Справа № 500/1160/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9154/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача Нюня О.І.;

від відповідача - Васильчук І.Б.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.07.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Подлісна І.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 22 хв. 11.07.2019р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 16.07.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

21.05.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати прийняте відповідачем Тернопільською митницею ДФС рішення щодо коригування митної вартості товарів № UA403000/2019/000653/2 від 02.05.2019р.; стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір (а.с.3а-6).

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.07.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Тернопільської митниці ДФС № UA403000/2019/000653/2 від 02.05.2019р. про коригування митної вартості товарів; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Тернопільської митниці ДФС на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.62-66).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Тернопільська митниця ДФС, яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нове, яким у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.69-75).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що згідно норм чинного законодавства митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості товарів. При цьому, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Тернопільська митниця ДФС дотрималась усіх законодавчо встановлених процедур, оскільки за митною декларацією /МД/ ІМ 40ДЕ № UA403030/2019/007815 від 19.04.2019р. індикатор ризику, визначений на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту у зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів, склав 24250 євро (на момент подання декларації становить 254045,96 шведських крон), що перевищувало заявлену фактурну вартість (182200 шведських крон або 525109 грн. 69 коп.).

У поданих до митного оформлення документах були наявними розбіжності, а саме: до митного оформлення подано платіжний документ від 28.02.2019р. з польського банку, в якому вказано платником ОСОБА_2 , однак його перебування в зазначений період за кордоном не підтверджено; колісний транспортний засіб був придбаний та ввозився на митну територію України посередником згідно довіреності від 11.03.2019р., хоча операція купівлі-продажу даного транспортного засобу згідно рахунку-фактури здійснювалася 08.03.2019р., що підтверджує незаконність такої операції; у поданому платіжному документі є відсутніми посилання на рахунок-фактуру чи проформу, згідно яких здійснювалась оплата, що не дає змоги ідентифікувати цей документ із зазначеною поставкою; до митного оформлення подано експортну митну декларацію Польщі, однак країною відправлення є Швеція.

За наявності таких умов митним органом проводилася перевірка достовірності заявленої фактурної вартості такого транспортного засобу, для чого в порядку ч.3 ст.53 Митного кодексу /МК/ України було витребувано від позивача додаткові документи, які підтверджують митну вартість автомобіля.

До митного оформлення та на вимогу митниці позивачем не було подано жодного документа про здійснену оплату за придбаний транспортний засіб. Будь-яких інших додаткових документів (в тому числі банківських платіжних документів щодо оплати товару) декларантом не надано. На вимогу митниці уповноваженою особою позивача було додатково надано Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 199/19 від 19.04.2019р.

При цьому, митний орган не міг визначити вартість на базі ціни, встановленої висновком експерта, у зв`язку з відсутністю її документального підтвердження, тому вартість визначалася на базі загального рівня цін на подібний товар.

Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості використано рівень ціни, за який транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції, а саме: 24250 євро.

Митна вартість автомобіля визначена за резервним методом (ст.64 МК України). Перший метод не застосований у зв`язку з ненадання позивачем всіх підтверджуючих документів на вимогу митниці. Другий-п`ятий методи визначення митної вартості (ст.ст.59-63 МК України) не застосовані у зв`язку із відсутністю інформації щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів (ст.ст.59, 60 МК України) та даних (вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно із методами 4 і 5 (ст.ст.62, 63 МК України).

Також митним органом проведено консультацію з декларантом щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Зважаючи на викладене, Тернопільська митниця ДФС вважає, що рішення про коригування митної вартості товару № UA403000/2019/000653/2 від 02.05.2019р. прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 08.03.2019р. позивачем ОСОБА_1 придбано автомобіль AUDI, модель А6 Аllroad Quattro, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , календарний рік випуску - 2015, тип двигуна: дизельний, який був в експлуатації, загальна вартість якого становить 182200 шведських крон.

19.04.2019р. декларантом СПМ «РАЙВЕСТ», діючим в інтересах позивача, для здійснення митного оформлення даного транспортного засобу відповідачу подано в електронній формі митну декларацію № UA403030/2019/007815 від 19.04.2019р., в якій митна вартість автомобіля визначена за ціною договору (контракту). Згідно графи 42 поданої митної декларації ціна товару складає 182200 шведських крон, а відповідно до графи 45 митну вартість визначено сумі 525109 грн. 69 коп. (а.с.39).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларант надав митному органу разом з декларацією наступні документи (а.с.10-26):

рахунок-проформу (Proforma invoice) LЕЕ 287 від 22.02.2019р.;

рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) LEЕ 287 від 08.03.2019р.;

декларацію про походження товару (Declaration of origin) від 28.01.2019р.;

Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UА20903/2019/19079 від 17.03.2019р.;

свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.01.2019р.;

платіжний документ від 28.02.2019р. із зазначенням номера рахунку і платежу;

некласифікований документ, який підтверджує заявлену митну вартість (крім позначених кодами 3001 - 3021, 3023) LЕЕ287 17.01.2019р.;

внутрішній договір (контракт) доручення ННО 723780 від 11.03.2019р.;

договір про надання послуг митного брокера б/н 04.03.2019р.;

паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НОМЕР_3 від 21.02.2001р.,

паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні НЮ 320901 від 06.12.2013р.;

інші некласифіковані документи ALD ОСОБА_3 02.01.2019р.; Servicebevis10.03.2017; Servicebevis 19.12.2018р.; ідент.код НОМЕР_4 від 05.08.2009р., ідент.код. НОМЕР_5 від 06.03.2002р.; інформація з інтернет-ресурсу від 21.03.2019р.; інформація з інтернет-ресурсу від 21.03.2019р.; інформація з інтернет-ресурсу 28.03.2019р.; фото одометра від 19.03.2019р.;

платіжне доручення про сплату митних та інших платежів 0.0..1 від 14.03.2019р.;

копія митної декларації країни відправлення 19PL402010E0306559 від 16.03.2019р.;

сертифікат відповідності колісного транспортного засобу UА.009.85522-19 від 18.03.2019р.;

паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України, серії FG192918 від 26.04.2017р.

У зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР митницею встановлено, що митна вартість товару є нижчою митної вартості ідентичних товарів. По причині наведеного відповідач скерував 19.04.2019р. декларанту електронне повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару (а.с.42).

На вимогу митного органу декларантом було подано висновок № 199/19 від 19.04.2019р. щодо вартісних характеристик товару, складений судовим експертом Мазур М.С., згідно якого вартість КТЗ, ввезеного на митну територію України, AUDI А6 Allroad Quattro 3.0 TDI S tronic, становить 550437 грн. 64 коп. (18231євро) (а.с.21-23).

02.05.2019р. відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UА403000/2019/000653/2, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним (шостим) методом у розмірі 24250 євро (що на момент подання декларації становить 254042,96 шведських крон) (а.с.6).

В обґрунтування прийнятого рішення відповідач зазначив про те, митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що в документах, поданих до митного оформлення, є наявними розбіжності, а саме:

до митного оформлення подано платіжний документ від 28.02.2019р. з польського банку, в якому зазначено платника ОСОБА_2 , однак його перебування за кордоном в даний період не підтверджено;

транспортний засіб був придбаний та ввозився на митну територію України посередником, згідно довіреності, виданої 11.03.2019р., проте купівля-продаж даного товару здійснено 08.03.2019р., тобто без законних на те підстав;

у платіжному документі є відсутніми посилання на рахунок-фактуру чи проформу згідно яких здійснювалась попередня оплата, що не дає змоги ідентифікувати документ за даною операцією;

до митного оформлення подано митну декларацію Польщі, однак країною відправлення згідно митної декларації є Швеція. Відповідно до норм МК України для підтвердження митної вартості товару подається копія митної декларації країни відправлення; на вимогу митного органу даний документ не подано до митного оформлення.

Вартість колісних транспортних засобів та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару у зв`язку з тим, що інформація про вартість автомобіля, яка міститься на загальнодоступних інтернет-ресурсах, є значно вищою за заявлену декларантом.

У зв`язку з наведеним, митним органом розпочато процедуру консультації та направлено повідомлення про надання документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

На вимогу митного органу декларантом було подано висновок щодо вартісних характеристик товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією, однак обрахунок вартості автомобіля здійснювався від мінімальної ціни, хоча Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затв. наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003р., вартість КТЗ та їх складових частин, що ввозяться на митну територію України, визначається за середніми цінами їх продажу в країні придбання або в провідних країнах-експортерах (п.7.53 Методики).

Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний, оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару.

За результатами проведеної консультації з декларантом відповідно до ч.4 ст.57 МК України з`ясовано неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.ст.59-63 МК України. Митна вартість товару визначена за резервним методом згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу, обрахованого згідно АСАУР 105-2, 106-2 «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення МВ за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 24250», що на момент подання декларації становить 254042,9640 шведських крон. Відповідно до п.2. ст.55 та глави 4 МК України декларант має право оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня або до суду.

Розглядуваний спір стосується правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товарів.

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, мотивувальна частина оскаржуваного рішення митного органу не має жодного обґрунтування чи відомостей про обставини виникнення ризику «спрацювання АСАУР ДФС 105-2, 106-2».

Митну вартість імпортованого транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № UА403030/2019/007815 від 19.04.2019р., визначено за основним методом, а до самої митної декларації подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору та підтверджуючих ціну договору додаткових документів.

Відповідачем безпідставно не взято до уваги долучені декларантом документи, якими визначено вартість спірного автомобіля у розмірі 182200 шведських крон. Натомість, митний орган без належного обґрунтування взяв до уваги цінову інформацію з мережі АСАУР ДФС, не врахувавши документи, які були подані декларантом до митного оформлення.

При цьому, відповідач не обґрунтував та не довів неможливість визначення митної вартості за ціною контракту та її визначення за жодним методом, що передує резервному.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):

ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.

ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

ч.6 ст.54 - орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прас-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.

В п.2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Як з`ясовано під час судового розгляду справи, позиція відповідача полягає у тому, що через спрацювання індикатору ризику, визначеного на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, наявністю розбіжностей у поданих документах, від декларанта витребовувалися додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Для здійснення митного оформлення ввезеного автомобіля позивачем представлено пакет документів (зокрема, рахунок-фактуру), в яких чітко визначена вартість придбання спірного автомобіля. На вимогу митного органу позивачем наданий також Висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 199/19 від 19.04.2019р., відповідно до якого вартість придбаного КТЗ становить 18231 євро або 550437 грн. 64 коп.

Отже, будь-яких розбіжностей чи недоліків, які б мали вплив на заявлену митну вартість автомобіля, надані позивачем документи не містили, при цьому сумнів митного органу ґрунтувався на невідповідності заявленої митної вартості транспортного засобу індикатору ризику АСАУР ДФС, визначеного на рівні нижньої межі діапазону вартості транспортних засобів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваному транспортному засобу в країні експорту, з вирахуванням із такої вартості сум податків, що підлягають поверненню у країні експорту в зв`язку з вивезенням (експортом) таких транспортних засобів.

Також під час розгляду справи в суді відповідач стверджував про розбіжності в поданих до митного оформлення документах, зокрема, щодо платіжного документа від 28.02.2019р. з польського банку, в якому зазначено платника ОСОБА_1 , проте не підтвердженого перебування такого за кордоном; щодо довіреності, виданої на посередника, яким КТЗ придбавався та ввозився на митну територію України (така датована 11.03.2019р., хоча купівля-продаж здійснена 08.03.2019р.); відсутність посилання в платіжному документі на рахунок-фактуру чи проформу, згідно яких здійснювалася оплата; щодо митної декларації Польщі, оскільки країною відправлення є Швеція.

