Справа № 420/906/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/906/19
Головуючий в 1 інстанції: Балан Я. В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019р. по справі за адміністративними позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Міністерства оборони України, про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. у розмірі 41 032,11грн.;

- зобов`язати нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. у розмірі 41 032,11грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він проходив службу в ВМС ЗСУ та наказом Командування ВМС ЗСУ за №205 від 19.10.2018р. його звільнено з військової служби у запас за пп. «к» п.2 ч.5 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу».

Позивач зазначає, що при його звільненні з військової служби В/Ч НОМЕР_2 порушила вимоги ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та п.2 Порядку проведення індексації грошових доходів громадян, затвердженого постановою КМУ №1078 від 17.07.2003р., а саме йому не було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби у В/Ч НОМЕР_2 з 1.01.2016р. по 28.02.2018р...

Посилаючись на вказані обставини просив вимоги задовольнити.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019р. позов задоволено частково.

Бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. визнана протиправною.

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. у розмірі 4 503,23грн.

У решті задоволення позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням сторони подали апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі в/ч НОМЕР_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти у відповідній частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким зобов`язати відповідача провести розрахунок та виплату позивачу індексації грошового забезпечення без утримання з суми індексації податку на доходи фізичних осіб у період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., обравши у якості базового - місяць підвищення посадового окладу на займаній посаді (липень 2012р.), відповідно до п.3 Постанови КМУ від 29.01.2014р. № 36 "Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення".

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення скарг, скасування рішення суду в частині позовних вимог про визначення розміру виплати індексації грошового забезпечення з постановленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні даної вимоги, з наступних підстав.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що не нарахування та не виплата ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. є порушенням вимог чинного законодавства України та його прав.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог стосовно визначення суми для виплати індексації грошового забезпечення не може погодитись судова колегія, у зв`язку із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, постанову суду скасовує в частині позовних вимог та в цій частині приймає нову постанову.

Так, судом першої інстанції встановлено, що наказом Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України за №205 від 19.10.2018р., капітана 1 рангу ОСОБА_1 , заступника начальника зв`язку управління зв`язку та інформаційних систем штабу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України, звільнено наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) за №492 від 7.09.2018р., з військової служби у запас за підпунктом "к" п.2 ч.5 ст.26 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу".

У січні 2019р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира в/ч НОМЕР_1 (на грошовому забезпеченні якої перебував до дня звільнення з військової служби), в якій просив надати йому довідку стосовно розміру належної та не виплаченої індексації грошового забезпечення у період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р..

Однак, листом тво командира ВЧ НОМЕР_1 за №214 від 11.02.2019р., ОСОБА_1 повідомлено, що у відповідності до листа Директора Департаменту фінансів за вих.№248/3/9/1/2 від 4.01.2016р., у зв`язку із внесенням змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" (із змінами) №1078 від 17.07.2003р., індексація грошового забезпечення не нараховується та не виплачується до окремого розпорядження, а отже, за вказаний період, індексація грошового забезпечення не нараховувалась, та зазначена довідка не може бути надана. Крім того, зазначалося, що у зв`язку з набранням чинності з 1.03.2018р. Постанови КМУ від 30.08.2017р. №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", відповідно до пункту 5 Постанови КМУ "Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення" № 1078 від 17.07.2003р., значення індексу споживчих цін за березень 2018 року становить 1 (або 100%).

Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень військової частини щодо не нарахування та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р., з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує їх протиправність та незаконність, судова колегія виходить з наступного.

Приписами ст.43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення" за №1282-ХІІ від 3.07.1991р. (надалі - Закон №1282).

Положеннями ст.2 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до ст.4, 6 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103%.

Згідно ст.5 Закону №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ за №1078 від 17.07.2003р. (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі Порядок №1078).

Згідно з п.1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Аналізуючи вищевикладене, судова колегія зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. Відповідно до вимог діючих нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд частково погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наявні усі законні підстави для зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р..

Що стосується посилань військової частини в апеляційній скарзі на відсутність механізму нарахування індексації грошового забезпечення та не закладення до бюджету коштів для виплати індексації, судова колегія зазначає, що індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

Що стосується позовних вимог стосовно визначення розміру виплати індексації грошового забезпечення, судова колегія вважає, що розмір індексації грошового забезпечення повинна встановити безпосередньо військова частина, виходячи з наступного.

Приписами ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом за №475/97-ВР від 17.07.1997р. визначено, що кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до вказаної статті Конвенції, «Ефективний засіб правого захисту» - повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як вбачається з положень Рекомендації Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Тобто, апеляційний суд зазначає, що дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними) (аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013р. по справі за №21-87а13).

Отже, аналізуючи вищевказане, апеляційний суд вважає, що визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення військовослужбовця є дискреційним повноваженням військової частини.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції не можливо вважати законною та обґрунтованою в частині визначення конкретного розміру індексації грошового забезпечення, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні частини позовних вимог. В інший частині позовних вимог, рішення суду підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,317 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019р. в частині зобов`язання Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р. у розмірі 4 503,23грн. скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення, яким зобов`язати Військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1.01.2016р. по 28.02.2018р..

В інший частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2019р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв