Справа № 520/3809/19
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р. № 520/3809/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Чудних С.О.,

за участю секретаря судового засідання - Хмелівської Н.М.,

представника відповідача - Бєлової А.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні заяву позивача про поновлення строку звернення до суду по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ № 519 о/с від 30 листопада 2017 року Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення ОСОБА_1 з посади інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та її призначення на посаду;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції Національної поліції поновити з 01.12.2017 року ОСОБА_1 на посаді інспектора роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.05.2019 в задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовлено. Залишено без розгляду адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду про залишення позовної заяви по справі № 520/3809/19 без розгляду - скасовано та направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи.

20 вересня 2019 року дана справа надійшла до Харківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2019 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Суд зазначає, що відповідно до постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019, суду першої інстанції при продовженні розгляду справи необхідно дослідити належним чином доводи позивача про неотримання нею наказу про звільнення, фактичне продовження і до цього часу ті ж самих обов`язків, які виконувала як інспектор патрульної служби, та отримання заробітної плати інспектора патрульної служби. А також, встановити коли позивач дізнався про порушення своїх прав, за захистом яких звернулась до суду з даним позовом.

Таким чином, на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2019, суд досліджує заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку.

Так, разом із позовною заявою позивачем надано заяву про поновлення пропущеного строку від 03.05.2019, в якій вона посилається на те, що з моменту прийняття спірного наказу і до моменту звернення з позовом позивач не була ознайомлена з наказом № 519 о/с від 30 листопада 2017 року про її звільнення з посади інспектора роти № 5 батальйону №2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та її призначення на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції.

21 травня 2019 року відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач пропустила передбачений законодавством строк звернення до суду із даним позовом щодо скасування наказу № 519 о/с від 30.11.2017 Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про звільнення позивача з посади інспектора роти №5 батальйону №2 УПП у місті Харкові ДППНП та її призначення на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП у місті Харкові ДППНП, оскільки позивач власноруч подавала рапорт на переведення з посади інспектора на посаду поліцейського від 31.10.2017 за її підписом та зазначенням посади та звання, на яких вона перебувала на час написання вказаного рапорту - інспектор роти № 5 батальйону № 2 УПП у м. Харкові ДПП рядовий поліції ОСОБА_1 Крім того, зазначив, що наказом Національної поліції України від 08.12.2017 № 1265 назву "Управління патрульної поліції у м. Харкові" змінено на "Управління патрульної поліції в Харківській області". Спростовуючи твердження позивача щодо її необізнаності щодо існування наказу, зазначив, що наказом Департаменту патрульної поліції від 29.12.2017 № 589 о/с ОСОБА_1 , поліцейському роти № 5 батальйону № 2 Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції було присвоєно спеціальне звання "капрал поліції". Відповідно до журналу видачі службових посвідчень - 30.01.2018 позивач отримала службове посвідчення 010087, в якому було зазначено її посаду - поліцейський роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП зі званням капрала поліції, про що в журналі мається її підпис.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 13.07.2018 № 680 о/с, на підставі наказу Національної поліції України від 14.05.2018 № 470, капрала поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського роти № 5 батальйону №2 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП, звільнивши з посади поліцейського роти № 5 батальйону № 2 того ж УПП. Підставою такого звільнення також був власноруч написаний рапорт позивача з зазначенням дати його написання - 24.05.2018, та зазначенням посади, на якій позивач перебував на час його написання - поліцейський роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП та її звання - капрал поліції. Також зазначив, що наказом Департаменту патрульної поліції від 29.12.2018 № 1256 о/с ОСОБА_1 , поліцейському роти № 5 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП присвоєно спеціальне звання "сержант поліції".

У судовому засіданні 10 жовтня 2019 року позивач та представник позивача підтримали доводи заяви про поновлення строку звернення до суду. ОСОБА_1 зазначила, що трудову книжку вона не отримувала, оскільки на даний час вона працює у Департаменті. З наказом під підпис не була ознайомлена. На даний час працює в Департаменту патрульної поліції Національної поліції на іншій посаді. Про те, що її посада не інспектор, а поліцейській їй відомо, вона отримала спеціальний жетон, відповідне посвідчення. Також, ОСОБА_1 зазначила, що вона складала протоколи, де також зазначається її посада. Крім того, отримувала заробітну плату. У судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що знала про існування спірного наказу, поряд із тим, про те, що наказ № 519 о/с від 30 листопада 2017 року порушує її права та, на її думку, є незаконним, вона дізналась лише після спілкування із правозахисником, у зв`язку із чим звернулась до суду.

У судовому засіданні 29 жовтня 2019 року судом продовжено розгляд заяви позивача про поновлення строку звернення до суду.

