Справа № 681/2290/14-а
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2019 року

Київ

справа №681/2290/14-а

адміністративне провадження №К/9901/5048/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючої судді Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Жука А.В., Мартинюк Н.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Кравченко Р.О.,

позивача - не з`явився

представника відповідача - Герасимчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Полонської міської ради Хмельницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 (колегія суддів у складі: Драчук Т.О., Загороднюк А.Г., Полотнянка Ю.П.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Полонської міської ради Хмельницької області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

У грудні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просив:

визнати протиправними дії відповідача в частині нарахування та виплати йому надбавки до заробітної плати за високі досягнення у праці в січні 2007 року у розмірі 40% в сумі 690 грн;

зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити йому надбавку до заробітної плати за високі досягнення у праці за січень 2007 року в розмірі 50% в сумі 172,50 грн та відобразити її в довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії;

визнати протиправними дії в частині не нарахування та невиплати йому індексації заробітної плати за січень 2011 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію заробітної плати за січень 2011 року;

визнати протиправними та скасувати розпорядження міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому за жовтень, листопад 2011 року премію в розмірі 25% згідно рішення сесії Полонської міської ради від 29.11.2010 № 11 та відобразити її в довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії;

визнати протиправними дії відповідача в частині не нарахування та невиплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати згідно розпорядження голови Полонської міської ради від 09.06.2011 № 118/2011-р та відобразити її в довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії;

зобов`язати відповідача виплатити компенсацію за невикористану відпустку в кількості 41 день;

визнати протиправними дії відповідача в частині нарахування та виплати йому премії в розмірі 33% за листопад 2011 року;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому премію в розмірі 40% за листопад 2011 року та відобразити її в довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії;

зобов`язати відповідача сплатити середню заробітну плату за затримку виплати остаточного розрахунку при звільненні по день прийняття постанови судом.

Просив поновити строк звернення до суду. (а.с. 36)

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що при звільненні з роботи у зв`язку з виходом на пенсію Полонською міською радою йому не здійснено усіх розрахунків щодо виплати заробітної плати, не виплачено надбавку за січень 2007 року, індексацію, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік, компенсацію за невикористану відпустку, а також його безпідставно позбавлено премії.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Полонського районного суду Хмельницької області від 24.06.2015 позов задоволено частково: зобов`язано Полонську міську раду Хмельницької області нарахувати та виплатити: надбавку до заробітної плати за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи за січень 2007 року в розмірі 50% від посадового окладу, врахувавши вже виплачену частину надбавки; нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально побутових питань за 2011 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати відповідно до розпорядження міського голови № 118/2011-р від 09.06.2011; стягнуто з Полонської міської ради на користь позивача 500 грн відшкодування за час затримки виплати належних йому сум при звільненні з роботи. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що виплата допомоги для вирішення соціально-побутових питань надається в межах встановленого фонду оплати праці, а тому на підставі розпорядження голови Полонської міської ради Хмельницької області від 09.06.2011 №118/2011-р про надання відпустки зазначена соціальна допомога повинна була бути виплачена. При цьому суд виходив з того, що відповідачем не надано достовірних та належних доказів, чому позивачу не виплачена зазначена соціальна допомога.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у січні 2007 року виплатив позивачу надбавку в меншому розмірі, ніж йому було встановлено і не надав суду доказів законності виплати такої надбавки у меншому розмірі, а тому в цій частині право позивача на отримання виплат, що є складовими заробітної плати, порушено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виплату позивачу індексації за січень 2011 року, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи та наявними в ній доказами, в тому числі відомостями про заробітну плату, підтверджено, що позивач індексацію за спірний місяць отримав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення невиплачених премій, суд першої інстанції виходив з того, що із наданих суду розпоряджень голови Полонської міської ради Хмельницької області вбачається, що невиплата премій зумовлена відсутністю коштів в бюджеті міської ради. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до положень Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» та постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268 виплата таких премій є правом відповідача, а не встановленим обов`язком, виплата премій передбачена чинним законодавством у разі наявності для цього коштів.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки, суд першої інстанції виходив з встановлених судом обставин про те, що відповідачем позивачу виплачено оскаржувану компенсацію після відкликання останнього з відпустки у дні, коли він працював, а також заробітна плата. При цьому судом встановлено, що допущені працівниками бухгалтерії міської ради порядку виплати заробітної плати завдали шкоду саме відповідачу, а не позивачу, а повторна виплата компенсації не ґрунтується на законі та не підлягає задоволенню.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 скасовано постанову суду першої інстанції, позов задоволено частково: визнано протиправними дії виконавчого комітету Полонської міської ради в частині нарахування та виплати позивачу надбавки до заробітної плати за високі досягнення у праці в січні 2007 року у розмірі 40%; зобов`язано виконавчий комітет Полонської міської ради донарахувати та виплатити позивачу надбавку до заробітної плати за високі досягнення у праці за січень 2007 року в розмірі 50%; визнано протиправними та скасовано розпорядження міського голови від 05.10.2011, від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради; зобов`язано виконавчий комітет Полонської міської ради нарахувати та виплатити позивачу за жовтень, листопад 2011 року премію в розмірі 25% згідно рішення сесії Полонської міської ради від 29.11.2010 № 11; визнано протиправними дії виконавчого комітету Полонської міської ради в частині не нарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати; зобов`язано виконавчий комітет Полонської міської ради нарахувати та виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати згідно розпорядження Полонського міського голови від 09.06.2011 № 118/2011-р; зобов`язано виконавчий комітет Полонської міської ради виплатити компенсацію за невикористану відпустку з урахуванням проведених виплат; визнано протиправними дії виконавчого комітету Полонської міської ради в частині нарахування та виплати позивачу премії в розмірі 33% за листопад 2011 року; зобов`язано виконавчий комітет Полонської міської ради нарахувати та виплатити позивачу премію в розмірі 40% за листопад 2011 року; зобов`язано виконавчий комітет Полонської міської ради нарахувати та виплатити заробітну плату за затримку виплати остаточного розрахунку при звільненні по день прийняття постанови судом. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та приймаючи нову постанову про задоволення позову частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до абзацу 4 пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268 передбачено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується. Поряд з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази чи посилання на те, що позивачем несвоєчасно виконано завдання або ж допущено погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни, а тому дії відповідача в частині нарахування та виплати позивачу надбавки до заробітної плати за високі досягнення у праці в січні 2007 року у розмірі 40% є протиправними та, відповідно підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити позивачу надбавку до заробітної плати за високі досягнення у праці за січень 2007 року в розмірі 50%.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з того, що рішення І сесії 6 скликання Полонської міської ради від 29.11.2010 № 11, пунктом другим якого позивачу встановлено щомісячне преміювання у розмірі 25% від середньомісячної заробітної плати, сесією міської ради не скасовувалось та зміни до нього не вносились. При цьому суд виходив з того, що рішення про встановлення позивачу премії приймалось рішенням сесії міської ради, а відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» голова міської ради не має повноважень вносити до нього зміни чи скасовувати таке рішення, а тому розпорядження голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 № 203/2011-р, яким позивачу протиправно зменшено розмір премії до 10% та розпорядження від 01.11.2011, яким останнього позбавлено премії підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що пунктом 3 рішення І сесії 6 скликання Полонської міської ради Хмельницької області від 29.11.2010 № 11 та розпорядженням голови ради від 09.06.2011 № 118/2011-р позивачу встановлено надання матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань в розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати. Крім того, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань передбачена колективним договором укладеним між Полонською міською радою та трудовим колективом, проте всупереч зазначеним вище положенням відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Крім того, суд апеляційної інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог про виплату позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку (2007 рік - 15 календарних днів, 2008 рік - 14 днів, 2010 рік - 1 день, 2011 рік - 2 дні). При цьому апеляційний суд виходив з необґрунтованості доводів відповідача про те, що позивач отримував відповідну оплату на відпустки щороку при її отриманні, а перерахунок оплати праці у випадку відкликання з відпустки позивача відповідачем не здійснювався. Також суд виходив з того, що чинним законодавством не передбачено альтернативи здійснення розрахунків у випадку відкликання з відпустки, відповідачем не дотримано порядку здійснення нарахування оплати відпусток позивача, у зв`язку з чим вимоги щодо перерахунку компенсації за невикористану відпустку підлягають задоволенню, з урахуванням виплачених сум.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині не нарахування та не виплати позивачу індексації заробітної плати за січень 2011 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем під час апеляційного розгляду такі позовні вимоги не підтримано, а довідкою про складові заробітної плати, наявною в матеріалах справи, підтверджено, що позивач її отримав, у зв`язку з чим дані вимоги не підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині включення зазначених виплат до довідки про складові заробітної плати, суд апеляційної інстанції виходив з того, що право на звернення до суду із позовом у особи виникає лише після порушення відповідачем її прав, тобто захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому і щодо якого невідомо, буде воно порушено чи ні, а тому позовні вимоги в цій частині є передчасними.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги

З ухваленим у справі рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що рішенням Полонської міської ради від 06.12.2006 № 1 не встановлювало розмір надбавки до заробітної плати позивачу. Вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду щодо оскарження розпоряджень міського голови Полонської міської ради від 05.10.2011 та від 01.11.2011, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають залишенню без розгляду.

Крім того посилається на те, що у рішенні відповідача від 29.11.2010 № 11, яким позивачу встановлено щомісячне преміювання, надано вказівку про здійснення преміювання в межах коштів, передбачених у кошторисі міської ради, а тому оскільки у жовтні та листопаді 2011 року кошти в міському бюджеті на преміювання працівників були відсутні, то прийняв розпорядження про зменшення у жовтні 2011 року розміру премії позивачу.

Також посилається на те, що позивачу при здійсненні розрахунку при звільненні повністю виплачено компенсацію за невикористані відпустки в кількості 26 днів, а тому позовні вимоги в цій частині є безпідставними та не ґрунтуються на доказах, наданих міською радою.

Позиція інших учасників справи

Позивач у відзиві на касаційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін.

Рух касаційної скарги

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18.11.2015 відкрито касаційне провадження за скаргою Полонської міської ради Хмельницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 у справі № 681/2290/14-а.

17.01.2018 вказана касаційна скарга надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач) Стародуб О.П., судді Анцупова Т.О., Кравчук В.М. для розгляду судової справи № 681/2290/14-а.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 01.08.2019 № 1147/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 681/2290/14-а, у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Анцупової Т.О.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2019 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач Стародуб О.П., судді Кравчук В.М., Єзеров А.А. для розгляду судової справи № 681/2290/14-а.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 07.08.2019 № 1185/0/78-19 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 681/2290/14-а, у зв`язку з постановленням Верховним Судом 05.08.2019 ухвали про відведення судді-доповідача Стародуба О.П. та суддів Єзерова А.А., Кравчука В.М. від розгляду матеріалів касаційної скарги Полонської міської ради Хмельницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2019 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючий суддя (суддя-доповідач Мельник-Томенко Ж.М., судді Жук А.В., Мартинюк Н.М. для розгляду судової справи № 681/2290/14-а.

Ухвалою від 16.10.2019 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначену адміністративну справу призначив до розгляду у відкритому судовому засіданні на 29.10.2019 о 10 год 15 хв.

Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи

Позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Полонському районі Хмельницької області та отримує пенсію по інвалідності на підставі Закону України «Про державну службу».

