом місцевого самоврядування своїх повноважень (компетенції). Цей строк разом з іншими елементами (складовими) утворюють структуру повноважень суб`єкта владних повноважень. Недотримання строку виконання обов`язку є свідченням формального порушення реалізації повноважень, проте, повинно оцінюватися в межах причин і умов, які призвели до цього. Недотримання строку виконання обов`язку не означає припинення повноважень органу місцевого самоврядування і втрату ним правоможності на ухвалення будь-яких рішень.

Згідно з абзацом 3 частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України особа має право замовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки без згоди уповноваженого органу, якщо уповноважений орган у місячний строк не надав ні дозволу на його розроблення, ні мотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Проте, цією нормою закріплено виключно право, а не обов`язок громадянина замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу та жодним чином не позбавляє його права на отримання від уповноваженого органу після спливу місячного строку дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у його наданні, а також права на судовий захист у випадку неможливості реалізації права на отримання відповідного дозволу (бездіяльності суб`єкта владних повноважень) або відмови у його надані після спливу місячного строку (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року в справі № 806/3095/17).

Водночас частина шоста статті 118 Земельного кодексу України передбачає відповідний перелік документів, що має бути поданий до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, а саме: клопотання, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри; графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені статтею 118 ЗК України.

З аналізу зазначеної норми законодавства суд вбачає, що разом з клопотанням, в якому зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри, подаються також графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

З матеріалів справи суд вбачає, що враховуючи те, що у термін більше ніж місяць Сумською міською радою не було надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою чи вмотивованої відмови у його наданні, на підставі договору № 31/17 від 20.03.2017, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , останнім було розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_2 між АДРЕСА_6 . АДРЕСА_3 та Козацьким АДРЕСА_2 (а.с. 82-123).

Висновком головного архітектора ОСОБА_5 В. №143/08.01.01-15 від 23.05.2017 погоджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою АДРЕСА_2 , між АДРЕСА_6 . Льотна та Козацьким АДРЕСА_2 (а.с. 111-112).

Також експертом державної експертизи Кулєшовою Н.М. надано висновок про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 06.10.2017 № 14028/82-17, відповідно до якого погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу (а.с. 114).

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2018 р. у справі № 818/2374/18, 27.02.2019 року на черговій сесії Сумської міської ради було винесено питання № 84 «Про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 між АДРЕСА_4 ». Проте рішенням Сумської міської ради від 03.04.2019 року № 4889-МР було відмовлено в затвердженні даного проекту землеустрою, у зв`язку з невідповідністю місця розміщення земельної ділянки, яку сформовано за результатами розроблення документації із землеустрою місцю розміщення земельної ділянки, на яку було подано заяву для отримання дозволу (а.с. 72).

При порівнянні викопіювання з кадастрового плану із зображенням бажаної земельної ділянки (а.с. 134), яке було подано позивачем до Сумської міської ради разом із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та викопіювання з кадастрової карти (плану), яке міститься в спірному проекті землеустрою, судом встановлено розбіжність між місцем знаходження земельної ділянки, яку бажав отримати позивач (а.с. 103). Тобто фактично проект землеустрою було розроблено на іншу земельну ділянку, а не на ту, на яку позивач просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

В судовому засіданні в якості свідка був допитаний ОСОБА_4 (який є розробником спірного проекту землеустрою), який зазначив, що при поданні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою зазначається лише орієнтовне місце знаходження бажаної земельної ділянки. Ним було розроблено проект землеустрою на ту земельну ділянку, яку зазначив йому позивач. Крім того ОСОБА_4 вважає, що законодавство не вимагає того, що в проекті землеустрою повинні міститися графічні матеріали із зображенням бажаної земельної ділянки, які подавалися особою разом із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Разом з тим допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 (начальник управління містобудування та архітектури Сумської міської ради), яким було погоджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зазначив, що так, даний проект був ним погоджений, проте при погодженні даний проект перевірявся саме на відповідність вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам та правилам. При цьому питання щодо того, чи проект землеустрою розроблено на ту земельну ділянку, яку позивачем було зазначено у заяві про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, не досліджувалося.

Водночас судом встановлено, що спірний проект землеустрою не містить графічних матеріалів (викопіювання) із зображенням бажаної земельної ділянки, яку було додано позивачем до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, а відтак суд зазначає, що при дослідженні спірного проекту землеустрою, ані ОСОБА_6 , а ні експерт державної установи не мали змоги встановити чи відповідає розташування земельної ділянки, на яку розроблено проект землеустрою, тій, на яку позивач просив надати дозвіл.

Як вже зазначалося судом вище, отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою та розроблення проекту землеустрою, є стадіями одного процесу та нерозривно пов`язані між собою, отже, суд доходить висновку, що розроблення проекту землеустрою на іншу земельну ділянку, ніж на ту, на яку подано заяву на розроблення проекту землеустрою, не відповідає вимогам ст. 118 Земельного кодексу України.

А відтак суд зазначає, що оскільки позивачем було подано до Сумської міської ради на затвердження проект землеустрою, розроблений на іншу земельну ділянку, ніж на ту, на яку ним подавалася заява про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, у відповідача відповідно були відсутні підстави для затвердження даного проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Крім того суд зазначає, що як встановлено судом, відповідно до Детального плану території по АДРЕСА_4 , земельна ділянка, яка зображена на графічних матеріалах, що позивачем було додано до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, запроектована з функціональним призначенням - зелені насадження загального користування (а.с. 139).

Відповідно до ст. 51 Земельного кодексу України до земель рекреаційного призначення належать, зокрема земельні ділянки зелених зон і зелених насаджень міст та інших населених пунктів.

Разом з тим за приписами ч. 3 ст. 52 Земельного кодексу України на землях рекреаційного призначення забороняється діяльність, що перешкоджає або може перешкоджати використанню їх за призначенням, а також негативно впливає або може вплинути на природний стан цих земель.

Отже передання земельної ділянки, віднесеної до територій зелених насаджень загального користування (земельної ділянки зелених зон і зелених насаджень міст), для будівництва й обслуговування житлового будинку без зміни її цільового призначення суперечить приписам Земельного кодексу України.

При цьому суд зазначає, що самостійна зміна місця розташування земельної ділянки при розробленні проекту землеустрою, без подання заяви про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою саме щодо цієї земельної ділянки, є порушенням процедури визначеної ст. 118 Земельного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради від 03 квітня 2019 року № 4889-МР Про відмову у наданні у власність ОСОБА_1 земельної ділянки в частині відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її власність ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Суми, між вул. Льотна та Козацьким проспектом орієнтовною площею 0,1000 га, кадастровий номер :14:003:0051 категорія та функціональне призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови Сумської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) та зобов`язання Сумської міської ради розглянути питання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 . Суми, між вул. Льотна та Козацьким проспектом орієнтовною площею 0,1000 га, кадастровий номер :14:003:0051 категорія та функціональне призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови Сумської міської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29.10.2019 року.

Суддя В.О. Павлічек