Справа № 460/345/19
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/7541/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року, головуючий суддя - Дорошенко Н.О., ухвалене о 12:32 год. у м. Рівне, повний текст якого складено 10.05.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Рівненської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у поверненні надміру сплачених сум митних платежів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 гривень); зобов`язати відповідача повернути надміру сплачену суму митних платежів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500 гривень).

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що добровільна сплата коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів громадян, є обов`язковою для фізичної особи, яка є власником транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує його для вільного обігу, лише у разі, якщо не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту. Оскільки автомобіль ввезений та перебуває на митній території України у митному режимі тимчасового ввезення цілком законно, строки та умови (вимоги) вказаного митного режиму жодним чином не порушені, підстав для сплати вказаного платежу не має. Позивач зазначав, що протиправним рішенням Рівненської митниці ДФС, будучи позбавлений можливості діяти у іншій спосіб, він вимушений був сплатити кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8500,00 гривень).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що автомобіль ввезений та перебуває на митній території України у митному режимі тимчасового ввезення цілком законно, строки та умови (вимоги) вказаного митного режиму жодним чином не порушені, підстав для сплати вказаного платежу не має, а висновки суду попередньої інстанції є помилковими

Відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 29.11.2018 року декларантом ТОВ "Пелікан-ПРО" подано до Рівненської митниці ДФС (Митний пост "Рівне") митну декларацію ІМ 40 №UA20410/2018/226290 для митного оформлення легкового автомобіля марки "Mersedes-Benz", модель А170, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 . В митній декларації зазначено: країна відправлення/експорту - Литва LT, валюта та загальна сума за рахунком - 1 000 EUR, заявлена вартість - 31898,80 грн., одержувач - ОСОБА_1 , та надано відповідні документи, перелік яких наведено в гр.44 митної декларації. Декларант визначив розрахунки за кодами митних платежів: "185 - акцизний податок" в сумі 30 305,85 грн.; "121 - мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами" в сумі 3 189,88 грн.; "128 - податок на додану вартість" в сумі 13 078,91 грн. (а.с.7).

До митного оформлення разом з митною декларацією було надано копію договору купівлі-продажу автомобіля від 27.11.2018, м. Каунас, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купив автомобіль марки "Mersedes-Benz", модель А170, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 . Ціна транспортного засобу становила 1 000,00 євро (а.с. 30).

Цього ж дня уповноваженою особою відповідача складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2018/00337, відповідно до якої відмовлено у митному оформленні товарів за митною декларацією №UA204010/2018/226290 від 29.11.2018 року з таких причин: митні формальності щодо оформлення заявленої партії товару (митна декларація за внутрішнім номером 2784, присвоєним номером митниці ДФС №UA204010/2017/226290) не можуть бути виконані органом доходів і зборів у зв`язку із невиконанням декларантом вимог пунктів 1, 4 частини 1 статті 266 Митного кодексу України (Закон України від 13.03.2012 року №4495-VI) та пункту 9 прим 3 частини 13 Закону України від 08.11.2018 №2612-VIII.

Роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації: митне оформлення можливе за виконанням пункту 9 прим 3 частини 13 Закону України від 08.11.2018 №2612-VIII (а.с. 8).

Декларантом 04.12.2018 року подано до митного оформлення митну декларацію UA204010/2018/226719, відповідно до якої, з урахуванням курсу валюти станом на дату митного оформлення, додатково, окрім платежів, зазначених у митній декларації №UA204010/2018/226290 від 29.11.2018 року, визначено сплату коштів за кодом виду надходжень "093 - інші надходження" в сумі 8 500,00 грн. (а.с. 9).

Відповідач ствердив, що за цією митною декларацією було завершено митне оформлення легкового автомобіля марки "Mersedes-Benz", модель А170, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 та транспортний засіб випущений у вільний обіг, що позивачем не заперечується.