07.12.2006 міським головою Полонської міської ради Хмельницької області, на виконання рішення сьомої сесії Полонської міської ради 5 скликання від 06.12.2006 № 1, прийнято Розпорядження «Про затвердження керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету», відповідно до якого ОСОБА_1. призначено на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету з 07.12.2006 та, пунктом 3 цього розпорядження встановлено йому надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років в розмірі 50 відсотків.

Розпорядженням міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 29.11.2010 № 11 встановлено позивачу надбавку за виконання особливо важливої роботи у розмірі 50% від посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років, а також встановлено здійснення позивачу щомісячного преміювання у розмірі 25% від середньомісячної заробітної плати.

Згідно розпорядження міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 09.06.2011 № 118/2011-р позивачу надано основну та додаткову відпустку за 2011 рік терміном з 01.07.2011 по 10.08.2011 з виплатою матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань.

Розпорядженням від 05.10.2011 № 203/2011-р позивачу встановлено премію за жовтень 2011 року у розмірі 10% від середньомісячної заробітної плати у зв`язку із відсутністю коштів у місцевому бюджеті на преміювання працівників міської ради.

Розпорядженням від 01.11.2011 № 223/2011-р вирішено не проводити виплату премії працівникам Полонської міської ради за листопад 2011 року у зв`язку із відсутністю асигнувань видатків на заробітну плату.

Розпорядженням міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 28.03.2014 № 53/2014-р позивача звільнено з посади заступника міського голови, керуючого справами виконавчого комітету міської ради на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію по інвалідності з 28.03.2014.

Судами встановлено, що позивачу при звільненні зі служби в органах місцевого самоврядування у зв`язку із виходом на пенсію відповідачем не здійснено всіх розрахунків щодо виплати повних сум заробітної плати.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права й акти їх застосування

Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15.12.2017, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України (у чинній редакції) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Положеннями частин першої та другої статті 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) передбачено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 100 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) визначено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала. Позовна заява може бути залишена без розгляду як на стадії вирішення питання про відкриття провадження в адміністративній справі без проведення судового засідання, так і в ході підготовчого провадження чи судового розгляду справи.

Згідно з частиною першою статті 103 (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Пунктом 5 частини першої статті 107 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

Відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Відповідно до статті 1 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Частиною другою статті 33 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII 16 «Про державну службу» (у редакції, чинній на момент виходу позивача на пенсію) визначено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Згідно з частинами першою та третьою статті 21 Закону України від 07.06.2001 № 2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування є місцевий бюджет.

Частиною першою статті 66 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються: 1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону; 2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Згідно з частиною першою статті 24 Закону України від 15.11.1996 № 504/96-ВР «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» від 09.03.2006 № 268 надано право керівникам органів, зазначених у пункті 1 цієї постанови, у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи; та надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника. У разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з такого.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 КАС України у чинній редакції).

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України у чинній редакції).

Згідно з підпунктами 1 та 3 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» керівникам зазначених органів надано право у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи, надавати працівникам матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу на оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Судом апеляційної інстанції встановлено та відповідно до матеріалів справи, 07.12.2006 міським головою, на виконання рішення сьомої сесії Полонської міської ради 5 скликання від 06.12.2006 № 1, прийнято Розпорядження «Про затвердження керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету», відповідно до якого ОСОБА_1. призначено на посаду керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету та, пунктом 3 цього розпорядження встановлено йому надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи з урахуванням надбавки за ранг та вислугу років в розмірі 50 відсотків.

При цьому, як встановлено судом апеляційної інстанції та відповідно до матеріалів справи, позивачу у січні 2007 року зменшено розмір встановленої надбавки до заробітної плати за високі досягнення у праці з 50% до 40% та виплачено надбавку в меншому розмірі, ніж йому було встановлено.

Абзацом 4 пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» визначено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни зазначена надбавка скасовується або розмір її зменшується.

