Справа № 640/18535/18
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Приватного підприємства «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ПП «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» (далі - позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі - відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17 жовтня 2018 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 липня 2019 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, у період з 25.04.2018 року по 02.07.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну планову виїзну перевірку Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2017 року.

В ході перевірки було встановлено, що позивачем порушено пункт 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 П(С)БО 15 «Доходи» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року № 290, пункту 910 пункту 10, пункту 11 М(С)БО «Дохід», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 228 686 203 грн., у тому числі: за 2015 рік у розмірі 42 410 313 грн., за 2016 рік у розмірі 170 703 332 грн., за 2017 рік у розмірі 15 572 559 грн.

Результати перевірки оформлені Актом № 2081/28-10-14-01/33614922 від 09.07.2018 року.

01.08.2018 року на підставі висновків Акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 275 255,75 грн., з яких 228 686 203 грн. - за основним платежем та 46 569 204,75 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням подав до Державної фіскальної служби України скаргу.

В період з 03.10.2018 року по 05.10.2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби проведено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» з питань зазначених у скарзі Приватного підприємства «ОККО-Бізнес Контракт» до Державної фіскальної служби України (вхідний № 50018/6 від 13.08.2018 року) на податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 01.08.2018 року № .

За результатами проведеної перевірки Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби складено Акт від 09.10.2018 року № 2907/28-10-14-01/33614922, яким встановлено порушення Приватним підприємством «ОККО-Бізнес Контракт» пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пункту 5 П(С)БО 15 «Доходи», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290, пункту 910 пункту 10, пункту 11 М(С)БО «Дохід», в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 228 686 203 грн., у тому числі: за 2015 рік у розмірі 42 410 313 грн., за 2016 рік у розмірі 170 703 332 грн., за 2017 рік у розмірі 15 572 559 грн.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 10.10.2018 року № 33237/6/99-99-11-01-02-25 скасовано податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 01.08.2018 року № в частині донарахувань до складу доходів повної вартості реалізованих нафтопродуктів комісіонерам (ТОВ «ОККО Схід», ТОВ «ОККО Нафтопродукт», ТОВ «ОККО Рітейл») і у відповідній частині суму штрафу (фінансових) санкцій, а в іншій частині податкове повідомлення-рішення залишено без змін.

На підставі складеного акту перевірки та рішення про результати розгляду скарги, Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби винесено податкове повідомлення-рішення від 17.10.2018 року № , яким Приватному підприємству «ОККО-Бізнес Контракт» збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 18 578 626 грн., з яких 14 862 901 грн. - за основним платежем та 3 715 725 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.

З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У пункті 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України визначено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Аналіз положень пунктів 44.1, 44.2 статті 44, пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України свідчить, що платник податку на прибуток підприємств з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248 (зі змінами) (далі Положення № 318), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

У пунктах 6, 7 розділу «Визнання витрат» зазначеного Положення № 318 визначено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно з пунктом 5 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 грудня 1999 року за № 860/4153 (зі змінами), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.

Виходячи з положень абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Аналіз вказаних норм законів свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством, що передбачено у пункті 44.2 статті 44 Податкового кодексу України.

За змістом абзацу 11 частини першої статті 1, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити, перелік яких визначено у цій нормі.

Таким чином, у податковому обліку понесені витрати на придбання товарів/послуг та доходи від реалізації товарів/послуг мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення.

До первинних документів бухгалтерського обліку, що підтверджують показники, відображені платником податків у податковій звітності, належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, які за змістом відповідають вимогам закону та які відображають реальні господарські операції.

Водночас нереальність господарських операцій з придбання/постачання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції встановлено, що за перевіряємий період відбулися господарські відносини між позивачем та його контрагентами, а саме: ТОВ «Сільвер-Буд», Фермерським господарством «АГРОГРАНО», ТОВ «Родинне поле», ТОВ «Спіріт Компані», ТОВ «Енерго-Магістраль».

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2016 року між ПП «ОККО-Бізнес Контракт», (продавець) та ТОВ «Сільвер-Буд» (покупець) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів № 30ОБКТЛ-1596, за умовами якого продавець зобов`язується передати покупцю у власність нафтопродукти, а саме: бензин А-95, А-92, Pulls 95, дизельне паливо, Pulls Diesel, СПБТ (скраплений газ), а покупець зобов`язується отримувати товар та повністю оплачувати вартість (ціну) товару.