До матеріалів справи долучено рахунок-проформа (Proforma invoice) LЕЕ 287 від 22.02.2019р.; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) LEЕ 287 від 08.03.2019р., платіжний документ від 28.02.2019р. із зазначенням номера рахунку і платежу LEE287 та інші документи, які чітко та однозначно підтверджують сплату коштів ОСОБА_1 за придбаний автомобіль.

При цьому недоліки та розбіжності, на яких наголошує митний орган, не є визначальними за цих умов, оскільки не змінюють суті відносин купівлі-продажу автомобіля та умов їх реалізації.

За таких обставин слід вважати, що позивачем доведено документально заявлену митну вартість автомобіля.

Окрім цього, аналіз фактичних обставин свідчить, що в оскарженому рішенні про коригування митної вартості товарів митним органом не зазначено, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити такі складові.

Оскільки спірне рішення не містить зрозумілого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, тому вказане рішення митного органу відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.55 МК України.

Отже, в наданих декларантом документах немає розбіжностей, що мають вплив на визначення ціни придбання автомобіля, останні містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

Звідси, позивач одночасно з митною декларацією в повному обсязі надав до митного органу документи, які підтверджують митну вартість транспортного засобу згідно з ч.2 ст.53 МК України.

Водночас, відповідачем не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому митниця не обґрунтувала та не довела неможливість визначення митної вартості за ціною контракту.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезеного автомобіля, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють його вартість, відповідачем не доведено.

Наведені висновки відповідають правовій позиції, висловленій Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 15.10.2013р. (справа № 21-270а13), від 22.10.2013р. (справа 21-342а13), від 31.03.2015р. (справи № 21-127а15 та № 21-53а15) та від 30.06.2015р. (справа № 21-591а15).

Згідно зі ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена ч.2 ст.58 МК України.

Так, відповідно до вказаної норми, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач для підтвердження заявленої митної вартості товару подав до митного органу всі необхідні для цього документи. При цьому, надані документи не містили розбіжностей, а їх дані підтверджували в повній мірі ціну товару.

Звідси, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом застосування митним органом коригування митної вартості є безпідставним та необґрунтованим.

Окрім цього, автоматизована система аналізу та управління ризиками не є програмним продуктом, який містить інформацію про митну вартість імпортованих товарів, а спрямована виключно на те, що б застерегти посадових осіб митниці про ті митні формальності, які йому доцільно провести, за необхідності, для дотримання норм законодавства під час здійснення митного контролю.

Стаття 362 МК України дає визначення аналізу ризику як систематичне використання органами доходів і зборів наявної у них інформації для визначення обставин та умов виникнення ризиків, їх ідентифікації і оцінки ймовірних наслідків недотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Тобто, спрацювання системи АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі митниці більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою митною вартістю товару.

Водночас, в розглядуваному випадку митним органом не доведено наявності самих ризиків. Зокрема, відповідачем не надано доказів наявності у митного органу інформації про митне оформлення ідентичних та подібних (аналогічних) транспортних засобів, з вказанням марки, моделі, інших даних і особливостей, а також ціни вже оформлених транспортних засобів.

В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення орган доходів і зборів повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 24250 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом, та неможливість використання як достовірної інформації, наданої декларантом при визначенні митної вартості імпортованого товару.

Водночас, представлені для митного оформлення автомобіля документи викладені на іноземній мові, однак такі сторонами повністю ідентифіковані (також під час судового розгляду до справи долучений їх переклад), що дозволило об`єктивно встановити дійсні обставини по справі.

Доводи апелянта в іншій частині на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Отже, на підставі наведених норм, у зв`язку із заявленням декларантом достовірних відомостей щодо митної вартості товару, а також через подання документів, що підтверджують рівень митної вартості товарів, митним органом неправомірно прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

Враховуючи непідтвердження в судовому засіданні обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак й покладених в основу спірного рішення про визначення митної вартості товарів, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Тернопільську митницю ДФС.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці ДФС на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.07.2019р. в адміністративній справі № 500/1160/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Тернопільську митницю ДФС.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 30.10.2019р.