Судом апеляційної інстанції зазначено про відсутність будь-яких доказів чи посилань на те, що позивачем було несвоєчасно виконано завдання або ж допущено погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про протиправність дій виконавчого комітету Полонської міської ради в частині нарахування та виплати позивачу надбавки до заробітної плати за високі досягнення у праці в січні 2007 року у розмірі 40% та, відповідно про задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача донарахувати та виплатити йому надбавку до заробітної плати за високі досягнення у праці за січень 2007 року в розмірі 50%.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити компенсацію за невикористану відпустку в кількості 41 день, оскільки, як встановлено судом першої інстанції на підставі доказів та пояснень представник відповідача - бухгалтера Маслової В.Ю. у судовому засіданні, ОСОБА_1 під час надання йому відпусток отримував компенсацію. При відкликанні з відпустки позивача бухгалтерією відповідача не було здійснено сторнування заробітної плати і позивачу здійснювалася оплата як за відпустку так і за робочі дні. Позивач та представник позивача у судовому засіданні не заперечували, що працівниками бухгалтерії порушено порядок виплати заробітної плати після відкликання ОСОБА_1 з відпустки та, що позивачу була виплачена компенсація та заробітна плата.

Водночас, Верховний Суд звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не з`ясовано обставини щодо дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, встановленого статтею 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) з позовною вимогою про визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлено статтею 100 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом), згідно з якою адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем, зокрема, оскаржуються розпорядження міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради.

Проте з даними позовними вимогами ОСОБА_1 звернувся до суду лише 25.12.2014, тобто з пропуском шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

Постановляючи рішення, суди попередніх інстанцій не врахували, що зазначена частина позовних вимог стосується періоду, який лежить за межами передбаченого статтею 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду) строку звернення до суду. Судами, всупереч вимогам частин четвертої та п`ятої статті 11 КАС України (у редакції, чинній на час звернення до суду), не вжито передбачених законом заходів для з`ясування дотримання позивачем строку звернення до суду по зазначеній позовній вимогі.

При цьому, позивачем заявлялось клопотання про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення такого строку звернення (а.с. 36). Проте судами це питання не вирішувалося. Суди не досліджували, чи дійсно у позивача були об`єктивно непереборні, істотні перешкоди звернутися за захистом своїх порушених прав більш, ніж через три роки після видання оскаржуваних розпоряджень.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що відповідачем було заявлено клопотання про закриття провадження у справі в частині збільшення позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду (а.с. 47).

Також, Верховний Суд звертає увагу на те, що, як зазначено вище, позивачем оскаржуються розпорядження міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради, про визнання протиправними та скасування яких позивач звернувся з пропуском шестимісячного строку, встановленого частиною другою статті 99 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом).

Так, розпорядженням міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому та централізованої бухгалтерії міської ради» у зв`язку з відсутністю коштів у міському бюджеті на преміювання працівників міськвиконкому та централізованої бухгалтерії міської ради, передбаченого, зокрема, рішенням № 11 1-ої сесії міської ради «Про впорядкування умов оплати праці керуючого справами (секретаря) виконкому міської ради» від 29.11.2010, здійснено у жовтні 2011 року преміювання ОСОБА_1 - керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради - 10 відсотків від середньомісячної заробітної плати.

Розпорядженням міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому та централізованої бухгалтерії міської ради у листопаді 2011 року» у зв`язку з тим, що в міському бюджеті не вистачає асигнувань видатків на заробітну плату, премію, передбачену, зокрема, рішенням № 11 1-ої сесії міської ради «Про впорядкування умов оплати праці керуючого справами (секретаря) виконкому міської ради» від 29.11.2010, працівниками виконкому та централізованої бухгалтерії міської ради за листопад 2011 року вирішено не виплачувати, за винятком преміювання заступника міського голови з питань діяльності виконавчого органу ради.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що вирішення позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу за жовтень, листопад 2011 року премію в розмірі 25% згідно рішенням № 11 1-ої сесії міської ради «Про впорядкування умов оплати праці керуючого справами (секретаря) виконкому міської ради» від 29.11.2010, визнання протиправними дії відповідача в частині нарахування та виплати йому премії в розмірі 33% за листопад 2011 року, зобов`язання нарахувати та виплатити йому премію в розмірі 40% за листопад 2011 року та про зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за затримку виплати остаточного розрахунку при звільненні по день прийняття рішення судом є передчасними та залежать від вирішення питання про прийнятність позовної вимоги про визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради.

Судові рішення в частині вирішення позовних вимог про: визнання протиправними дії відповідача в частині не нарахування та невиплати позивачу індексації заробітної плати за січень 2011 року; зобов`язання нарахувати та виплатити йому індексацію заробітної плати за січень 2011 року; визнання протиправними дії відповідача в частині не нарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати; а зобов`язання нарахувати та виплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2011 рік в розмірі середньомісячної заробітної плати згідно розпорядження голови Полонської міської ради від 09.06.2011 № 118/2011-р та відобразити її в довідці про складові заробітної плати, що подається для призначення пенсії - не є предметом касаційного оскарження. В силу положень статті 341 КАС Україну касаційний перегляд здійснюється в межах доводів касаційної скарги.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

За змістом частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на зазначене колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції під час перевірки позовної заяви на відповідність її вимогам КАС України не було дотримано пункту 5 частини першої статті 107 КАС України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом). Ухвала суду першої інстанції про поновлення строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради в матеріалах справи відсутня, відповідно, поважність причин пропуску строку звернення з даною позовною вимогою судом не проаналізовано і не досліджено. Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на зазначене порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень в частині вирішення позовних вимог про: визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради; зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за жовтень, листопад 2011 року премію в розмірі 25% згідно рішення сесії Полонської міської ради від 29.11.2010 № 11; визнання протиправними дії виконавчого комітету Полонської міської ради в частині нарахування та виплати позивачу премії в розмірі 33% за листопад 2011 року; зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію в розмірі 40% за листопад 2011 року; зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за затримку виплати остаточного розрахунку при звільненні по день прийняття постанови судом з направленням справи в цій частині позовних вимог на новий розгляд до суду першої інстанції для вирішення питання визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними.

Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, то з врахуванням положень статті 20 КАС України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII справа направляється до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Згідно зі статтею 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Оскільки судом першої інстанції прийнято законне та обґрунтоване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію за невикористану відпустку в кількості 41 день, яке скасоване помилково, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду апеляційної інстанції в цій частині позовних вимог та залишити в силі рішення суду першої інстанції в цій частині позовних вимог, в решті - рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 344, 349, 350, 353, 356, 359 КАС України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Полонської міської ради Хмельницької області задовольнити частково.

Постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 24.06.2015 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 в частині вирішення позовних вимог про: визнання протиправними та скасування розпоряджень міського голови Полонської міської ради Хмельницької області від 05.10.2011 та від 01.11.2011 «Про преміювання працівників апарату виконкому» в частині позбавлення премії керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету міської ради; зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за жовтень, листопад 2011 року премію в розмірі 25% згідно рішення сесії Полонської міської ради від 29.11.2010 № 11; визнання протиправними дії виконавчого комітету Полонської міської ради в частині нарахування та виплати ОСОБА_1 премії в розмірі 33% за листопад 2011 року; зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 премію в розмірі 40% за листопад 2011 року; зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за затримку виплати остаточного розрахунку при звільненні по день прийняття постанови судом - скасувати, а справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до Хмельницького окружного адміністративного суду.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради виплатити компенсацію за невикористану відпустку з урахуванням проведених виплат - скасувати, а постанову Полонського районного суду Хмельницької області від 24.06.2015 про відмову в задоволенні позовних вимог про зобов`язання виконавчого комітету Полонської міської ради виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку в кількості 41 день - залишити в силі.

В решті постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 13.10.2015 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко

А.В. Жук ,

Н.М. Мартинюк

Судді Верховного Суду