У судове засідання 29.10.2019 позивач не прибув, уповноваженого представника не направив, надав заяву про проведення підготовчого судового засідання за відсутності позивача.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви позивача заперечував та просив суд позов залишити без розгляду.

Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини, дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Так, предметом розгляду даної справи є скасування наказу № 519 о/с від 30.11.2017 ДПП НП України про призначення з 01.12.2017 ОСОБА_1 на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 2 управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції та звільнення її з посади інспектора роти № 5 батальйону № 2 УПП у м. Харкові ДПП.

Таким чином, спірні правовідносини виникли з приводу проходження і звільнення з публічної служби ОСОБА_1 .

Частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Враховуючи предмет спору, в даному випадку мають застосовуються приписи частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто місячний строк для звернення до суду, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом Департаменту патрульної поліції НП № 85 о/с від 10.03.2017 ОСОБА_1 , за результатами проведеного конкурсу призначена на посаду інспектора роти № 5 батальйону № 2 УПП в м. Харкові та їй присвоєне спеціальне звання "рядовий поліції".

Наказом Національної поліції України від 11.09.2017 № 960 "Про внесення змін до Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань" внесені зміни до розділу V Переліку посад молодшого та середнього складу поліції і відповідних їм граничних спеціальних звань, затвердженого Наказом Національної поліції України від грудня 2015 року № 142, зі змінами.

Відповідно до Наказу Національної поліції України № 1074 від 13.10.2017 "Про організацій но-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України" посада інспектора роти № 5 батальйону № 2, на якій була призначена ОСОБА_1 , була скорочена та введена посада поліцейського цієї ж роти.

На виконання наказу НПУ № 1074 від 13.10.2017 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті патрульної поліції Національної поліції України", наказом ДПП від 30.11.2017 № 519 о/с з 01.12.2017 ОСОБА_1 звільнена з посади інспектора роти № 5 батальйону № 2 УПП у м. Харкові ДПП та призначена на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 2 того ж УПП. Підставою такого призначення був власноруч написаний позивачем рапорт, датований 31.10.2017 за її підписом.

Наказом ДДПП від 29.12.2017 № 589 о/с ОСОБА_1 , поліцейському роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП присвоєно спеціальне звання "капрал поліції". Відповідно до журналу видачі службових посвідчень 30.01.2018 ОСОБА_1 отримала службове посвідчення 010087, в якому зазначено її посаду "поліцейський роти №5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП" зі званням капрала поліції, про що в журналі мається її особистий підпис.

Судом також встановлено, що наказом Департаменту патрульної поліції від 13.07.2018 № 680 о/с, на підставі наказу Національної поліції України від 14.05.2018 № 470 капрала поліції ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП, звільнивши з посади поліцейського роти № 5 батальйону № 2 того ж УПП. Підставою такого звільнення також був власноруч написаний рапорт позивача від 24.05.2018 із зазначенням посади, на якій позивач перебувала на час його написання - а саме: поліцейський роти № 5 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП та її звання - капрал поліції.

Зазначені обставини підтверджуються наданими документами, копії яких містяться в матеріалах справи, що спростовує доводи позивача щодо її необізнаності стосовно її посади та звання.

Наказом Департаменту патрульної поліції від 29.12.2018 № 1256 о/с ОСОБА_1 , поліцейському роти № 5 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Харківській області ДПП присвоєно спеціальне звання "сержант поліції".

Наказом МВС України від 26.04.2017 № 347 "Про порядок оформлення, виготовлення, обліку, видачі, знищення службових посвідчень НПУ" передбачено, що у правій інформаційній половині документа (посвідчення) текстом чорного кольору викладаються відомості про наявне спеціальне звання поліції або ранг державного службовця, прізвище, ім`я, по батькові та посаду, які обіймає.

Так, пунктом 4 розділу III вказаного наказу МВС України від 26.04.2017 № 347 передбачено, що для виготовлення та отримання службового посвідчення особи прибувають у встановлені терміни що кабінету-студії з довідкою для виготовлення посвідчення Національної поліції України, в якій визначені підстави для його видачі. Зазначена довідка видається підрозділами кадрового забезпечення уповноважених органів за місцем проходження служби (роботи) особи.

Згідно з пунктом 7 розділу III наказу МВС України від 26.04.2017 № 347, обмін та повторна видача посвідчень здійснюється в разі закінчення терміну його дії, переведення особи до іншого органу (підрозділу) поліції, установи, що належить до сфери управління Національної поліції України, її переміщення на іншу посаду, присвоєння чергового спеціального звання, зміни прізвища (імені чи по батькові), втрати або механічного пошкодження, яке призвело до порушення цілісності службового посвідчення або унаслідок якого неможливо ідентифікувати дані про особу.

