Справа № 645/1719/19
Суддя: Мартинова О. М.
Дата ухвалення: 2019-10-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 645/1719/19
Провадження № 2-а/645/76/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2019 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Мартинової О.М.,

секретар судових засідань - Костін О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - Горошочок Світлани Яківни, третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Представник позивача - Іванов Дмитро Аркадійович , що діє на підставі договору про надання правової допомоги адвокатом від 18 березня 2019 року, звернувся до суду з позовом до начальника Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - Горошочок Світлани Яківни, третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування постанови серії ПН МХК № 125344 від 13.03.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. 00 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 , громадянин Республіки Бангладеш, 02.10.2018 року звернувся із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до відділу по роботі з шукачами притулку та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Харківській області, де йому була видана довідка про звернення за захистом в Україні строком дії до 02.01.2019 року. Згодом строк дії довідки про звернення за захистом в Україні був продовжений до 02.04.2019 року. Однак, на початку березня 2019 року позивачу зателефонував співробітник відділу по роботі шукачів притулку та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Харківській області та повідомив, про необхідність прибути до відділу.13.03.2019 року позивач прибув до Немишлянського районного відділу у м. Харкові ДМС України в Харківській області де відносно нього був складений протокол про адміністративне правопорушення. За змістом даного протоколу вбачається, 13.03.2019 року о 12 год. 00 хв. до приміщення Немишлянського районного відділу у м. Харкові ДМС України в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій , 17, виявлен ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 28.02.2019 року по теперішній час знаходиться без реєстрації на території України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Після чого начальник Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України Харківській області - Горошочок Світлана Яківна , на підставі зазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, винесла постанову від 13.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення за порушення ст.ст. 4,9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 11 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700,00 грн. Вважає зазначену постану Немишлянського районного відділу у м. Харкові ДМС України в Харківській області необґрунтованою, незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні зафіксовані події і склад адміністративного правопорушення у протоколі від 13.03.2019 року, які могли б вказувати на порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - Горошочок Світлани Яківни , третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишено без руху.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13.05.2019 року відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - Горошочок Світлани Яківни, третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи сповіщалися своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду представник позивача надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідача, у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву або заперечень на позовну заяву не надав.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву або заперечень на позовну заяву не надав.

Відповідно до ч. 3 ст.268КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянин Республіки Бангладеш. На час винесення оскарженої постанови перебував на території України на підставі довідки про звернення за захистом в Україні № від 02.10.2018 року, строком дії до 02.01.2019 року. Згодом термін дії даної довідки продовжено до 02.04.2019 року.

Однак, 13.03.2019 року відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МХК №125344 за ч.1 ст. 203 КУпАП, відповідно до змісту якого: 13.03.2019 року о 12 год. 00 хв. у приміщенні Немишлянського районного відділу у м. Харкові ДМС України в Харківській області, за адресою: м. Харків, вул. Харківських Дивізій , 17, виявлен ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 28.02.2019 року по теперішній час знаходиться без реєстрації на території України, за що передбачена відповідальність відповідно за ч. 1 ст. 203 КУпАП

На підставі вищевказаного протоколу було винесено начальником Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України Харківській області - Горошочок Світланою Яківною постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МХК №125344 від 13.03.2019 року, за порушення вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином Республіки Бангладеш, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 грн.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Пунктом 1,7 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014 року визначено, що ДМС є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

ДМС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи та територіальні підрозділи, у тому числі міжрегіональні, та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Статтею 222-1 КУпАП визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані, зокрема з порушенням законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства.

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Пунктом 3.1 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення ДМС України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №825 від 28.08.2013 року визначено, що розглядати справи про адміністративне правопорушення у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, та накладати адміністративне стягнення відповідно до ст. 222 - 2 КУпАП мають право керівники (перші заступники, заступники керівників) головних управлінь (управлінь) міграційної служби в АРК, областях, містах Києві та Севастополі, управлінь (відділів, секторів) міграційної служби у районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (АРК) значення за місцем вчинення правопорушення, а у разі відсутності уповноваженої посадової особи, яка розглядає справи про адміністративне правопорушення та накладає адміністративне стягнення, - особа, яка виконує її обов`язки.

Правовідносини щодо продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Положеннями ст. 9 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія цієї статті не поширюється на випадки, коли іноземці чи особи без громадянства з наміром отримати притулок чи бути визнаними в Україні біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту, під час в`їзду в Україну незаконно перетнули державний кордон України і перебувають на території України протягом часу, необхідного для звернення із заявою про надання притулку чи заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно пункту 3 статті 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» № 3773 -VI довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Відповідно до п.3 ч.1. ст.1 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» довідка про звернення за захистом в Україні - документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим Законом та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення ПР МХК 125344 від 13.03.2019 року містить посилання на те, що позивач з 28.02.2019 року по теперішній час знаходиться без реєстрації на території України. Проте суд зауважує, що 02.10.2018 року ОСОБА_1 Головним управлінням ДМС України в Харківській області було видано довідку про звернення за захистом в Україні. Строк дії даної довідки було продовжено до 02.04.2019 року.

Отже, на момент винесення оскаржуваної постанови, яка датована 13.03.2019 року позивач перебував на території України легально.

На думку суду, суб`єкт владних повноважень, притягуючи, за таких обставин, іноземця, який шукає притулку в Україні до відповідальності, вдався до надмірного формалізму, що порушило загальні принципи права рівності сторін.

Практика Європейського суду наголошує на тому, що буквальне застосування закону, ігноруючи його цілі, може призвести до зовсім протилежного результату, ніж прагнув законодавець.

До того ж, слід звернутися до рішення Конституційного Суду України від 29 червня 2010 року у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу восьмого пункту 5 частини першої статті 11 Закону України «Про міліцію», де зазначено, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

У справі Європейського Суду з прав людини «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» Суд наголошує: Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія.

Натомість, законодавство, яким керувався суб`єкт владних повноважень, не було чітким і не відповідало принципу юридичної визначеності.

Далі, слід зазначити, що юридичний склад адміністративного правопорушення це передбачений нормами права комплекс ознак (елементів), за наявності яких певне протиправне діяння можна кваліфікувати як адміністративний проступок.

Такий комплекс ознак передбачає чотири обов`язкові елементи: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Так, зокрема, суб`єктивна сторона - це комплекс ознак, що характеризують внутрішню сторону правопорушення. До ознак, які характеризують суб`єктивну сторону, належать вина, мотив і мета вчинення правопорушення.

Вина - це психічне ставлення особи до вчиненого нею суспільно шкідливого діяння та його наслідків, яке виявляється у формі умислу або необережності.

Мотив - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яким вона керувалася під час учинення правопорушення.

Мета - це наслідок, результат, якого прагне досягти особа, учиняючи адміністративний проступок.

Суд вважає, що жодної, з перелічених ознак, дії позивача не відповідають, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

На підставі статті 9 КУпАП саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб`єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Згідно статті 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справі про адміністративне правопорушення є повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, тощо.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд зазначає, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем допущено ряд процесуальних порушень, зокрема, не враховано обставини, що позивач звернувся за захистом в Україні та має відповідну довідку дійсну з 02.10.2018 року по 02.01.2019 року, яка продовжена до 02.04.2019 року, не працює, не враховано наявність та характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Більше того, відповідачем не досліджувалося питання наявності вини, яка повинна була бути вираженою у формі умислу. Зокрема, протокол не містить жодних висновків щодо наявності у діях особи вини у вчиненні правопорушення. Постанова містить виключно опис фактичних обставин і зазначення, що такі дії становлять порушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП.

Отже, відповідачем не було надано суду беззаперечних доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП, правомірність винесення постанови, що є безумовною підставою для задоволення позову.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням примітки до ст. 203 КУпАП на позивача не поширюється дія ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем безпідставно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення правил перебування в Україні, оскільки в його діях відсутній склад цього правопорушення.

За таких обставин, відповідно до ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Стосовно доводів, представника позивача, щодо залучення в якості перекладача, особи яка не володіє українською мовою, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1.3. Порядку проведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.03.2013 № 228, реєстр перекладачів - це веб-сторінка офіційного веб-сайту Державної міграційної служби України (далі - ДМС), що містить відомості про перекладачів, які можуть залучатися органами державної влади для надання послуг перекладу під час розгляду заяв та проведення співбесід з біженцями та іншими категоріями мігрантів, під час здійснення їх затримання, забезпечення надання їм правової допомоги, розгляду адміністративними судами справ щодо біженців та видворення з України іноземців та осіб без громадянства, здійснення досудового розслідування та розгляду судами кримінальних проваджень і справ про адміністративні правопорушення, вчинені біженцями та іншими категоріями мігрантів на території України.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої Наказом МВС України 28.08.2013 № 825, у разі коли особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не володіє мовою, якою ведеться провадження, протокол про правопорушення складається за участю перекладача.

Перекладачем може бути особа, яка вільно володіє мовою, якою здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення, та іншою мовою, знання якої необхідне для усного або письмового перекладу з однієї мови на іншу, а також особа, яка володіє технікою жестової мови (для спілкування з особами з вадами слуху).

Перекладачами також можуть бути залучені особи, відомості про яких унесено до Довідково-інформаційного реєстру перекладачів відповідно до Порядку ведення Державною міграційною службою України Довідково-інформаційного реєстру перекладачів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 березня 2013 року № 228, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 травня 2013 року за № 801/23333.

Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення від 13.03.2019 року, перекладачем залучено Рахаман Аріфур , однак належних відомостей, щодо вільного володіння останнім мовою, якою велось провадження у справі суду не надано.

Доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, які б спростовували дані обставини відповідачем в порядку ч.2 ст. 77 КАС України не надано.

Таким чином, дані обставини свідчать про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП.

На підставі ст. ст. 203, 251, 280, 285, 287, 288, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 9,14,73,74,77,90,242-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - Горошочок Світлани Яківни , третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову Немишлінського районного відділу у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області серії ПН МХК № 125344 від 13.03.2019 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності, що передбачена ч. 1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн. 00 коп.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 203 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС Українидо дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщоапеляційнускаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 01 листопада 2019 року.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Бангладеш, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - начальник Немишлянського районного відділу у місті Харкові ГУ ДМС України в Харківській області - Горошочок Світлана Яківна, місцезнаходження: м. Харків, вул.Харківських Дивізій, буд.17.

Третя особа: Головне Управління Державної міграційної служби України в Харківській області, , місцезнаходження: м. Харків, вул.Римарська, буд.24.

Суддя -