Справа № 460/1943/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

01 листопада 2019 року м. Рівне №460/1943/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства "Берестовецький спецкар`єр" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Відкрите акціонерне товариство «Берестовецький спецкар`єр» (далі позивач) звернулося до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби геології та надр України (далі відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби геології та надр України, викладеного у формі листа № 11347/03/12-19 від 21.06.2019 року про повернення відкритому акціонерному товариству «Берестовецький спецкар`єр» заяви з доданими до неї документами щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 року №2915 з метою видобування базальтів Берестовецького родовища у Рівненській області та зобов`язати Державну службу геології та надр України продовжити строк дії та видати відкритому акціонерному товариству «Берестовецький спеціалізований кар`єр» спеціальний дозвіл №2915 від 06.02.2003 року на видобування корисних копалин Берестовецького родовища на 7 років до 06.02.2024 року. У позовній заяві позивач зазначив, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року по справі № 817/864/18 було визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби геології та надр України, оформленого листом № 30760/03/12-17 від 18 грудня 2017 року, про відмову в продовженні строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06 лютого 2003 року та зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Відкритого акціонерного товариства «Берестовецький спецкар`єр» від 23.11.2017 року № 30 про продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами №2915 від 06 лютого 2003 року, з урахуванням висновків суду. Проте, відповідач листом № 11347/03/12-19 від 21.06.2019 року повідомив позивача про повернення заяви, оскільки ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» не вчасно подало до Держгеонадр заяву на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами (така заява була зареєстрована в Держгеонадрах 10.08.2016 року). Таким чином, з тих же підстав, що були визнані судом по справі № 817/864/18 протиправними, відповідач повторно відмовив у задоволенні заяви позивача, у зв`язку із чим, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, де вказав, що листом № 11347/03/12-19 від 21.06.2019 року повідомило позивача про повернення заяви, тобто, вчинило дії на виконання рішення суду у справі № 817/864/18. Проте, позивач не своєчасно звернувся у 2016 році з відповідною заявою, тому правомірно її було повернуто. У зв`язку із такими обставинами, просить суд в позові відмовити.

Позовна заява надійшла до суду 16.08.2019.

21.08.2019 ухвалою суду позов залишений без руху.

29.08.2019 від позивача надійшло клопотання про усунення недоліків позову.

03.09.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши подані суду заяви по суті справи, письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судом встановлено наступне.

06.02.2003 року позивачу було видано спеціальний дозвіл на користування надрами Берестовецького родовища (спеціальний дозвіл № 2915 від 06.02.2003 року) строком дії 14 років. Дія дозволу закінчується 06.02.2017 року.

05.08.2016 року позивач звернувся до Держгеонадр із заявою та додатковими документами, необхідними для продовження строку дії спеціального дозволу № 2915 від 06.02.2003 року.

На відповідну заяву Держгеонадра листом № 19901/13/12-16 від 24.10.2016 року повідомило товариство про відмову у продовженні строку дії відповідного спеціального дозволу на підставі пункту 15 Порядку № 615, а саме: відсутній позитивний висновок про проведення державної експертизи звітів щодо результатів геологічного вивчення надр а також інших геологічних матеріалів та повернуло подані матеріали товариству.

26.12.2016 року позивач, доопрацювавши документи, необхідні для продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06.02.2003 року, подав заяву № 136 від 26.12.2016 року та пакет документів для повторного розгляду заяви про продовження строку дії спеціального дозволу.

На відповідну заяву Держгеонадра листом №3466/13/12-17 від 16.02.2017 року повідомило товариство про відмову у продовженні строку дії відповідного спеціального дозволу на підставі пункту 15 Порядку № 615, а саме: географічні координати кутових точок ділянки надр не відповідають контуру підрахунку запасів базальтів Берестовецького родовища.

05.04.2017 року позивач, виправивши географічні координати кутових точок ділянки надр, повторно подав заяву № 8/1 та № 8/2 від 05.04.2017 року та пакет документів для розгляду заяви про продовження строку дії спеціального дозволу.

На відповідну заяву Держгеонадра листом № 13643/03/12-17 від 19.06.2017 року повідомило товариство про відмову у продовженні строку дії відповідного спеціального дозволу на підставі наказу Міністерства екології та природних ресурсів від 18.05.2017 року №197.

17.08.2017 року позивач, доопрацювавши документи, необхідні для продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06.02.2003 року, подав заяву № 16-н від 17.08.2017 року та пакет документів для повторного розгляду заяви про продовження строку дії спеціального дозволу.

На відповідну заяву Держгеонадра листом № 23661/12-17 від 25.10.2017 року повідомило товариство про відмову у продовженні строку дії відповідного спеціального дозволу на підставі наказу Міністерства екології та природних ресурсів від 03.10.2017 року № 366.

23.11.2017 року позивач, доопрацювавши документи, необхідні для продовження дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06.02.2003 року, подав заяву № 30 від 23.11.2017 року та пакет документів для повторного розгляду заяви про продовження строку дії спеціального дозволу.

На відповідну заяву Держгеонадра листом № 30760/03/12-17 від 18.12.2017 року повідомило товариство про відмову у продовженні строку дії відповідного спеціального дозволу на підставі пункту 15 Порядку № 615, а саме: ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» не вчасно подало заяву на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами, оскільки така заява була зареєстрована в Держгеонадрах 10.08.2016 року.

ВАТ «Берестовецький спеціалізований кар`єр» не погодилося із рішенням Держгеонадр у формі листа № 30760/03/12-17 від 18.12.2017 року про відмову в продовженні строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06.02.2003 року та оскаржило його до Рівненського окружного адміністративного суду.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року по справі № 817/864/18 адміністративний позов ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинення певних дій - задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Державної служби геології та надр України, оформленого листом № 30760/03/12-17 від 18 грудня 2017 року, про відмову в продовженні строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06 лютого 2003 року; зобов`язано Державну службу геології та надр України повторно розглянути заяву Відкритого акціонерного товариства «Берестовецький спецкар`єр» від 23.11.2017 року № 30 про продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами № 2915 від 06 лютого 2003 року, з урахуванням висновків суду. Позовну вимогу ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» про зобов`язання Державної служби геології та надр України продовжити строк дії та видати спеціальний дозвіл за № 2915 від 06.02.2003 на видобування корисних копалин Берестовецького родовища на 7 років до 06.02.2024 - залишено без задоволення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019 року по справі № 817/864/18 апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року у справі №817/864/18 - без змін.

У зв`язку із набранням законної сили рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 року по справі № 817/864/18, позивач надіслав до відповідача заяву № 9 від 07.06.2019 року (в оскаржуваному рішенні помилково зазначено як заява № 105 від 27.05.2019 року) про продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 року № 2915 з метою видобування базальтів Берестовецького родовища, в якій просив відповідно до пункту 14 постанови КМУ від 30.05.2011 року № 615 «Про затвердження Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами» та згідно рішення Рівненського окружного адміністративного суду, яке набрало законну силу 19.02.2019 року, продовжити дію спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 № 2915 з метою видобування базальтів Берестовецького родовища на термін 7 років.

Проте, Держгеонадра листом № 11347/03/12-19 від 21.06.2019 року повідомило позивача про повернення заяви, оскільки ВАТ «Берестовецький спецкар`єр» не вчасно подало до Держгеонадр заяву на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами (така заява була зареєстрована в Держгеонадрах 10.08.2016 року).

Отже, як було встановлено судом, з тих же підстав, що були визнані судом по справі № 817/864/18 протиправними, відповідач повторно відмовив у задоволенні заяви позивача.

Зокрема, як встановлено судом по справі № 817/864/18, для продовження строку дії дозволу на видобування корисних копалин надрокористувач подає органу з питань надання дозволу заяву на видобування корисних копалин не пізніше ніж за шість місяців, на геологічне вивчення надр та геологічне вивчення, в тому числі дослідно-промислову розробку, - за три місяці до закінчення строку його дії. У заяві зазначається причина продовження строку дії дозволу. Надрокористувач, що не подав заяву в установлений строк, втрачає право на продовження строку дії дозволу.

Для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону.

Органом з питань надання дозволу погоджується продовження строку дії дозволу на всі види користування надрами з Мінприроди у порядку, визначеному пунктом 9 цього Порядку.

Органом з питань надання дозволу надсилається запит правоохоронним органам та суб`єктам фінансового моніторингу про розгляд документів заявника для виявлення суб`єктів господарювання, що здійснюють фінансування тероризму в Україні.

У разі ненадання правоохоронними органами та суб`єктами фінансового моніторингу відповіді на запит протягом 30-денного строку вважається, що за результатами розгляду документів заявника не виявлено суб`єктів господарювання, що здійснюють фінансування тероризму в Україні.

Крім того, органом з питань надання дозволу надсилається запит органам ДФС щодо перевірки факту наявності у заявника боргу із сплати податків та загальнообов`язкових платежів станом на останній звітний період.

У разі ненадання органами ДФС відповіді на запит протягом 30-денного строку вважається, що факту наявності у заявника боргу із сплати загальнодержавних податків та зборів станом на останній звітний період не виявлено.

Строк продовження дії дозволу не може перевищувати строки, передбачені пунктом 7 цього Порядку.

Продовження дії дозволу, наданого на підставі підпункту 15 пункту 8 цього Порядку, здійснюється на період продовження відповідної угоди про розподіл продукції в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про угоди про розподіл продукції» та відповідною угодою про розподіл продукції.

Рішення про продовження строку дії дозволу приймається органом з питань надання дозволу протягом 45 днів після надходження документів у повному обсязі.

Збір за продовження строку дії дозволу справляється у розмірі, визначеному згідно з додатком 2.

Дія спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 № 2915 закінчується 06.02.2017.

Тобто, до 06.08.2016 (не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії спецдозволу) позивач мав подати органу з питань надання дозволу заяву на продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами.

Згідно поштової квитанції № 0011 від 05.08.2016 та опису вкладень у посилку, позивачем направлено заяву про продовження дії спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 № 2915 з додатками - 05.08.2016.

