Справа № 821/649/17
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №821/649/17

адміністративне провадження №К/9901/33851/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О. А.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2019 року, прийняту у складі судді Хом`якової В.В., та на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Потапчука В.О. (головуючий), Семенюка Г.В., Шеметенко Л.П.

І. Суть спору:

1. ОСОБА_1 (надалі також ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив:

1.1. визнати незаконною бездіяльність відповідача;

1.2. зобов`язати нарахувати та виплатити заборгованість по зарплаті у вигляді одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 23782 грн. 81 коп.;

1.2. стягнути грошове забезпечення за час вимушеного прогулу згідно розрахунку за час від дати звільнення до дати винесення судового рішення.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що його було звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 05.01.2017, стаж служби в поліції склав 10 років 2 місяці, тому при звільненні зі служби позивачу була належна одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у відповідності до абз. 4 п. 10 постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 01.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей». Оскільки за грудень 2016 року розмір грошового забезпечення склав 15053 грн. 75 коп., в січні 2017 року позивачу було виплачено грошове забезпечення лише за 5 днів, тому, на думку позивача, виплата за січень 2017 року не може вважатись місячним грошовим забезпеченням та не може братись за основу розрахунку одноразової грошової допомоги. Позивач вважає, що розмір одноразової грошової допомоги при звільненні повинен дорівнювати сумі 37634 грн. 37 коп. (15053 грн. 75 коп. х 25 % х 10 років), але було сплачено 27.02.2017 тільки 13851 грн. 56 коп., тому недоплата становить 23782 грн. 81 коп. Крім того позивач зазначає про не виплату одноразової грошової допомоги у день звільнення, тому з посиланням на ст. 116 Кодексу законів про працю просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час від дати звільнення до дати винесення судового рішення.

3. Відповідач позов не визнав. У запереченні проти позову наполягав на безпідставності останнього та просив відмовити в його задоволенні.

ІІ. Установлені судами фактичні обставини справи

4. Наказом Департаменту від 28 грудня 2016 року № 341 позивача звільнено зі служби в поліції з 05 січня 2017 року відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням. На дату звільнення позивач мав стаж служби в поліції для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні 10 років 02 місяці 18 днів.

5. Відповідачем було виплачено позивачу 27 лютого 2017 року одноразову грошову допомогу в сумі 13 851 грн. 56 коп., виходячи з таких складових грошового забезпечення: посадовий оклад в розмірі 2 700 грн.; надбавка за спеціальне звання в розмірі 1 800 грн.; надбавка за вислугу років в розмірі 25 відсотків, що складає 1 125 грн., всього 5 625 грн. Розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції за власним бажанням (25%) зі стажем служби повних календарних років в поліції (10 років): 5625 грн. х 10 років х 25% = 14062, 50 грн., а з урахуванням військового збору в розмірі 1,5% від суми доходу, остаточна сума одноразової грошової допомоги склала 13 851 грн. 56 коп.

6. Позивач підтверджує отримання даної суми одноразової грошової допомоги, разом з тим не погоджується з розміром одноразової грошової допомоги. Вважає його заниженим, оскільки не взято до уваги грошове забезпечення за грудень 2016 року, а взято за основу розрахунку грошове забезпечення за січень 2017 року, без врахування премії. Крім того, стверджує про несвоєчасність виплати йому грошового забезпечення, тому вважаючи своє право порушеним, звернувся з цим позовом до суду.

ІІІ. Рішення судів першої й апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

7. Херсонський окружний адміністративний суд постановою від 09 червня 2017 року, яку залишено без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовив.

8. Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення, виплата якої здійснюється відповідно до особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань, розмір якої встановлюється за рішенням керівника органу поліції та наявного фонду грошового забезпечення, про що видається відповідний наказ. Оскільки наказу про встановлення позивачу на день звільнення премії видано не було, до того ж ця премія не є постійною виплатою, та не повинна включатись до загального розрахунку грошової допомоги, а тому в рамках норм законодавства немає підстав для задоволення цих позовних вимог.

8.1. Що стосується несвоєчасної виплати одноразової грошової допомоги, суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що питання строку виплати працівникам поліції при звільненні зі служби одноразової грошової допомоги чітко не врегульоване нормами права. Одноразова грошова допомога виплачується Національною поліцією за рахунок коштів Державного бюджету, обсяг яких доводиться Департаменту захисту економіки. Відповідач стверджує про отримання цільового фінансування на виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в лютому 2017 року, тому вона була виплачена позивачу 27.02.17, тобто, в межах річного строку з дня звільнення. Суди також прийшли до висновку, що посилання позивача, що відповідачем було порушено вимоги ст. 116 КЗпП України, згідно якої при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться у день звільнення є хибним з огляду на те, що дана одноразова допомога не є складовою грошового забезпечення поліцейського (заробітної плати), а тому положення ст.ст. 116, 117 КЗпП на порядок її виплати не розповсюджується.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції

9. Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове судове рішення задоволення позовних вимог в повному обсязі.

10. Касаційна скарга обґрунтована тим, що для розрахунку одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків, застосуванню підлягають відповідні виплати, здійснені на його користь за останні повні два місяці відпрацьованого часу (листопад-грудень 2016 року) у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

11. Відповідач у запереченнях на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

V. Джерела права й акти їх застосування

12. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

13. Відповідно до статті 102 Закону №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських і виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби здійснюється в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

14. Частиною другою статті 9 Закону України від 09.04.1992 №2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" установлено, що особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

15. Крім того, порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

16. Пунктом 10 вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за власним бажанням, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, та мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

17. Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" визначено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

18. Згідно з пунктом 23 Розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260 (далі - Порядок №260), поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

19. Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

19.1. Водночас до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

19.2. Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

19.3. День звільнення вважається останнім днем служби.

20. Пунктом 12 Порядку №260 установлено, що керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції. Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

20.1. Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

20.2. У випадку допущення поліцейськими проступків, які впливають на розмір премії, до наказу вносяться відповідні зміни та проводиться перерахунок премії в наступному місяці.

20.3. Накази про преміювання поліцейських видаються до 25 числа кожного місяця на підставі списків начальників структурних підрозділів органу поліції, погоджених з фінансовим підрозділом у частині розміру фонду преміювання.

20.4. Виплата премії проводиться щомісяця в останній день місяця за поточний місяць разом з виплатою грошового забезпечення.

21. Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

22. Згідно із статтею 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

VI. Висновок Верховного Суду

23. Суд наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

24. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

25. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.

26. З аналізу зазначених правових норм убачається, що до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, зокрема включається і розмір премії поліцейського, установленої йому на день звільнення.

27. Судом встановлено, що позивач звільнений зі служби в поліції з 05 січня 2017 року підставі наказу Департаменту від 28 грудня 2016 року № 341.

28. Згідно з довідкою про доходи, виданою Департаментом захисту економіки Національної поліції України, ОСОБА_1 у січні 2017 року було виплачено грошове забезпечення у розмірі 907 грн. 25 коп., до складу якого увійшли: посадовий оклад (435 грн. 48 коп.), оклад за звання (290 грн. 32 коп.) та надбавка за вислугу років (181 грн. 45 коп.) (а.с.50).

29. При цьому, для обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивача було взято грошове забезпечення в розмірі 5625 грн, яке включало в себе наступні складові: посадовий оклад в розмірі 2700 грн., надбавка за спеціальне звання в розмірі 1800 грн. та надбавка за вислугу років в розмірі 25 відсотків, що складає 1125 грн., тобто нарахування допомоги було здійснено у відповідності до пункту 23 Розділу І Порядку №260.

30. Премія у січні 2017 року, тобто і в день звільнення, позивачу не встановлювалася.

31. З аналізу пункту 12 розділу 2 Порядку №260 убачається, що питання про преміювання та розмір премії вирішується керівником органу поліції у межах асигнувань, ураховуючи особливості проходження служби й особистий внесок поліцейського в загальні результати служби, та оформляється відповідним наказом.

32. За такого правового врегулювання та обставин справи, Суд приходить до висновку, що встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску поліцейського в загальний результат служби та виплачується у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції, а тому доводи позивача щодо включення до розрахунку премії за грудень 2016 року, отриманої в місяці, що передує звільненню, є помилковими.

33. Також, як вірно зазначено судами попередніх інстанцій, немає доказів того, що премія мала постійний характер.

