Справа № 580/2746/19
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року справа № 580/2746/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Паламаря П.Г. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про визнання протиправним рішення і зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

05.09.2019 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з адміністративним позовом до Смілянської міської ради Черкаської області (20700, м. Сміла, вул. Незалежності, 37), в якому просить:

-визнати протиправним рішення Смілянської міської ради № 97-32/VII від 25.04.2019;

-зобов`язати Смілянську міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 вересня 2017 року ним було подано до Смілянської міської ради заяву про отримання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд, як для учасника АТО згідно ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за адресою АДРЕСА_2 Відповідачем прийняте рішення № 54-20/VII від 17.11.2017 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Зазначене рішення оскаржене до Смілянського міськрайонного суду та за наслідками розгляду адміністративної справи № 703/3201/17 прийняте рішення про задоволення позову та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву про надання дозволу на складання проекту землеустрою. На виконання рішення суду відповідач повторно розглянув заяву та рішенням сесії Смілянської міської ради за № 97-32/VII від 25.04.2019 відмовлено у наданні дозволу на складання проекту землеустрою у зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта генеральному плану міста Сміла. Вважає зазначене рішення незаконним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідач надав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позову та зазначив, що у зв`язку з відсутністю детального планування та зонування міста Сміли, а також відсутністю можливості відповідно до генерального плану міста задовольняти потреби громадян України у виділенні земельних ділянок під забудову, встановленням Законом №303 8-VI прямої заборони при відсутності плану зонування або детального плану надавати земельні ділянки у власність, задля уникнення обставин при яких заявник після розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки фактично буде позбавлений можливості безпосередньо отримати її у власність, що свідчитиме про невиправданість його очікування та фінансових затрат, враховуючи рекомендації постійної комісії міської ради з питань земельних відносин та містобудування, екології, раціонального природокористування, дотриманням процедури прийняття рішень визначеної чинним законодавством, міська рада при прийнятті рішення №97-32/УІІ діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а це в свою чергу підтверджує не відповідність місця розташування земельної ділянки (зазначеної Позивачем в заяві від 12.09.2017) наміру містобудівній документації.

У судове засідання призначене на 07.10.2019 позивач та представники відповідача не прибули.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач про причину неявки представників суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України суд перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

12 вересня 2017 року подано заяву до Смілянської міської ради про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка), як для учасника АТО згідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №898-р "Питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками" за адресою АДРЕСА_2.

Смілянською міською радою прийняте рішення № 54-10/VII від 17.11.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 в зв`язку з невідповідністю наміру містобудівній документації.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся із позовом до суду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 29.01.2019 у справі № 703/3201/17 позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано рішення Смілянської міської ради №54-20/VII від 17.11.2017 про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 протиправним. Зобов`язано Смілянську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

28.03.2019 заяву ОСОБА_1 12.07.2017 розглянуто на засіданні постійної комісії міської ради з питань земельних відносин та містобудування, екології, раціонального природокористування Смілянської міської ради та прийняте рішення підготувати проект про відмову у наданні дозволу та винести на розгляд чергової сесії міської ради.

Смілянська міська рада прийняла рішення № 97-32/VII від 25.04.2019 відмовити у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) на АДРЕСА_2 в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта генеральному плану міста Сміла.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивач звернувся із позовом до суду.

Також, суд звернув увагу на пояснювальну записку до проекту рішення міської ради за підписом начальника управління архітектури, регулювання забудови та земельних відносин міста «Про відмову в наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд на АДРЕСА_2 » без № та дати. У вказаному документі зазначено, що генеральним планом забудови м. Сміла, затвердженим розпорядженням представника президента України у Черкаській області від 06.04.1992 № 209 у визначеному в зверненні місці передбачено резервну територію під малоповерхову житлову забудову. А тому заявлена ініціатива не відповідає функціональному призначенню.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 14 Конституції України Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Пунктом «б» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, серед іншого, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключною компетенцією сільських, селищних, міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частина 1 ст. 116 Земельного кодексу України визначає, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).

Частиною 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. У разі, якщо в місячний строк з дня реєстрації клопотання відповідний орган місцевого самоврядування не надає дозволу на розроблення проекту землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє орган місцевого самоврядування, додавши до письмового повідомлення договір на виконання робіт із землеустрою.

Таким чином, ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України визначено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

В оскаржуваному рішенні підставою відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зазначено з невідповідність місця розташування об`єкта генеральному плану міста Сміла, що формально узгоджується з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України.

У рішенні відповідача відсутні обґрунтування у чому невідповідність місця розташування об`єкта генеральному плану міста оскільки відповідно до Генерального плану м. Сміла вказана територія зарезервована під розміщення малоповерхової житлової забудови. А відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 Будинки і споруди ЖИТЛОВІ БУДИНКИ

малоповерхова забудова - забудова території одно-, дво-, триповерховими житловими будинками різних типів.

Крім того, суд звертає увагу, що відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою позивача є повторною та з аналогічних підстав. Фактично при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач рішення Смілянського міськрайонного суду від 29.01.2019 у справі № 703/3201/17, що набрало законної сили, не врахував, підставу для відмови продублював, клопотання розглянув формально без урахування положень частини сьомої ст. 118 ЗК України.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини першої статті 2 КАС України є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Захист прав - це застосування правових засобів з метою забезпечення права у сфері публічно-правових відносин. Право на захист - самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам законодавства.

Обов`язковою ознакою рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки (права чи обов`язки) для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий (обтяжуючий) характер.

У свою чергу, належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Водночас, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало наступних звернень до суду.

Частиною 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом. Між тим, матеріали справи таких доказів не містять. Смілянською міською радою не доведено законності та обґрунтованості прийнятого рішення № 97-32/VII від 25.04.2019, жодних доказів правомірності відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідачем також не надано.

Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що спірне рішення не ґрунтується на вимогах закону та підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача про визнання протиправним та скасування рішення Смілянської міської ради № 97-32/VII від 25.04.2019.

Щодо позовної вимоги зобов`язати Смілянську міську раду прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 суд зазначає таке.

Відповідно до Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів РЄ державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Отже, дискреційним повноваженням є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Водночас, згідно п. 4 ч. 2 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням тієї обставини, що оскаржуване рішення відповідача в розглядуваній ситуації не ґрунтується на дискреційних повноваженнях, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2 .

Щодо встановлення судового контролю за виконанням вказаного рішення в порядку ст. 382 КАС України, то відповідно до зазначеної правової норми такі дії є правом, а не обов`язком суду та позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що дане рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконане, в зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права, тому, дана вимога позивача не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, позивач відповідно до п. 13 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення до суду) звільнений від сплати судового збору, витрати позивача, пов`язані з залученням свідків та проведенням експертиз також відсутні, отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 77, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним рішення Смілянської міської ради № 97-32/VII від 25.04.2019;

Зобов`язати Смілянську міську раду прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНН НОМЕР_1 ) на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,1 га в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд (присадибна ділянка) за адресою АДРЕСА_2.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар