Справа № 826/18858/15
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, згідно з ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Старокиївський Банк" Грошової Світлани Василівни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства " Старокиївський Банк" Грошової Світлани Василівни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, та з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Уповноваженої особи, оформлене наказом від 29.08.2014 року № 61, в частині визнання нікчемними всіх трансакцій і договорів банківського вкладу від 12.06.2014 року № 06/1287-2014 та банківського рахунку від 23.05.2014 року № 8221;

- зобов`язати Уповноважену особу подати до Фонду додаткову інформацію щодо Позивача як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Старокиївський банк" за рахунок Фонду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2019 року закрито провадження в адміністративній справі в частині визнання протиправним і скасування рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіної Любові Олександрівни, оформленого наказом від 29.08.2014 року № 61, в частині визнання нікчемними всіх трансакцій і договорів банківського вкладу від 12.06.2014 року № 06/1287-2014 та банківського рахунку від 23.05.2014 року № 8221.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2019 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 .

Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Грошову Світлану Василівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про банківський рахунок № НОМЕР_1 , відкритий відповідно до договору банківського рахунку від 23 травня 2014 року № 8221, за яким ОСОБА_1 має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сумі 180029,59 грн. (сто вісімдесят тисяч двадцять дев`ять гривень 59 коп.).

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що Позивач є вкладником ПАТ "Старокиївський Банк" і на неї поширюються передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" гарантії відшкодування коштів, що внесені на виконання договорів банківського вкладу від 12.06.2014 року № 06/1287-2014 та банківського рахунку від 23.05.2014 року № 8221.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зокрема, Відповідач зазначає, що Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог не надано до суду такого Свідоцтва про відкриття рахунку, а його відсутність свідчить про порушення вимог до письмової форми оформлення Договорів. Також, Відповідач звертає увагу, що на період витраченого часу кожні дві хвилини відображено оформлення вкладів 8 фізичними особами, в тому числі і Позивачем на загальну суму 1 445 603, 45 грн., та одночасну видачу ідентичної суми коштів іншій фізичні особі, вклад якої ділився, що є неможливим для вкладних операцій в разі їх проведення з дотриманням вимог законодавства (ідентифікація особи, копіювання документів, перерахування готівкових коштів) та підтверджує їх фіктивність та відсутність самих вкладників в приміщенні банку під час здійснення операцій. Відповідно до довідки про рух коштів рахункам клієнтів ПАТ «Старокиївський банк», сформованої на підставі даних САБ, операція по перекиданню готівки була здійснена в післяопераційний час 17 год., 13 хв. - 12.06.2014 року. Крім того, укладення договору всупереч п. 5 ст. 75 Закону України "Про банки та банківську діяльність" відбулось в період, коли постановою Правління НБУ від 12.05.2014 року № 276/БТ ПАТ "Старокиївський Банк" віднесено до категорії проблемних на строк до 180 днів, що свідчить про нікчемність вказаних правочинів.

ОСОБА_1 подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив задовольнити апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" повністю та відмовити у задоволенні адміністративному позову.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки учасники справи у судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2014 року між ПАТ "Старокиївський Банк" (Банк) і ОСОБА_1 (Клієнт) було укладено договір банківського рахунку № 8221, згідно з яким Банк за заявою Клієнта відкриває банківський поточний рахунок клієнта № НОМЕР_1 у гривні та здійснює за ним операції згідно діючого законодавства, а також передбачено, що за користування грошовими коштами, які знаходяться на поточному рахунку Клієнта, Банк сплачує проценти за ставкою 0 % річних. Відсотки нараховуються за кожну зараховану на рахунок суму, з дня наступного за днем надходження грошових коштів на рахунок, до дня, що передує видачі чи перерахуванню коштів з рахунку.

12 червня 2014 року між ПАТ "Старокиївський Банк" (Банк) і ОСОБА_1 (Вкладник) укладено договір банківського вкладу № 06/1287-2014, згідно з яким Банк відкриває Вкладнику вкладний (строковий) рахунок № НОМЕР_2 "Недільний" у гривні, а Вкладник вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 180000 грн. (вклад). Датою внесення вкладу визначено 12.06.2014 року, датою його повернення - 19.06.2014 року, процентна ставка за вкладом складає 1% річних. Проценти за вкладом нараховуються Банком самостійно щомісяця в останній робочий день місяця у валюті вкладу за фактичну кількість днів в календарному місяці та році (28-29-30-31/365-366) від дня, наступного за днем надходження вкладу на рахунок, до дня, який передує його поверненню Вкладникові або списання їх з рахунку з інших підстав. Сплата нарахованих процентів за вкладом здійснюється щомісячно шляхом їх перерахування на поточний рахунок Вкладника № НОМЕР_1 , відкритий у Банку.

Згідно з копією квитанції від 12.06.2014 року № 67108 ОСОБА_1 перераховано на вкладний рахунок № НОМЕР_2 кошти у сумі 180000 грн., призначення платежу "Внесення готівки на депозитний рахунок (дог. № 06/1287-2014 від 12.06.2014 року)" (а.с. 12).

Відповідно до копії виписки відділення № 1 ПАТ "Старокиївський Банк" станом на 11.09.2014 року на рахунку Позивача № НОМЕР_1 перебували кошти у загальній сумі 180029,59 грн., з яких 180000 грн. - перерахування вкладу при закритті рахунку № 7401 договір № 06/1287-2014 на поточний рахунок № НОМЕР_1 ; 29,59 грн. - перерахування відсотків по цьому ж вкладу (а.с. 13).

Постановою Правління Національного банку України від 17.06.2014 року № 365 ПАТ "Старокиївський Банк" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.06.2014 року № 50 розпочато процедуру виведення ПАТ "Старокиївський Банк" з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації з 18.06.2014 року по 18.09.2014 року та призначено Уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію ПАТ "Старокиївський Банк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Пантіну Любов Олександрівну.

24 червня 2014 року Уповноваженою особою Пантіною Л.О. видано наказ № 23 "Про перевірку договорів в ПАТ "Старокиївський Банк", яким наказано здійснити в ПАТ "Старокиївський Банк" перевірку договорів (інших правочинів), укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення договорів (правочинів), виконання яких спричинило або може спричинити погіршення фінансового стану банку та які відповідають критеріям, передбаченим ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

21 серпня 2014 року згідно з п. 14 протоколу засідання виконавчої дирекції Фонду № 182/14 вирішено підтримати пропозицію Уповноваженої особи Пантіної Л.О. щодо тимчасового блокування виплати грошових коштів за рахунками фізичних осіб - вкладників ПАТ "Старокиївський Банк" згідно переліку та винести це питання на розгляд виконавчої дирекції та надати доручення звернутись до правоохоронних органів із завою про вчинення кримінального правопорушення за фактами можливого "дроблення" депозитних вкладів фізичних осіб, сума за якими перевищує граничний розмір відшкодування, здійсненого з метою отримання відшкодування клієнтами за рахунок коштів Фонду, долучивши до неї копії матеріалів перевірки (висновку, пояснень, копій юридичних справ, виписок руху коштів за рахунками, тощо).

29 серпня 2014 року Уповноваженою особою Пантіною Л.О. затверджено протокол засідання комісії з перевірки договорів, призначеної наказом від 14.07.2014 року № 30-А, яким запропоновано надати на затвердження Уповноваженій особі на тимчасову адміністрацію перелік нікчемних договорів та інших правочинів, виявлених за результатами перевірки.

Уповноваженою особою Пантіною Л.О. , зважаючи на необхідність звернення до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо виявлених фактів шахрайства та інших протиправних дій працівників банку та інших осіб стосовно ПАТ "Старокиївський Банк", враховуючи рішення виконавчої дирекції Фонду від 21.08.2014 року № 182/14 та від 28.08.2014 року № 188/14, винесено наказ від 29.08.2014 року № 61 (а.с. 129), яким наказано зупинити перерахування/виплати за транзакціями і правочинами згідно переліку, який додається до наказу та визнати нікчемними всі транзакції та правочини (договори), згідно вказаного переліку.

До переліку, який є додатком до наказу від 29.08.2014 року № 61, включено транзакції і правочини проведені за договорами ОСОБА_1 від 23.05.2014 року № 8221 та від 12.06.2014 року № 06/1287-2014 (а.с. 130).

11 вересня 2014 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 563 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Старокиївський Банк".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.08.2017 року № 3697 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Старокиївський Банк" на один рік до 17.09.2018 включно, а також продовжено повноваження ліквідатору ПАТ "Старокиївський Банк" провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Пантіній Любові Олександрівні на один рік до 17.09.2018 включно.

29 вересня 2014 року Позивач звернулася до Уповноваженої особи із заявою про визнання її кредитором ПАТ "Старокиївський Банк" та відшкодування коштів за вкладом (а.с. 14).

25 червня 2015 року представником Позивача адресовано ПАТ "Старокиївський Банк" заяву вх. № 4630/08-01, в якій він просив повернути грошові кошти в розмірі 180029,59 грн. за договором банківського рахунку від 23.05.2014 року № 8221 (а.с. 15).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 21.12.2017 року № 5462 змінено Уповноважену особу Фонду ПАТ "Старокиївський Банк" на Грошову Світлану Василівну з 26.12.2017 року.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 27.08.2018 року № 2366 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Старокиївський Банк" на один рік до 17.09.2019 року включно.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що Позивач є вкладником на підставі статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», і на нього поширюються гарантії вкладника неплатоспроможного банку. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем не надано доказів, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що зобов`язання ПАТ "Старокиївський Банк", які він взяв на себе за договорами банківського рахунку від 23.05.2014 року № 8221 та банківського вкладу від 12.06.2014 року № 06/1287-2014, призвели до його неплатоспроможності або до неможливості (повністю чи частково) виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, за приписами ч. 1 ст. 26 Закону України від 23.02.2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон № 4452) (у редакції, чинній на час введення тимчасової адміністрації банку) Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень (абз. 1).

Згідно з ч. 2 ст. 26 цього Закону вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Як визначено у ч. 1 ст. 2 Закону № 4452: вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах дого-вору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти (п. 3); вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківсь-кого рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката (п. 4).

Як було правильно встановлено судом першої інстанції, Позивачем відкрито у ПАТ "Старокиївський Банк" поточний рахунок № НОМЕР_1 , на якому знаходилися кошти у сумі 180029,59 грн.

Оскільки, передбачені Законом № 4452 гарантії за вкладом поширюються на осіб, які мають правовий статус вкладника неплатоспроможного банку (у розумінні положень ст. 2 цього Закону), який, з-поміж іншого, передбачає наявність вкладу, залученого на умовах договору банківського рахунку, та з огляду на встановлені судом обставини справи суд дійшов висновку про належність позивача до вкладників ПАТ "Старокиївський Банк" .

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону № 4452 гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Такі випадки визначені у ч. 4 ст. 26 Закону № 4452, однак про їх наявність ніхто з учасників справи не стверджував і доказів не надав, а судом таких випадків не встановлено.

Відповідач вказує у запереченнях на адміністративний позов та апеляційній скарзі, що Позивач здійснив операції за спірними договорами в час дії обмежень у діяльності банку, встановлених відповідно до п. 12.3 Глави 12 "Положення про застосування Національним банком України заходів впливу" та передбачених постановою Правління Національного банку України від 12.05.2014 року № 276/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" до категорій проблемних", що на думку Відповідача, свідчить про нікчемність вказаних правочинів.

Також, Відповідач зазначив, що згідно з п. 1.3 договору банківського рахунку документом, що підтверджує відкриття клієнту рахунку у банку є свідоцтво про відкриття рахунку, яке згідно з п. 7.6 цього договору визначено невід`ємною його частиною, але позивач цього свідоцтва до суду не надав, що, на думку Відповідача, свідчить про порушення Позивачем вимог письмової форми договору, а також про укладення таких договорів без фактичного внесення готівкових коштів в касу банку, що виключає виникнення у Позивача права на одержання відшкодування вкладу за рахунок Фонду.

Крім цього, Відповідач вказує на те, що кошти у сумі 180000 грн. надійшли на рахунок Позивача внаслідок "перекидання коштів" з рахунку іншого клієнта та на недостатність часу для проведення операцій з оформлення вкладів 8 фізичним особам на загальну суму 1445603,45 грн. і видачу ідентичної суми коштів іншій фізичній особі, вклад якої ділився, на підтвердження чого надав довідку про рух коштів в національній валюті (том 1 а.с. 119; том 2 а.с. 1-4).

Дослідивши матеріали апеляційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" щодо нікчемності правочинів (трансакцій та договорів), колегія суддів зазначає наступне.

Так, пунктом 2 частини 3 статті 38 Закону № 4452 передбачено, що правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону № 4452 Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у ч. 2 ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідно до ч. 5 ст. 38 Закону № 4452 у разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Колегія суддів враховує висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року № 826/1476/15 про те, що перелік передбачених ч. 3 ст. 38 Закону № 4452 підстав, за яких правочини (у т.ч. договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення ст. 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішення питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у ч. 3 ст. 38 Закону № 4452 (п. 42). Здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами. Банку (п. 45). Якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то ст. 38 Закону № 4452 не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі ст. 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46). При цьому при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону № 4452) незалежно від того, чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Між тим, Відповідачем не надано до ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції доказів, які б достовірно і переконливо свідчили про те, що зобов`язання ПАТ "Старокиївський Банк", які він взяв на себе за договорами банківського рахунку від 23.05.2014 року № 8221 та банківського вкладу від 12.06.2014 року № 06/1287-2014, призвели до його неплатоспроможності або до неможливості (повністю чи частково) виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами.

Також, Відповідачем не надано доказів визнання недійсними договорів банківського рахунку від 23.05.2014 року № 8221 та банківського вкладу від 12.06.2014 року № 06/1287-2014 або застосування наслідків недійсності нікчемного правочину в судовому порядку.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що постанова правління Національного банку України від 12.05.2014 року № 276/БТ «Про віднесення ПАТ «Старокиївський банк» до категорії проблемних», якою встановлено обмеження в діяльності банку, становить банківську таємницю і Позивач не могла знати про її зміст та встановлені обмеження.

Водночас, дана обставина не спростовує зарахування коштів на вкладний рахунок Позивача, а у подальшому їх перерахування з вкладного рахунку позивача на поточний, що підтверджено копіями квитанції та виписок по рахунку і встановлено Відповідачем при проведенні перевірки.

Зарахування на рахунок Позивача грошових коштів згідно з квитанцією від 12 червня 2014 року № 67108 (том 1 а.с. 12) здійснено до запровадження тимчасової адміністрації банку, що не суперечило вимогам Закону № 4452 і договору від 12 червня 2014 року № 06/1287-2014. Даний факт також підтверджується Випискою відділення № 1 ПАТ «Старокиївський банк» № 321477 від 12 вересня 2014 року (том 1 а.с. 13).

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції про проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного Банку України від 01.06.2011 року № 174, банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівник а банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Таким чином, колегія суддів не погоджується доводами Відповідача в апеляційній скарзі про те, що відсутні докази внесення Позивачем до банку грошових коштів, оскільки, реальність внесення Позивачем готівкових коштів на власний рахунок підтверджується саме квитанцією 12 червня 2014 року № 67108, адже видача такої квитанції, відповідно до зазначеної вище інструкції, можлива лише після завершення приймання готівки працівником банку.

З цих же мотивів колегія суддів відхиляє посилання Відповідача на відсутність свідоцтва про відкриття рахунку (п. 1.3 договору банківського рахунку), оскільки встановлені судом фактичні обставини справи вказують на те, що вкладний і поточний рахунки Позивачу були відкриті. Відсутність у справі свідоцтва про відкриття рахунку не спростовує факту відкриття позивачу поточного рахунку, що підтверджено іншими доказами.

