Справа № 820/733/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №820/733/16

адміністративне провадження №К/9901/24996/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Офісу великих платників ДФС на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2016 (суддя Нуруллаєв І.С.) та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 (колегія у складі суддів: Яковенко М.М., Лях О.П., Старосуд М.І.) у справі № 820/733/16 за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" до Офісу великих платників ДФС, Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області про стягнення пені,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (надалі позивач, Підприємство) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління ДФС (правонаступник - Офіс великих платників податку Державної фіскальної служби, надалі відповідач, податковий орган), Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області (надалі другий відповідач) про стягнення с Державного бюджету пені за несвоєчасне бюджетне відшкодування податку на додану вартість.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у зв`язку з бездіяльністю відповідачів по справі та не виконанням вимог підпунктів 200.18.1, пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України сума ПДВ у розмірі 140179338,00 грн своєчасно не відшкодована, тому підлягає стягненню на користь позивача з Державного бюджету України сума нарахованої пені всього у розмірі 20942152,60 грн.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 27 квітня 2016 року адміністративний позов задовольнив. Стягнув з Державного бюджету України на користь Підприємства пеню в сумі 20 942 152 грн 60 коп. Стягнув сплачений при поданні позову судовий збір в сумі 314 132 грн 29 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що Підприємством отримано бюджетне відшкодування з порушенням встановленим законодавством строків.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 21 липня 2016 року постанову суду першої інстанції скасував в частині стягнення на користь позивача сплаченого при поданні позову судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області.

Прийняв в цій частині нову постанову, якою стягнув на користь позивача сплачений при поданні позову судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників у м. Харкові Міжрегіонального головного управління Державної фіскальної служби. В іншій частині постанову суду залишив без змін.

Приймаючи рішення, суд апеляційної інстанцій зазначив, що з свого боку УДКСУ у м. Харкові виконало вчасно та належним чином свій обов`язок. Дії цього органу не мало вплив на допущене порушення щодо своєчасного заявленого до відшкодування коштів з ПДВ, та фактично спір виник не з його вини.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Суди першої та апеляційної інстанції встановили, що податковим органом на підставі підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 та з урахуванням пункту 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, в період з 13 січня 2015 року по 28 січня 2015 року проведено на підприємстві позивача позапланову виїзну перевірку, за результатами якої складено довідку від 28 січня 2015 року №10/28-09-41-104/31557119 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2014 року та достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість на рахунок платника у банку та у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах за листопад 2014 року».

Відповідно до довідки з питань законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2014 року у сумі 140 172 554,00 грн та законності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, у розмірі 133 571 549,00 грн, в тому числі на рахунок платника у банку у розмірі 111993696, 00 грн та у зменшення податкових зобов`язань з податку на додану вартість в наступних звітних (податкових) періодах у сумі 21 577 853,00 грн порушень не встановлено.

1 вересня 2015 року позивачем отримано частину належного бюджетного відшкодування у розмірі 27 998 424,00 грн. Таким чином, сума бюджетного відшкодування в розмірі 83 995 272, 00 грн, позивачу не відшкодована.

Позивач 25 грудня 2015 року подав до податкового органу уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість за листопад 2014 року, відповідно до якого платником заявлено, що сума бюджетного відшкодування в розмірі 23 995 272 грн із загальної суми боргу Державного бюджету в розмірі 83995272 грн підлягає зарахуванню до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, а 60 000 000,00 грн - мають бути повернуті як бюджетне відшкодування на рахунок підприємства.

30 грудня 2015 року позивач отримав залишок бюджетного відшкодування в розмірі 60 000 000 грн.

Суди першої та апеляційної інстанції встановили, що спору щодо строку та розміру обчислення пені між сторонами не має. Податковий орган в касаційній скарзі не поставив під сумнів факт затримання виплати сум бюджетного відшкодування та розрахунок пені.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

За приписами пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо безпідставності та необґрунтованості доводу податкового органу про відсутність підстав для нарахування пені з огляду на відсутність встановленого порядку та механізму щодо нарахування пені на суму заборгованості з бюджету заявленого до відшкодування ПДВ, та відсутності у програмному забезпеченні з автоматичного ведення інтегрованої картки платника автоматичного нарахування пені на таку суму заборгованості. Положеннями пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, як нормами прямої дії чітко та однозначно визначена правова можливість обчислення розміру пені з її складовими, у випадку прострочення бюджетного відшкодування, та не поставлена в залежність від відсутності того чи іншого алгоритму порядку нарахування, як і від відсутності у податкового органу програмного забезпечення для автоматичного нарахування пені на таку суму заборгованості. Таке нарахування піддається обчисленню. Не може бути підставою для відмови у такому нарахуванні пені з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Порядок взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39 (який був чинним на час розгляду справи судами попередніх інстанцій).

Цей Порядок визначає механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість.

Пункт 6 вказаного Порядку зазначає, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.

Як встановлено пунктом 7 порядку орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: п`яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Висновки та реєстр висновків, що передані до органів державної казначейської служби, подаються починаючи з 1 липня 2011 р. в електронній формі з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис» і «Про електронні документи та електронний документообіг» і не пізніше наступного операційного дня на паперовому носії.

Відповідно пункту 8 Положення Державна податкова служба надсилає на постійній основі до Державної казначейської служби узагальнену інформацію про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках. Порядок та строки надсилання такої інформації визначаються Державною податковою службою.

Пунктом 9 Порядку встановлено, що на підставі висновку та узагальненої інформації про обсяги сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість, визначені у висновках, орган державної казначейської служби перераховує платникові податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку, відкритий в обслуговуючому банку, протягом:

трьох операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість;

п`яти операційних днів після отримання висновку в разі, коли платник податку не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.

Суд апеляційної інстанції встановив, що податковий орган неодноразово спрямовував до УДКС України у м. Харкові Харківської області реєстр висновків, висновок про суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, зокрема КП «Харківські теплові мережі». Зазначені документи повертались внаслідок відсутності узагальненої інформації щодо обсягів сум бюджетного відшкодування, яка є обов`язковою, як підстава для бюджетного відшкодування коштів, відповідно до вищезазначеного Порядку.

28 серпня 2015 року па адресу другого відповідача надійшло два висновки від 28 серпня 2015 року № 144/1446-20 на суму 27 998 424,00 грн та № 145/1447-20 на суму 83 995 272,00 грн.

1 вересня 2015 року до УДКСУ у м. Харкові Харківській області надійшла узагальнена інформація по КП «Харківські теплові мережі» на суму 27 998 424,00 грн та в той же день здійснено бюджетне відшкодування на суму 27 998 424,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 1 вересня 2015 року № 1256.

30 грудня 2015 року на адресу другого відповідача надійшов висновок від 28 вересня 2015 року № 157/1563-20 на суму 55 996 000,00 грн та узагальнена інформація на загальну суму 60 000 000,00 грн і цього ж дня здійснене бюджетне відшкодування платнику на зазначену суму відповідно до двох платіжних доручень.

З урахуванням зазначеного, Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що Управління Державної казначейської служби України у м. Харкові Харківської області виконало вчасно та належним чином свій обов`язок. Дії цього органу не мали впливу на допущене порушення щодо своєчасного перерахування бюджетного відшкодування з ПДВ, та фактично спір виник не з його вини. Отже, судовий збір необхідно стягнути саме з податкового органу.

Доводи касаційної скарги не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення судами першої та апеляційної інстанцій порушено норми матеріального та процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 344, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників ДФС залишити без задоволення.

2. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 27.04.2016 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 21.09.2016 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко

І.А. Васильєва

С.С. Пасічник ,

Судді Верховного Суду