У відзиві на позов, обґрунтовуючи доводи щодо порушення позивачем строку звернення до суду, представник відповідача зазначив, що у зв`язку із тим, що наказом ДПП від 29.12.2018 року № 1256 о/с ОСОБА_1 присвоєно звання "сержант поліції", станом на момент розгляду справи позивач має службове посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 14.02.2019 із зазначенням її посади поліцейського та званням сержанта поліції, а тому позивач був обізнаний про існування оскарженого наказу.

Відповідно до частини 3 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський зобов`язаний: звертаючись до особи, або у разі звернення особи до нього, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службову посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною, в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

Суд зауважує, що співробітники патрульної поліції під час здійснення ними своїх службових обов`язків уповноважені складати адміністративні матеріали, передбачені відповідними статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення - протоколи та постанови, в яких обов`язково зазначаються посада, звання, прізвище, ім`я та по-батькові поліцейського, який складає відповідний матеріал.

Так, у судовому засіданні 10 жовтня 2019 року на питання суду чи знала, на якій посаді перебуває позивач, ОСОБА_1 зазначила, що знала про те, що її посада не інспектор, а поліцейський, вона отримала спеціальний жетон, відповідне посвідчення, де зазначалась займана посада. Крім того, виконуючі свої посадові обов`язки вона складала протоколи, де також зазначається її посада.

Щодо посилань позивача на те, що нею не пропущено місячний строк звернення до суду, передбачений статтею 233 Кодексу законів про працю України, оскільки трудову книжку під підпис ОСОБА_1 не отримувала, а з наказом під підпис ознайомлена не була, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Так, звільнення - припинення трудового договору (контракту) на підставах, що передбачаються законом. Звільнення з роботи бувають з ініціативи працівника, з ініціативи власника або уповноваженого ним органу та на інших законних підставах. У трудовому праві України - найсуворіший вид дисциплінарного стягнення.

В даному випадку сторони не заперечували той факт, що трудову книжку не було вручено ОСОБА_1 , оскільки трудові відносини із нею не закінчились, оскільки вона і по теперішній день працює у Департаменті.

Крім того, суд зазначає, що оскаржуваним наказом ОСОБА_1 призначено на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 2 УПП у м.Харкові ДПП НП, звільнивши з посади інспектора роти №5 батальйону №2 УПП у м.Харкові ДПП НП. Таким чином, фактично, вказаний наказ є наказом про переведення ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, які визначають особливості обчислення строку звернення до суду у справах про звільнення, а не переведення, до спірних правовідносин не застосовуються.

Вказана позиція викладена також у постанові Верховного суду від 16 жовтня 2019 року справа № 520/2559/19.

Крім того, суд вважає необґрунтованим посилання представника позивача на постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 9901/821/18, постановах Верховного Суду від 06.06.2018 у справі № 826/671/16, від 14.06.2019 у справі № 826/10995/15, оскільки предметом розгляду вищевказаних справ були саме правовідносини щодо звільнення осіб з публічної служби, тобто з припиненням трудових правовідносин.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що про своє призначення з 01.12.2017 на посаду поліцейського роти № 5 батальйону № 2 управління патрульної поліції у місті Харкові Департаменту патрульної поліції Національної поліції (підстава: рапорт ОСОБА_1 від 31.10.2017) та звільнення її з посади інспектора роти № 5 батальйону № 2 УПП у м. Харкові ДПП (наказ ДПП від 30.11.2017 року № 519 о/с з 01.12.2017) позивачу було відомо ще з грудня 2017 року, коли вона почала виконувати відповідні обов`язки за посадою.

Тоді як з даним позовом позивач звернулась до суду лише 17.04.2019, тобто з пропущенням встановленого законодавством строку звернення до суду.

Посилання позивача на те, що строк звернення до суду розпочинається виключно з моменту ознайомлення зі спірним наказом, який позивачем не було отримано, суд також не приймає до уваги, оскільки позивач знала про своє переміщення та не зверталась із відповідною заявою для отримання спірного наказу.

Крім того, у судовому засідання 10.10.2019 позивач зазначила, що вона знала про існування спірного наказу, поряд із тим, про те, що наказ № 519 о/с від 30 листопада 2017 року порушує її права та, на її думку, є незаконним, вона дізналась лише після спілкування із правозахисником.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом, представником позивача та самим позивачем також таких причин не зазначено, крім того не вказано будь-яких обставин і не надано відповідних доказів, які б свідчили про об`єктивну неможливість вчасного звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду з даним позовом.

Згідно з частиною 4 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Відповідно до частини 3 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України, про залишення позову без розгляду суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про залишення позову без розгляду може бути оскаржена.

Керуючись статтями 121, 122, 240, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Заяву позивача про поновлення строку звернення до суду - залишити без задоволення.

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції (вул. Ф. Ернста, б. 3 м. Київ, 03048, код 40108647) про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 01 листопада 2019 року.

Суддя С.О.Чудних