Згідно пункту 14 Порядку № 615, для продовження строку дії дозволу надрокористувач подає ті ж документи, що і для отримання дозволу без проведення аукціону.

Абзацом 1 підпункту 15 пункту 8 Порядку № 615 передбачено, що для отримання дозволу без проведення аукціону заявник подає органові з питань надання дозволу заяву разом з документами, зазначеними у додатку 1. Разом із заявою подаються дві копії заяви та доданих до неї документів. 5 заяві зазначаються назва і місцезнаходження ділянки надр, вид корисних копалин, відомості про заявника (найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи - підприємця чи серія та номер паспорта такої особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган ДФС і мають відмітку у паспорті), інформація для здійснення зв`язку із заявником (номер телефон), адреса електронної пошти), а також підстава для надання дозволу згідно з пунктом 8 цього Порядку.

Абзацом 2 підпункту 15 пункту 8 Порядку № 615 встановлено, що заява реєструється організатором аукціону в журналі обліку з присвоєнням їй номера і зазначенням дати і часу подання. Підтвердженням реєстрації є відмітка організатора, що проставляється на копії заяви та повертається заявнику, або відмітка на описі вкладення у цінний лист про прийняття заяви на відправлення поштовим зв`язком.

Таким чином, підтвердженням дати своєчасного подання позивачем заяви в строки, передбачені пунктом 14 Порядку № 615, є відмітка відділення поштового зв`язку на описі вкладення у посилку про прийняття заяви про продовження дії спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 року № 2915(з додатками).

Факт отримання 10.08.2016 року заяви позивача відповідачем підтверджується в оскаржуваному рішенні, оформленого листом № 30760/03/12-17 від 18.12.2017 року.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення є протиправним та таким, що не ґрунтується на дійсних обставинах, що мали місце. Відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення викладеного у формі листа за № 11347/03/12-19 від 21.06.2019 року про повернення Відкритому акціонерному товариству «Берестовецький спецкар`єр» заяви з доданими до неї документами щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 року за № 2915 з метою видобування базальтів Берестовецького родовища у Рівненській області підлягає задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача продовжити строк дії та видати Відкритому акціонерному товариству «Берестовецький спецкар`єр» спеціальний дозвіл за № 2915 від 06.02.2003 року на видобування корисних копалин Берестовецького родовища на 7 років до 06.02.2024 року, то суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Пунктом 4 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частинами 3, 4 статті 245 КАС України встановлено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Проте, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, і це прямо вбачається з наведених вище положень Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, аналіз зазначених вище норм процесуального права свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення.

Більше того, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15, Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, надаючи правову оцінку належності обраного заявником способу захисту, суд зважає також й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету міністрів Ради Європи, державам-членам «Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту», ухваленої на 114-й сесії Комітету міністрів від 12 травня 2004 р. передбачено, що відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Зокрема, у пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54), Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Тобто, держава має надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, які дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин, вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією, тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним».

Аналіз національної системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод викладений також Європейським судом у рішеннях: «Гурепка проти України» від 06.09.2005р., № 61406/00, п. 59; «Кудла проти Польщі» від 26.10.2000р.; «Гарнага проти України» від 16.08.2013 № 20390/07 п. 29.

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, «ефективний спосіб правового захисту» це всього лише обраний позивачем спосіб захисту, який останній вважає найефективнішим.

Суд зауважує, що задоволення вказаної позовної вимоги позивача, у даному випадку, є ефективним способом правового захисту порушених прав та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача, а відтак і необхідність повторного звернення до суду, отже, така позовна вимога також належить до задоволення.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За приписами статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено в порядку статті 77 КАС України правомірності оскаржуваного рішення, тому заявлені позовні вимоги належать повністю до задоволення.

Враховуючи положення частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Відкритого акціонерного товариства «Берестовецький спецкар`єр» задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної служби геології та надр України, викладеного у формі листа за № 11347/03/12-19 від 21.06.2019 року про повернення Відкритому акціонерному товариству «Берестовецький спецкар`єр» заяви з доданими до неї документами щодо продовження строку дії спеціального дозволу на користування надрами від 06.02.2003 року за № 2915 з метою видобування базальтів Берестовецького родовища у Рівненській області.

Зобов`язати Державну службу геології та надр України продовжити строк дії та видати Відкритому акціонерному товариству «Берестовецький спецкар`єр» спеціальний дозвіл за № 2915 від 06.02.2003 року на видобування корисних копалин Берестовецького родовища на 7 років до 06.02.2024 року.

Стягнути на користь Відкритого акціонерного товариства «Берестовецький спецкар`єр» за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Державної служби геології та надр України судовий збір у сумі 3842 (три тисячі вісімсот сорок дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - Відкрите акціонерне товариство "Берестовецький спецкар`єр" (35043, Рівненська обл., Костопільський р-н, с. Берестовець, вул. Сидорова, 3; );

2) відповідач - Державна служба геології та надр України (03680, м. Київ, Шевченківський р-н, вул. Антона Цедіка, 16; ).

Суддя Комшелюк Т.О.