Справа № 1.380.2019.000441
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/6770/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Макарика В.Я.

суддів Бруновської Н.В., Матковської З.М.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Гавдик З.В., м. Львів) у справі № 1.380.2019.000441 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) в якому просив визнати протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (лист від 29.12.2018 № 11/К-673) про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги. Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 8 повних календарні роки у сумі 20616 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату грошової допомоги при звільненні у законодавчо визначеному розмірі) за період із 29.08.2018 по день фактичної виплати недоплаченої одноразової грошової допомоги із розрахунку 266,01 грн. в день із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії, - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (лист від 29.12.2018 № 11/К-673) про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 8 повних календарні роки у сумі 20616,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) подали апеляційні скарги.

Позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні, та прийняти у цій частині нове рішення, яким задовольнити в частині відмовлених позовних вимог.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) у апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з підстав викладених у апеляційній скарзі.

Апелянти вважають, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, суд неправильно застосував норми матеріального права, рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, без врахування принципу верховенства права з підстав викладених в апеляційних скаргах.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції з матеріалів справи встановлено, що на підставі поданого рапорту військовослужбовця від 12.02.2018 року про звільнення , 16.01.2018 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) № 12-ос По особовому складу, згідно Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, припинено (Розірвано) контракт та звільнено з військової служби прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби Львів-аеропорт ІІ категорії (тип А), в запас на підставі пункту а (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, з 09.02.2018 року.

09.02.2018 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) № 37-ос По особовому складу, згідно Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, виключено зі списків особового складу загону, усіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби Львів-аеропорт ІІ категорії (тип А), звільненого в запас на підставі пункту а (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Вислуга років станом на 09.02.2018 року становить 08 років 11 місяців 04 дні; пільгова: 03 роки 09 місяців 00 днів; загальна: 12 років 08 місяців 04 дні.

10 жовтня 2018 року представником позивача ОСОБА_2 подано до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) запит про надання інформації відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) надано відповідь № 11/К-22 від 29.10.2018 року Про надання інформації на адвокатський запит, у якому зазначено, що індексацію грошового забезпечення ОСОБА_3 за період з квітня 2016 року по день виключення зі списків частини (09.02.2018) не було проведено по причині відсутності фінансових ресурсів для її нарахування та виплати, що передбачено пунктом 6 статті 5 Закону України від 03.07.1991 № 282 - XII Про індексацію грошових доходів населення із змінами та пунктом 6 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 Про затвердження Порядку - доведення індексації грошових доходів населення із змінами.

Грошовий атестат при звільненні ОСОБА_1 не видавався у зв`язку з відсутністю права на пенсію.

Розрахунок вислуги років не складався у зв`язку з відсутністю права на пенсію, вислуга років вказана в наказі на день виключення зі списків частини.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-XII від 20.12.1991 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей від 17.07.1992 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Згідно з нормами пункту 4.10.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства, суд першої інстанції дійшов висновку, що поняття календарна вислуга років застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей є наявність вислуги 10 років і більше.

Отже, в ч. 2 ст. 15 Законі України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Матеріалами справи встановлено, що загальна вислуга років позивача станом на 09.02.2018 року становила 12 років 08 місяці 04 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана. Оскільки інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, відповідно ОСОБА_1 має право на таку виплату.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, є протиправною.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує аналогічну правову позицію Верховного Суду щодо спірних правовідносин, викладену у постанові від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17 (провадження № К/9901/3610/18).

Щодо позовних вимог позивача про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні суд виходив з наступного.

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В даній частині позовних вимог суд зазначив, що позовні вимоги позивача про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок по суті є передчасним, оскільки такий можливо розрахувати лише відповідно до умов вказаної норми, тобто за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що на час розгляду даної справи розрахунок з позивачем не проведений, сторони у справі не заперечували, тому суд дійшов вірного висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі є передчасними.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 травня 2019 року у справі № 1.380.2019.000441 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді Н. В. Бруновська
З. М. Матковська