34. Щодо доводів скаржника, що при розрахунку одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків, застосуванню підлягають відповідні виплати, здійснені на його користь за останні повні два місяці відпрацьованого часу (листопад-грудень 2016 року) у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», Суд зазначає наступне.

35. В даному випадку при визначенні позивачу суми одноразової грошової допомоги при звільненні підлягають застосуванню положення Порядку № 260, що містять пряму вказівку обчислення такої допомоги з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення. Норми цього положення підлягають застосуванню як норми спеціального законодавства у спірних правовідносинах. Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 у відношенні до спірних правовідносин містить норми загальні та не підлягає застосуванню.

36. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному. При цьому загальні норми можуть застосовуватися субсидіарно, тобто, в тих випадках, коли спірні правовідносини не врегульовані нормами спеціального законодавства або врегульовані не повністю.

37. За таких обставин, сума одноразової грошової допомоги при звільненні позивачу мала обчислюватися позивачу за умовами Порядку № 260, виходячи з суми грошового забезпечення на день звільнення позивача.

38. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій в цій частині є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень в цій частині відсутні.

39. Щодо вимог позивача про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу згідно розрахунку за час від дати звільнення до дати винесення судового рішення, Суд зазначає наступне.

40. Порядок проходження служби позивача та звільнення регулюється спеціальним законодавством.

41. Разом з тим, даними нормативно-правовими актами не встановлено порядку здійснення розрахунку зі звільненою особою, зокрема, не встановлено дати проведення остаточного розрахунку та відповідальності роботодавців за невчасне здійснення виплат всіх сум, які підлягають сплаті, що ставить таких осіб у вкрай невигідне становище, оскільки фактично позбавляє їх гарантій на фінансове забезпечення соціально-побутових потреб та створює умови для неналежного виконання роботодавцем своїх обов`язків.

42. За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними. Тобто, норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15.

43. Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

44. Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці поліцейських, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку про можливість застосування норм статті 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби органів внутрішніх справ.

45. Обов`язок роботодавця провести виплату працівнику всіх належних йому сум при звільненні, передбачений у статті 117 КЗпП України.

46. З огляду на неврегульованість спеціальним законодавством питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні поліцейського, до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи КЗпП України, зокрема, його стаття 117.

47. Одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення. Проте, передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність за затримку розрахунку при звільненні настає у випадку невиплати в день звільнення всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації. Вказаний законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення. Тому посилання скаржника на те, що вказана допомога не є складовою грошового забезпечення є безпідставними.

48. Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги при звільнені визначаються Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою №393.

49. Вказані законодавчі акти визначають, що така допомога виплачується особам, які «звільняються» зі служби. Отже, допомога при звільненні має бути виплачена не пізніше дня звільнення зі служби.

50. Зважаючи на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не проведення повного розрахунку з ним в день звільнення 05.01.2017 та застосування щодо нього наслідків, передбачених статтями 116, 117 КЗпП України.

51. Отже, суди попередніх інстанцій прийшли до передчасного та необґрунтованого висновку щодо відмови в позові в цій частині.

52. Як вбачається з матеріалів справи, позивача звільнено зі служби в поліції 05 січня 2017 року відповідно до Наказу Департаменту від 28 грудня 2016 року № 341 відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» за власним бажанням, тоді як, фактичний розрахунок, а саме виплату одноразової грошової допомоги проведено 27 лютого 2017 року, що підтверджується випискою по рахунку позивача за період з 01.10.2016 по 01.04.2017 та не заперечується відповідачем.

53. Статтею 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

54. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

55. За правилами частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

56. Враховуючи те, що в ході судового розгляду встановлено порушення відповідачем норм статей 116, 117 КЗпП України в частині несвоєчасного розрахунку із позивачем при його звільненні, а в силу приписів статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції позбавлений можливості обчислення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 05.01.2017 по 23.02.2017, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

VII. Судові витрати

71. З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 350, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 821/649/17 в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Департаменту захисту економіки Національної поліції України середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - скасувати та направити справу в цій частині на новий розгляд до Херсонського окружного адміністративного суду.

3. В іншій частині постанову постанову Херсонського окружного адміністративного суду від 09 червня 2019 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2017 року у справі № 821/649/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М. В. Білак

О.В. Калашнікова