Стосовно твердження Відповідача в апеляційній скарзі про те, що були складені недостовірні документи щодо видачі і внесення готівкових коштів до каси банку, колегія суддів зазначає, що Фонд або його Уповноважена особа, за загальним правилом, не може посилатися на неправомірні або оспорюванні дії працівників банку під час оформлення договірних відносин з клієнтами та виконання такими працівниками умов цих договорів для обґрунтування наявності підстав для застосування положень частини третьої статті 38 Закону 4452-VI.

Такі неправомірні або оспорювані дії повинні доводитися в порядку, зокрема, кримінального провадження, рішення в якому, відповідно до статті 78 КАС України, є обов`язковими для адміністративних судів.

Разом з тим, жодних вироків, якими б було встановлено наявність незаконних дій з боку позивача чи працівників банку під час укладення договорів банківського рахунку та внесення коштів на поточний рахунок ні до суду першої, ні до суду апеляційної інстанції відповідачем надано не було.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 826/18886/15.

Також, колегія суддів не погоджується з твердженням Відповідача про подрібнення вкладів з метою отримання відшкодування за рахунок держави, оскільки, предметом розгляду і доведення у даній справі були фактичні обставини щодо наявності чи відсутності у відповідачів передбачених законом підстав для не включення позивача до переліку вкладників і відповідно правомірності в зв`язку з цим їх дій та бездіяльності.

В той же час, встановлення дійсної належності отриманих на рахунок Позивача коштів, фактів поділу великого вкладу з метою набуття права на його відшкодування за рахунок коштів Фонду, наявність в окремих осіб умислу на заволодіння державними коштами не були предметом розгляду у даній справі. Такі фактичні обставини підлягають самостійному доведенню і встановленню на підставі відповідних доказів, за участю усіх осіб, для яких встановлення таких обставин може мати значення.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 826/10048/15.

З приводу посилання Відповідача на довідку про рух коштів, з якої вбачається, що операція із внесення готівки була здійснена в післяопераційний час, колегія суддів зазначає, що ця обставина не може бути доказом нікчемності укладеного договору, оскільки вкладник не несе відповідальності за фактичне здійснення переказу працівниками банку в післяопераційний час.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 823/6552/16.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що Відповідачем не доведено наявність обставин, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452, а також недійсність та/або нікчемності вищевказаних договорів, на що він посилається у своїх заперечення, за яких гарантована сума відшкодування не виплачується.

Щодо нікчемності трансакцій з перерахування коштів, то такі твердження Відповідача є безпідставними, оскільки, здійснюючи такі операції банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, та договорами з відповідними клієнтами (постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року № 826/1476/15).

Згідно з ч. 1 ст. 27 Закону № 4452 Уповноважена особа складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно з ч. 2 ст. 27 цього Закону Уповноважена особа протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року № 14, передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Доказів того, що після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку і отримання цього рішення Фондом, відповідач включив Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування Фондом коштів за вкладом, або протягом процедури ліквідації подав до Фонду додаткову інформацію про позивача, відповідач до суду не надав, про наявність таких доказів - не зазначив. Водночас, обидві сторони визнають, що позивача не включено до вказаного переліку.

Мотиви та доводи наведені у апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують і є безпідставними, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що між Позивачем та банком укладено договори банківського вкладу та банківського рахунку, Позивач в силу положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідає вимогам до вкладника, який має право на відшкодування коштів за рахунок Фонду, Відповідач протиправно не подав до Фонду інформацію щодо Позивача про наявність таких підстав, а тому суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про зобов`язання Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Приватного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Грошову Світлану Василівну подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію про ОСОБА_1 , якій необхідно здійснити виплату відшкодування у сумі 180029,59 грн. відповідно до договору від 23 травня 2014 року № 8221.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко

Повний текст складено 31.10.2019 року.