Справа № 160/6935/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-08-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 серпня 2019 року Справа № 160/6935/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
У липні 2019 року позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить: визнати протиправною відмову Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області у поновленні виплати йому пенсії по інвалідності за заявою його представника від 07.03.2019 року за довіреністю ОСОБА_2 ; та зобов`язати відповідача поновити йому виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності та виплатити пенсію з 01.01.2019 року з урахуванням усіх підвищень та індексації пенсії відповідно до ст.42 та 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності. У 2018 році з особистих обставин позивач був вимушений виїхати проживати до Республіки Корея, де тимчасово проживає. З липня 2018 року пенсійні виплати надходили на відділення поштового зв`язку. З 01 січня 2019 року відповідач припинив виплату пенсії йому відповідно до п.4 ч.1 ст.49 Закону України "Про загальнообов`язкове пенсійне страхування", у зв`язку із неотриманням останнім пенсійних виплат понад шість місяців. Представник позивача за довіреністю - Тен О.В. подав до відповідача заяву від 07.03.2019 року про поновлення виплати пенсії позивачу. Однак, відповідач листом від 24.06.2019 року № 984/03-10/29 відмовив в поновленні виплати пенсії, у зв`язку з необхідністю особистого подання позивачем або його законним представником заяви про поновлення виплати пенсії.
Ухвалою суду від 29.07.2019 року було відкрито провадження по даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
На виконання вимог ухвали суду 21.08.2019 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що пенсія може бути поновлена або громадянину України або іноземцю чи особі без громадянства, за умови оформлення належним чином документів щодо проживання на території України. Як передбачено п.4.1 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про поновлення виплати раніше призначеної пенсії лише при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2 до Порядку) та за наявності в неї всіх необхідних документів. Вимоги позивача про індексацію пенсій не підлягають задоволенню, оскільки вони прогнозують можливі порушення з боку відповідача та встановлюють обов`язки на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припинені або змінені. Також проведення пенсійних виплат проводиться з урахуванням наданих документів для підтвердження права на відповідні виплати. Разом із цим, суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення (поновлення) та обчислення пенсій громадянам. З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), суд не має права втручатися, тому враховуючи вищевикладене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та йому була призначена пенсія по інвалідності.
Позивач в позові зазначив, що у 2018 році у зв`язку з особистими обставинами він виїхав до Республіки Корея, де тимчасово проживає.
З 01.01.2019 року виплата пенсії Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області позивачу була припинена. 07.03.2019 року представник позивача - Тен О.В. за довіреністю звернувся до відповідача щодо поновлення виплати пенсії позивачу.
Судом також встановлено, що листом № 1781/Т-09 від 14.03.2019 року Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повідомило представника позивача, що з 01.01.2019 року виплата пенсії ОСОБА_1 була припинена по причині тривалої невиплати. Відповідно до пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 р. № 22-1 (із змінами від 26.04.2017 року) заява про поновлення виплати пенсії подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Ідентифікація особи засобами зв`язку, в тому числі електронними (по скапу), вказаним Порядком не передбачені. Тому, у зв`язку з тим, що виплата пенсії призупинена по причині неотримання протягом 6 місяців, то для її поновлення необхідно особисто ОСОБА_1 звернутися до територіального органу Пенсійного фонду за місцем отримання пенсії за адресою: АДРЕСА_1 .
Не погодившись з вказаним рішенням, позивач оскаржив його в судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року по справі №160/2623/19 був частково задоволено позовні вимоги позивача, а саме: визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у поновленні виплати пенсії по інвалідності ОСОБА_1 за заявою його представника від 07.03.2019 року за довіреністю ОСОБА_3 ; зобов`язано Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву від 07.03.2019 року щодо поновлення виплати пенсії з 01.01.2019 року ОСОБА_1 по інвалідності та відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позову відмовлено.

Після набрання рішенням законної сили позивач знову звернувся до відповідача для вирішення питання щодо поновлення виплат пенсії.

Своїм листом від 24.06.2019 року №984/03-10/29 відповідач повідомив, що зважаючи на відсутність іншого нормативно-правового акту, що регулює порядок відновлення пенсії особам, які виїхали на постійне місце проживання за межі України, застосуванню підлягають приписи діючого Порядку № 22-1, відповідно до яких, для поновлення виплати пенсії особа має подати заяву особисто. Жоден нормативно-правовий акт, на сьогоднішній день, не наділяє районне управління Пенсійного фонду України повноваженнями щодо поновлення виплати пенсій в інший спосіб, ніж передбачено Порядком № 22-1, незважаючи на підстави для такого поновлення. Отже, аналіз зазначених норм законодавства показує, що поновлення раніше призначеної пенсії та її виплата проводиться за місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України. Оскільки не надано жодного документу, що підтверджував би проживання на території України, та обґрунтованих підстав для поновлення виплати пенсії не має.

Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав. Позивач як громадянин України, незалежно від країни свого проживання, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі і на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод для виплати пенсій відповідач зобов`язаний відновити виплату пенсій позивачу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону №1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають: громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 4 статті 8 Закону №1058-ІV визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тобто, однією з умов, які передбачають наявність у особи права на отримання пенсії є її належність до громадянства України.

Згідно із п.2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи:

1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Пунктом 2.9 зазначеного Порядку чітко встановлено, що особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Документи мають бути чинними (дійсними) на дату їх подання.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Документи, складені іноземною мовою, подаються разом з їх перекладами українською мовою, засвідченими в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 1 Постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ "Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон" передбачено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника і підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території Україні якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон або дипломатичний і службовий паспорти, посвідчення особи моряка і проїзний документ дитини. Ці документи виготовляються і оформляються відповідно до положень, що затверджуються Кабінетом Міністрів України на підставі рекомендацій Міжнародної організації цивільної авіації.

Згідно з п.12 Положення "Про паспорт громадянина України для виїзду за кордон", затвердженого Постановою №2503-ХІІ передбачено, що строк дії паспорта становить десять років.

З аналізу наведених норм чинного законодавства України видно, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є у пенсійній справі. Подання позивачем додаткових документів при поновленні виплати пенсії є виключно його правом та не створює відповідного обов`язку щодо їх подачі.

Судом встановлено, що при зверненні до відповідача із заявою про поновлення пенсії, представником позивача - ОСОБА_3 було подано копію паспорту громадянина України ОСОБА_1 Паспорт громадянина України ОСОБА_1 на день звернення до відповідача, та на даний час є дійсним. Доказів зворотного відповідачем не надано, а матеріали справи не містять.

Отже вимоги відповідача щодо надання додаткових документів (довідки з місця проживання) є протиправними.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати протиправною відмову відповідача у поновленні виплати позивачу пенсії по інвалідності за заявою його представника від 07.03.2019 року за довіреністю ОСОБА_3 .

Суд також враховує той факт, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року по справі №160/2623/19 набрало законної сили 14.05.2019 року, однак, ігноруючи висновок суду відповідач фактично повторно відмовив позивачу у поновлені пенсії, що в свою чергу стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою.

Відповідно до частин 1, 2 ст.46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню повністю, з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову, тому судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає поверненню позивачу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у поновленні виплати ОСОБА_4 пенсії по інвалідності за заявою його представника від 07.03.2019 року за довіреністю ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області поновити ОСОБА_4 виплату раніше призначеної пенсії по інвалідності та виплатити пенсію з 01.01.2019 року з урахуванням усіх підвищень та індексації пенсії відповідно до статей 42, 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Присудити за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма