Справа № 642/4113/19
Суддя: Грінчук О. П.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

"30" жовтня 2019 р.
Справа № 642/4113/19
Провадження № 2-а/642/88/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Ленінський районний суд м.Харкова у складі

головуючого судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в мХаркові справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Салько Олексія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії АР №651518 від 02.05.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., вказуючи, що згідно постанови, правопорушення вчинено 29.04.2019, проте цього дня він правила дорожнього руху не порушував, крім того, розгляд справи відбувся у його відсутність, про що свідчить відсутність його підпису у постанові, а в примітках інспектором зазначено, що ОСОБА_3 копію постанови не отримав, оскільки не з`явився на розгляд, проте, про дату, час та місце розгляду справи його не було повідомлено, а тому він був позбавлений скористатись своїми права щодо заявлення клопотань, надання доказів, ознайомлення з матеріалами справи, можливості скористатись послугами адвоката тощо. Також постанова не містить жодних доказів його вини, тобто вона складена з порушенням вимог ст.ст. 251, 280 КУпАП. Тому вважає постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП незаконною та необгрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 25.09.2019 позивачу поновлено строк на оскарження постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності та відкрито провадження у справі з викликом сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю з підстав викладених у позовній заяві, просять суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяв чи клопотань до суду не надавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутність осіб, що не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, встановив наступне.

Відповідно до ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.9 КАС України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КАС України, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9.ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Судом встановлено, що 02.05.2019 інспектором 2 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Салько О.А. була винесена постанова серія АР №651518 про накладення адміністративного стягнення по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху з накладенням штрафу в сумі 425,00 грн.

Як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_3 29.04.2019 о 09 год. 13 хв. в м.Запоріжжя, Олександрівський р-н, пр-т Соборний, 53, керуючи транспортним засобом здійснив рух на червоно-жовтий сигнал світлофора, чим порушив п.8.7.3 «є» та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП. До ОСОБА_3 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів підчас виконання ними невідкладного службового завдання),а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з п. «є» п.8.7.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року №1306 (далі по тексту -ПДР) поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Положенням п. 8.11. Правил дорожнього руху, (затверджені Постановою від 10 жовтня 2001р. №1306), передбачено, що водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Крім того, п. 16.8 ПДР встановлює, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Однак, відеозапис події та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення в матеріалах справи відсутній, в судове засідання відповідачем не наданий.

П. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Проте, в постанові, що оскаржується, в графі «до постанови додаються» не зазначено жодного доказу, на підставі якого інспектором було прийняте рішення про наявність в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення за ч.2 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення.

Суд звертає увагу, що інспектор 2 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Салько Олексій Анатолійович жодним чином не був позбавлений можливості надавати докази, у тому числі й відеозапис подій, що мали місце 29.04.2019, на підтвердження вини позивача у вчиненні вищезазначеного правопорушення, проте таким правом не скористався.

Також, згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях цього Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією фіксування адміністративного правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Так, розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся у відсутність особи, що притягувалась до такої відповідальності, при цьому інспектором в постанові зазначено, що ОСОБА_3 не прийшов на розгляд справи, проте до суду не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 був належним чином повідомлений про дату, місце і час розгляду інспектором справи, проте свідомо не прийшов на такий розгляд, відтак, його права, передбачені ст. 268 КУпАП були порушені.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Жодних доказів на підтвердження факту вчинення ОСОБА_3 порушення п.8.7.3 «є» ПДР відповідачем не надано та судом не встановлено.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що факт порушення п.8.7.3 «є» ПДР не підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив вчинення правопорушення, тоді як відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, не надав доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення п.8.7.3 «є» ПДР.

Отже, у суду відсутні беззаперечні підстави для висновку, що ОСОБА_3 було порушено п.8.7.3 «є» ПДР, у зв`язку з чим, з огляду на норми ч.2 ст.77 КАС України, та наявність обставин на які посилається позивач у своєму позові, неможливо стверджувати про наявність у діях останнього складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Законодавчі норми, заперечення позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення дають підстави вважати, що відповідач як суб`єкт владних повноважень, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати позицію позивача, однак доказів того, що позивач порушив Правила дорожнього руху, зокрема, пояснень свідків, інформації з технічних засобів, відповідачем до постанови не долучено та до суду не надано.

Суд звертає увагу, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а лише тільки вказує на нього. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові КАС ВС від 26.04.2018р. у справі №338/1/17

Враховуючи викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення серії АР №651518 від 02.05.2019 стосовно притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за ч.2 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови та факту порушення позивачем п. 8.7.3. «є» ПДР, відтак і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.122 КУпАП відносно позивача підлягає закриттю.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 72, 77, 94, 241-247, 250-251, 268-272, 286, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 2 взводу 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Салько Олексія Анатолійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії АР №651518 від 02.05.2019 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення в сумі 425,00 грн.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення, згідно ч.4 ст. 286 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Головуючий