Умовами договору передбачено, що продавець (як зберігач) зобов`язується зберігати придбаний покупцем товар, а покупець (як поклажодавець) зобов`язується оплатити вартість (ціну) зберігання придбаного ним товару. Ціна (вартість) товару за цім договором визначається та встановлюється підприємством в односторонньому порядку з урахуванням ринкових цін на відповідні види нафтопродуктів (газопродуктів).

Пунктами 2.1-2.14 договору передбачено, що позивач зобов`язується передати клієнту товар у власність лише на підставі повної попередньої оплати (якщо інше не передбачено у додатку до цього договору) та повної попередньої оплати вартості (ціни) зберігання товару.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.6 договору, клієнт здійснює 100% попередню (авансову) оплату товару (якщо інше не передбачено у додатку до цього договору) на підставі рахунку-фактури, виставленого підприємством, протягом дня його виставлення підприємством.

Згідно наявних у матеріалах справи накладних на відпуск товарів та актів приймання-передачі бланків-дозволів вбачається, що в період з 09.12.2016 року по 30.05.2017 року позивачем реалізовано ТОВ «Сільвер-Буд» нафтопродукти (зріджений газ, дизельне паливо, паливо дизельне Pulls Diesel, бензин А-95, бензин А-92) всього у загальній кількості 1 248 510 літрів.

Між позивачем та ТОВ «Сільвер-Буд» підписані акти виконаних робіт від 17.07.2017 року, 30.03.2017 року, 06.04.2017 року, 26.04.2017 року, 13.06.2017 року, 19.06.2017 року, 25.07.2017 року, 23.08.2017 року, 11.09.2017 року, 19.09.2017 року.

Також у матеріалах справи наявні платіжні доручення, зі змісту яких вбачається, що ПП «ОККО-Бізнес контракт» отримано від ТОВ «Сільвер-Буд» грошові кошти у сумі 25 795 032,20 грн. з ПДВ.

27.01.2017 року між позивачем (продавець) та ТОВ «Сільвер-Буд» (покупець) укладено договір № 56ОБКДГ-0507 купівлі-продажу нафтопродуктів, за умовами якого продавець зобов`язується передати нафтопродукти, масла (мастила) та автохімію у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити його ціну (вартість).

З п. 2.1 договору вбачається, що передача у власність (поставка) товару здійснюється на умовах: EXW - Україна, вул. Вітовського, 53 (територія Галицької нафтобази ПП «ОККО-Бізнес контракт») в редакції офіційних правил тлумачення торговельних марок тлумачення торговельних термінів Інкотермс - 2000.

Згідно з пунктом 2.2 товар передається покупцеві окремими партіями (частинами). Кожна окрема партія товару передається в рамках цього договору лише після попереднього усного узгодження сторонами її асортименту, номенклатури, кількості, якості, ціни (вартості), умов та строків (термінів) її поставки (передачу у власність). Кількість товару у кожній партії зазначається сторонами у відповідній видатковій накладній або у відповідному акті приймання-передачі товару (пункт 2.4 договору).

Так, згідно наявної у матеріалах справи накладної № 560БКДГ-0507- від 01.02.2017 року, ТОВ «Сільвер-Буд» придбало у позивача товар (дизельне паливо) в кількості 5 040 л на загальну суму 102 564 грн.

На підтвердження отримання та транспортування товару позивачем надано довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей та товарно-транспортну накладну.

Також, судом встановлено, що у перевіряємий період між позивачем (продавець) та Селянським (фермерським) господарством «Любава-І» (покупець) було укладено два аналогічних за змістом договори купівлі-продажу нафтопродуктів, масла (мастила) та авто хімії, а саме від 24.03.2016 року договір №56ОБКДГ-0395 та від 14.03.2016 року договір №24ОБКДГ-0502.

На підтвердження фактичного виконання вказаних договорів позивачем було надано до суду видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей та товарно-транспортні накладні.

В Акті перевірки зазначено, що згідно наданих ПП «ОККО-Бізнес Контракт» до перевірки платіжних доручень ПП «ОККО-Бізнес контракт» отримано від С(Ф)Г «Любава-І» грошові кошти у сумі 5 234 355,63 грн. з ПДВ.

Також з матеріалів справи вбачається, що у перевіряємий період між ПП «ОККО-Бізнес Контракт» (продавець) та ТОВ «Родинне Поле» (покупець) укладено два аналогічних за змістом договори купівлі-продажу нафтопродуктів, масла (мастила) та автохімії, а саме від 12.05.2016 року № 24ОБКДГ-0527 та від 11.05.2016 року № 24ОБКДГ-0527.

На підтвердження фактичного виконання вказаних договорів позивачем було надано до суду видаткові накладні, довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей та товарно-транспортні накладні.

В Акті перевірки зазначено, що згідно наданих ПП «ОККО-Бізнес Контракт» до перевірки платіжних доручень ПП «ОККО-Бізнес контракт» отримано від ТОВ «Родинне Поле» грошові кошти у сумі 1 350 407,28 грн. з ПДВ.

Також, у перевіряємий період відбулись господарські відносини між позивачем та ТОВ «Спіріт Компані».

Зокрема, 14.03.2017 року між ПП «ОККО-Бізнес Контракт» та ТОВ «Спіріт Компані» укладено договір № 31ОБКТЛ-2056 купівлі-продажу нафтопродуктів, за умовами якого підприємство (як продавець) зобов`язується передати клієнту (як покупцеві) у власність нафтопродукти, а саме: бензин А-95, А-92, Pulls 95, дизельне паливо, Pulls Diesel, СПБТ (скраплений газ), а покупець зобов`язується отримувати товар та повністю оплачувати вартість (ціну) товару. Відповідно до умов цього договору підприємство (як зберігач) зобов`язується зберігати придбаний клієнтом у підприємства товар, а клієнт (як поклажодавець) зобов`язується оплатити вартість (ціну) зберігання придбаного ним товару.

Пунктами 2.1-2.14 договору передбачено, що підприємство зобов`язується передати клієнту товар у власність лише на підставі повної попередньої оплати (якщо інше не передбачено у додатку до цього договору) та повної попередньої оплати вартості (ціни) зберігання товару. Факт передачі товару у власність клієнта підтверджується підписанням уповноваженими представниками обох сторін у видатковій накладній.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.6 договору, клієнт здійснює 100% попередню (авансову) оплату товару (якщо інше не передбачено у додатку до цього договору) на підставі рахунку-фактури, виставленого підприємством, протягом дня його виставлення підприємством. Плата здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок підприємства.

Згідно наявних у матеріалах справи накладних на відпуск товарів та актів приймання-передачі бланків-дозволів вбачається, що в період з 15.03.2017 року по 25.10.2017 року позивачем реалізовано ТОВ «Спіріт Компані» нафтопродуктів (бланки дозволи та паливні картки) по товарах (зріджений газ, дизельне паливо, паливо дизельне Pulls Diesel, бензин А-95, бензин А-92) всього у загальній кількості 833 640 літрів.

Між позивачем та ТОВ «Спіріт Компані» підписані акти виконаних робіт №31ОБКТЛ-2056- від 25.10.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 12.10.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 19.09.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 31.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 28.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 28.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 28.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 28.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 28.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 19.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 15.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 10.08.2017 року, № 31ОБКТЛ-2056- від 21.07.2017 року.

Згідно наданих ПП «ОККО-Бізнес Контракт» до перевірки платіжних доручень, ПП «ОККО-Бізнес контракт» отримано від ТОВ «Спіріт Компані» грошові кошти у сумі 18 465 460,10 грн. з ПДВ.

Крім того у перевіряємий період відбулись господарські відносини між позивачем та ТОВ «Енерго-Магістраль».

Так, 21.04.2016 року між позивачем та ТОВ «Енерго-Магістраль» укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів №39ОБКТЛ-1886, за умовами якого підприємство (як продавець) зобов`язується передати клієнту (як покупцеві) у власність нафтопродукти, а саме: бензин А-95, А-92, Pulls 95, дизельне паливо, Pulls Diesel, СПБТ (скраплений газ), а покупець зобов`язується отримувати товар та повністю оплачувати вартість (ціну) товару. Відповідно до умов цього договору підприємство (як зберігач) зобов`язується зберігати придбаний клієнтом у підприємства товар, а клієнт (як поклажодавець) зобов`язується оплатити вартість (ціну) зберігання придбаного ним товару.

Пунктами 2.1-2.14 договору передбачено, що підприємство зобов`язується передати клієнту товар у власність лише на підставі повної попередньої оплати (якщо інше не передбачено у додатку до цього договору) та повної попередньої оплати вартості (ціни) зберігання товару. Факт передачі товару у власність клієнта підтверджується підписанням уповноваженими представниками обох сторін у видатковій накладній.

Згідно з пунктами 3.1, 3.2, 3.6 договору, клієнт здійснює 100% попередню (авансову) оплату товару (якщо інше не передбачено у додатку до цього договору) на підставі рахунку-фактури, виставленого підприємством, протягом дня його виставлення підприємством.

Згідно наявних у матеріалах справи накладних на відпуск товарів та актів приймання-передачі бланків-дозволів вбачається, що в період з 21.04.2016 року по 17.05.2016 року позивачем реалізовано ТОВ «Енерго-Магістраль» нафтопродуктів на загальну суму 60 220 грн., в тому числі ПДВ - 10 036,67 грн.

Між ПП «ОККО-Бізнес Контракт» та ТОВ «Енерго-Магістраль» підписані акти приймання-передачі нафтопродуктів на зберігання № 39ОБКТЛ-1886- від 21.04.2016 року та № 39ОБКТЛ-1886- від 17.05.2016 року.

Також у період з 27.04.2016 року по 30.04.2016 року між позивачем та ТОВ «Енерго-Магістраль» було укладено декілька аналогічних за змістом договорів, а саме:

- від 27.04.2016 року договір № 40ОБКПК-0486 купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток, за умовами якого продавець зобов`язується передавати у власність (поставляти) покупцеві товари та надавати послуги з використання ПК та АЗС, а покупець зобов`язується приймати товар, послуги та повністю оплачувати їх вартість, в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі та додатках (додаткових угодах) до нього. Отримання товарів та послуг покупцем здійснюється через пред`явників ПК. Пунктом 2.3. з метою належного виконання покупцем умов цього договору щодо замовлення та отримання товарів і послуг, продавець на період дії договору, забезпечує покупця паливними картками в необхідній покупцю кількості. Паливні картки є власністю продавця. Покупець не набуває права власності на отримані паливні картки продавця, не вправі використовувати їх в інших цілях, не пов`язані з виконанням цього договору зобов`язується повернути паливні картки продавцю після припинення поставок товарів та надання послуг за цим договором. Згідно з пунктом 2.4 договору, передача ПК покупцю здійснюється на підставі заявки покупця. Факт передачі ПК та ПІН-кодів до них покупцю підтверджується відповідним актом приймання-передачі ПК, що підписується сторонами та становить невід`ємну частину цього договору.

Пунктом 26.3 договору визначено, що з метою належного виконання своїх зобов`язань щодо поставки товарів, надання послуг, продавець самостійно залучає необхідну кількість експлуатантів АЗС. Сторони погодили, що товар вважається поставленим та послуги вважаються надані по цьому договору в тих випадках, коли передачу (надання) товарів та послуг по ПК було здійснено експлуатантом АЗС, інформація про яких може зазначатися в чеках POS-терміналу чи касових чеках (чеках реєстраторів розрахункових операцій АЗС);

- від 27.04.2016 року № 40ОБКПК-0486 купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток;

- від 30.04.2016 року договір № 24ОБКПК-2509 купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток;

- від 30.04.2016 року договір № 24ОБКПК-2508 купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток;

- від 30.04.2016 року № 24ОБКПК-2509 купівлі-продажу товарів з використанням паливних карток.

У матеріалах справи наявні акти прийому-передачі від 26.04.2016 року, 21.06.2016 року, 22.08.2016 року, 18.01.2017 року, 30.04.2016 року; накладні на відпуск товарів.

20.09.2016 року між ПП «ОККО-Бізнес Контракт та ТОВ «Енерго-Магістраль» укладено договір № 24ОБКДГ-0566 купівлі-продажу товарів, за умовами якого продавець зобов`язується передати нафтопродукти, масла (мастила) та автохімію у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та повністю оплатити ціну (вартість).

Пунктом 2.1 договору визначено, що передача у власність (поставка) товару здійснюється на таких умовах: EXW - Україна, вул. Пластова, 1 (територія Львівської нафтобази ПП «ОККО-Бізнес Контракт») в редакції офіційних правил тлумачення торговельних марок тлумачення торговельних термінів Інкотермс - 2000.

На підтвердження реальності здійснення господарських операцій до матеріалів справи долучено видаткові накладні на загальну суму 1 720 865,79 грн., в тому числі ПДВ - 286 810,65 грн. та товарно-транспортні накладні.

В Акті перевірки зазначено, що згідно наданих ПП «ОККО-Бізнес Контракт» до перевірки платіжних доручень ПП «ОККО-Бізнес контракт» отримано від ТОВ «Енерго-Магістраль» грошові кошти у сумі 31 726 421,30 грн. з ПДВ.

Колегія суддів здійснила аналіз умов договорів та оцінку наданих до суду первинних документів податкового та бухгалтерського обліку за вказаними господарськими операціями (договорів, видаткових накладних тощо) на відповідність вимогам, передбаченим статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року №88, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за №168/704) (далі - Положення № 88).

Так, статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV встановлено, що первинний документ це документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення і повинен мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, апеляційний суд встановив наступне.

Пунктом 3.1 у всіх наведених вище договорах купівлі-продажу нафтопродуктів передбачено, що клієнт здійснює 100% попередню (авансову) оплату товару (якщо інше не передбачено у додатку до цього договору) на підставі рахунку-фактури, виставленого підприємством, протягом дня його виставлення підприємством.

Як правильно звернув увагу суд першої інстанції, у матеріалах справи відсутні рахунки-фактури.

Пунктом 3.9 договорів передбачено, що продавець зобов`язується належним чином і в установлений законодавством строк складати податкові накладні, розрахунки коригування до податкових накладних і реєструвати їх в Єдиному реєстрі податкових накладних та за окремо надісланими запитами покупця, протягом 5-ти календарних днів надавати їх покупцю в електронній формі на вказану ним електронну адресу або за допомогою програмного забезпечення.

У зв`язку з тим, що продаж товару за цим договором має безперервний та ритмічний характер, а оплата здійснюється з визначеною договором періодичністю, сторони погодили, що продавець у визначених чинним законодавством випадках за наявності підстав зобов`язується один раз на місяць, не пізніше останнього календарного дня кожного поточного календарного місяця, складати зведену податкову накладну на товари, передані/надані у такому поточному календарному місяці. В такому випадку за окремо надісланими запитами покупця протягом 15-ти календарних днів йому надається Реєстр товаро-супровідних документів, за якими здійснювався продаж товару. Зведена податкова накладна (зведений акт приймання-передачі) складається та надається покупцю до 10 календарного числа календарного місяця, наступного за звітним періодом.

Проте, до суду позивачем не надано податкові накладні виписані на користь контрагентів (у разі складання зведеної податкової накладної - запити покупцям).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відсутність в матеріалах справи рахунків-фактур та податкових накладних не дає можливості суду встановити їх оформлення у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В Акті перевірки також відсутні відомості стосовно надання контролюючим органам оцінки вказаним первинним документам.

В Акті перевірки контролюючим органом зроблений висновок про невідповідність кількості нафтопродуктів зазначених у видаткових накладних, в актах прийому-передачі нафтопродуктів на зберігання та в актах виконаних робіт по послугам зберігання нафтопродуктів.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що за умовами договору, акти виконаних робіт по послугам зберігання складаються сторонами у випадку настання обставин, передбачених пунктами 4.6, 4.7 договору, а саме: видачі нових бланків-дозволів замість протермінованих, тобто у випадку надання послуг із зберігання товару поза межами терміну (строку) дії бланку дозволу, вартість яких не включається в ціну товару. В інших випадках підприємство вправі виставляти клієнту один рахунок-фактуру на оплату ціни (вартості) товару та на оплату ціни (вартості) послуг зберігання товару.

Вказані пояснення колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки умовами договорів купівлі-продажу нафтопродуктів передбачена можливість виставляти клієнту один рахунок-фактуру на оплату ціни (вартості) товару та на оплату ціни (вартості) послуг зберігання товару (пункт 3.8 договору), проте не передбачено випадків за яких складається/не складається акт виконаних робіт по зберіганню нафтопродуктів.

У п. 4.6 договорів купівлі-продажу нафтопродуктів зазначено, що протерміновані бланки-дозволи на строк не більше 30 календарних днів підлягають заміні протягом 1 робочого дня після одержання продавцем письмової вимоги покупця. Заміна-бланків-дозволів у зв`язку з закінченням строку їхньої дії здійснюється лише один раз. У випадку неотримання покупцем товарів протягом строку дії бланків дозволів, що видані взамін протермінованих, наступна заміна таких бланків з причин протермінування продавцем не здійснюється, а неотримані продавцем товари зараховуються продавцем як майнова неустойка за порушення покупцем зобов`язань передбачених пунктом 2.10 цього договору, яка обчислюється в розмірі 100% від кількості товару, вказаного у протермінованому (простроченому) бланку-дозволі.

Пунктом 4.7 договору визначено, що видача нових бланків-дозволів замість протермінованих здійснюється продавцем тільки після надходження грошових коштів від покупця в якості оплати зберігання товарів за новий термін (строк), вказаний у відповідних бланках-дозволів.

В даному випадку позивачем не надано до суду доказів на підтвердження своїх доводів щодо протермінування контрагентами бланків-дозволів.

Також, дослідивши зміст актів виконаних робіт, підписаних позивачем та ТОВ «Спіріт Компані», колегія суддів встановила, що з останніх не можливо встановити перелік робіт, здійснених позивачем. В графі "назва послуг" вказано 02-28.11.2017 (02-29.11.2017, 02-30.11.2017), в графі "одиниця виміру" штуки, кількість 40,000, ціна за од. 0,03.

Оцінивши наявні в матеріалах справи копії первинних документів, апеляційний суд дійшов висновку, що більшість з наявних у матеріалах справи документів податкового та бухгалтерського обліку мають дефект форми, змісту або походження, які в силу частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості, зокрема:

- у більшості видаткових накладних та скан-копії оригіналів наявний лише підпис покупця без ідентифікації особи;

- в більшості накладних відсутній підпис водія-експедитора.

- довіреність видана ТОВ "Родинне поле" на отримання матеріальних цінностей ОСОБА_1 , проте у накладних зазначена інша особа;

- в наданих до перевірки видаткових накладних по договору від 20.09.2016 року №240БКДГ-0566, укладеного з ТОВ «Енерго-Магістраль» наявні підписи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , проте довіреностей на отримання матеріальних цінностей по вказаному договору не надано;

- у більшості випадків на підставі укладеного договору з ТОВ «Енерго-Магістраль» купівлі-продажу на підставі паливних карток від 27.04.2016 року за № 40БКПК-0486 не значиться підпис отримувача вказаних карток, що унеможливлює встановити особу відповідальну за отримання карток.

- Акт прийому-передачі паливних карток в кількості 52 штуки складений 26.04.2016 року, в той час як договір укладений 27.04.2016 року;

Крім того, суд критично ставиться до наданих позивачем товарно-транспортних накладних, як доказ здійснення перевезення товару, оскільки умовами договорів купівлі-продажу товарів передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах EXW в редакції Інкотермс - 2000 ( продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки по поставці, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому названому місці; продавець не відповідає за навантаження товару та транспортний засіб), водночас з наданих товарно-транспортних накладних вбачається, що в усіх випадках автомобільним перевізником було ПП «Автотранском», замовник - ПП «ОККО Бізнес Контракт». Договорів з ПП «Автотранском» суду не надано.

Також колегія суддів враховує податкову інформацію стосовно контрагентів позивача, а саме: ТОВ «Сільвер-Буд», Фермерського господарства «АГРОГРАНО», ТОВ «Родинне поле», ТОВ «Спіріт Компані», ТОВ «Енерго-Магістраль».

Зокрема, судом встановлено факт наявності кримінальних проваджень за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ст.205 Кримінального кодексу України (фіктивне підприємництво), ст.212 ККУ (ухвалення від сплати податків), та інші в яких фігурують покупці ПП «ОККО Бізнес Контракт», а саме:

- кримінальне провадження від 15.01.2018 року за № 0000002 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205 Кримінального кодексу України, згідно якого встановлено, що невстановлені особи упродовж 2016-2018 років вчинили фіктивне підприємництво шляхом створення (придбання) ТОВ "Сільвер-Буд" та інших, з метою прикриття незаконної діяльності по безпідставному формуванні підприємствами реального сектору економіки податкового кредиту з податку на додану вартість;

- кримінальне провадження від 12.04.2016 року за № 0000265 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 364 Кримінального кодексу України, згідно якого встановлено, що СФГ «Любава-1» зареєстровано на підставну особу, що дала свою згоду за грошову винагороду бути засновником і керівником створеного суб`єкту підприємницької діяльності не маючи при цьому на меті здійснювати законну підприємницьку діяльність. Так, допитана в якості свідка особа показала, що вона займалась складанням бухгалтерської та податкової звітності СФГ «Любава-1», та інших підприємств з ознаками фіктивності та керувала банківськими рахунками цих підприємств. Їй відомо, що СФГ «Любава-1» та інші підприємства фактично-фінансово-господарську діяльність не здійснювали, посадовими особами підприємств призначалися підставні особи. Встановлено, що до складу "конвертаційного центру" входили підприємства: СФГ «Любава-1», ТОВ «Родинне поле» та інше;

- кримінальне провадження від 07.11.2016 року за № 0000538 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 181 Кримінального кодексу України, згідно якого встановлено, що в період 2016-2017 років невстановлені особи, діючи за попередньою змовою, з метою прикриття незаконної діяльності щодо вчинення фіктивних фінансово-господарських операцій, переведення безготівкових коштів у готівку, використовуючи реквізити суб`єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «Спіріт Компані» та інших фіктивних підприємств, здійснюють свою діяльність на території м. Києва та Київської області, шляхом внесення неправдивих відомостей в бухгалтерські документи та документи податкової звітності, здійснили заволодіння чужим майном під час постачання товарно-матеріальних цінностей.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 ст. 205 КК України фіктивним підприємництвом є створення або придбання суб`єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності або здійснення видів діяльності, щодо яких є заборона.

За змістом цієї норми злочинна діяльність особи, яка вчинила фіктивне підприємництво, не обмежується операціями з окремими суб`єктами господарювання, а охоплює всю діяльність та свідчить про використання фіктивного підприємства виключно з метою здійснення злочинної діяльності.

Як встановлено приписами Податкового кодексу України, підставами для віднесення до складу сум витрат, понесених на придбання товарів (робіт, послуг), є сукупність таких умов, як реальне (фактичне) придбання товарів (робіт, послуг), використання придбаних товарів (робіт, послуг) у власній господарській діяльності, а також документальне підтвердження понесених витрат.

Для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені у разі фактичного здійснення господарської операції, якщо вона спричинила реальні зміни майнового стану платника податків. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Платнику необхідно проявляти розумну обережність при укладенні договорів з постачальниками та покупцями. Адже за звичаями ділового обороту при здійсненні такого вибору суб`єктами господарювання оцінюються не лише умови угоди та їх комерційна привабливість, але і ділова репутація, платоспроможність контрагента, ризики невиконання зобов`язань та надання гарантій їх виконання, наявність у контрагента необхідних ресурсів (виробничих потужностей, технологічного обладнання, кваліфікованого персоналу) та відповідного досвіду.

З урахуванням наведеного у сукупності колегія суддів вважає, що первинні документи, які стали підставою для формування витрат ПП «ОККО Бізнес Контракт» по операціям з контрагентами, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноваженими особами звітними документами, є лише формально складеними і не надають належних та необхідних правових підстав для легалізації відображених у них господарських операцій.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що відповідач при винесені спірного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно та своєчасно, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 17 жовтня 2018 року № є такими, що не підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги не дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і не підлягає скасуванню.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «ОККО-БІЗНЕС КОНТРАКТ» - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 30.10.2019 року.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: В.В. Файдюк

Є.І.Мєзєнцев