28.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про повернення надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені, в якій повідомив, що рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів UA204010/2018/00337 не відповідає вимогам закону, тобто, є протиправним та підлягає скасуванню. Позбавлений протиправним рішенням Рівненської митниці ДФС можливості діяти у інший спосіб, ОСОБА_1 вимушений був 04.12.2018 року сплатити кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (8 500,00 грн.). Протиправним рішенням Рівненської митниці ДФС порушено права, свободи та законні інтереси ОСОБА_1 , що в свою чергу призвело до надмірної сплати митних (інших надходжень) платежів, які підлягають поверненню. Тому, покликаючись на Порядок повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, ОСОБА_1 просив повернути йому надміру сплачені кошти в сумі 8500,00 грн. (а.с. 10).

Листом від 04.01.2019 року №175/18/17-70-19 Рівненська митниця ДФС роз`яснила ОСОБА_1 з покликанням на норми чинного законодавства про порядок повернення коштів з Державного бюджету України, а також про особливості використання транспортних засобів, тимчасово ввезених на митну територію України. Митниця зазначила, що стосовно автомобіля марки "Mersedes-Benz", модель А170, ідентифікаційний номер (кузова) НОМЕР_1 порушено умови (вимоги) митного режиму тимчасового ввезення, передбачені ст. 380 Митного кодексу України. У зв`язку з цим, Рівненська митниця ДФС не має підстав для повернення добровільно сплачених коштів у сумі, що дорівнює розміру (8500,00 грн.) п`ятисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян (а.с. 11-12).

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що за наявності факту порушення строків, умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту щодо транспортного засобу, митне оформлення такого транспортного засобу є можливим за умови сплати до Державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. І саме в такий спосіб позивач здійснив митне оформлення транспортного засобу, сплативши визначені законом кошти.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Статтею 246 МК України передбачено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів. Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 5 статті 255 МК України визначено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Згідно з частинами 11-12 статті 264 МК України орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав:

1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу;

2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів;

3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи органу доходів і зборів.

Згідно із пунктами 7.1, 7.2 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 р. за № 1360/21672 (далі - Порядок), у всіх випадках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення оформлюється картка відмови за формою, наведеною в додатку 2 до цього Порядку. Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою органу доходів і зборів, якою прийнято рішення про відмову. У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.

Матеріалами справи підтверджено, що підставою для прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA204010/2018/00337 (далі - Картка відмови №UA204010/2018/00337), стало невиконання декларантом вимог пунктів 1, 4 частини 1 статті 266 Митного кодексу України та пункту 9 прим. 3 частини 13 Закону України від 08.11.2018 №2612-VIII.

Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" від 08 листопада 2018 року №2612-VIII, в статті 13 внесено зміни у МК України шляхом доповнення Розділу ХХІ Прикінцеві та перехідні положення пунктом 9-3, який передбачає, що тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України" митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Наведені норми передбачають добровільну сплату до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноваженою розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, при митному оформленні транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, в разі як недотримання строків митних режимів тимчасового ввезення або транзиту так і недотримання умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

З матеріалів справи видно, що 06.11.2018 року о 10:11 год. громадянин Республіки Білорусь ОСОБА_4 на зазначеному транспортному засобі через пункт пропуску UA205060 (митний пост Доманове") здійснив виїзд з території України, і цього ж дня 06.11.2018 року о 11:43 год. через цей же пункт пропуску ввіз вказаний транспортний засіб на територію України в режимі "тимчасове ввезення до 1 року" для особистого користування (а.с. 32).

Відомості щодо подальшого вивезення транспортного засобу за межі митної території України громадянином-нерезидентом відсутні.

Частиною 5 статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Умовою використання тимчасово ввезених транспортних засобів є особисте користування ними на митній території України виключно громадянами-нерезидентами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Відтак, декларантом позивача до митного оформлення транспортний засіб заявлений з порушенням умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту порушенням умов (вимог) режиму тимчасового ввезення, визначеного ст. 380 МК України, а митне оформлення такого транспортного засобу є можливим за умови сплати до Державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про те, що факт надмірної сплати позивачем коштів до Державного бюджету не підтверджений належними та допустимими доказами, а відтак відсутні підстави для зобов`язання відповідача повернути відповідні кошти позивачу, через що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, відтак задоволенню не підлягають.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі №460/345/19 - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Т. І. Шинкар

Повний текст постанови складено 31.10.2019 року.