Справа № 340/2215/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2215/19

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Сагун А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління містобудування та архітектури Міської ради міста Кропивницького про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому просить:

- визнати неправомірними дії Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького щодо надання ОСОБА_1 відмови, викладеної в листі від 02.07.19 року № 19-1856 щодо не надання будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,0264 га, кадастровий номер земельної ділянки :46:368:0166, яка знаходиться по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 25.06.2019 реєстраційний номер 21395 про видачу будівельного паспорта на забудову земельної ділянки площею 0,0264 га, кадастровий номер земельної ділянки :46:368:0166, яка знаходиться по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького видати ОСОБА_1 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки площею 0,0264 га, кадастровий номер земельної ділянки :46:368:0166, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно відмовлено у видачі будівельного паспорту з підстав невідповідності намірів забудови земельної ділянки Плану зонування території м. Кіровограда, що є порушенням вимог ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки рішення відповідача є законним та обґрунтованим.

Так, розглядаючи подану заяву, відповідачем було встановлено невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні (зокрема плану зонування території міста Кіровограда).

З урахуванням зазначеного та керуючись ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розділу II Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки відповідачем було прийнято рішення про відмову у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки й повернення поданих документів та листом від 02.07.2019 року № 19-1856 повідомило заявника про встановлені обставини та відсутність підстав для задоволення його заяви (а.с. 55-61).

Суд дослідивши та оцінивши надані сторонами докази, встановив наступне.

Повноваження Управління містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького визначаються, зокрема, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011, № 3038-VI (далі по тексту - Закон № 3038-VI), Порядком видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, затвердженого наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, від 05.07.2011, № 103 (далі по тексту - Порядок №103).

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1 ст. 27 Закону № 3038-VI, забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт).

Будівельний паспорт - це комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Порядок надання будівельного паспорту забудови земельної ділянки визначено ч.4 статтею 27 Закону № 3038-VI та Порядком № 103.

Згідно п. 2.1 розділу II Порядку №103, видача будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури безпосередньо, через центри надання адміністративних послуг та/або через Єдиний державний портал адміністративних послуг.

Будівельний паспорт надається уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження пакета документів, до якого входять:

- заява на видачу будівельного паспорта зі згодою замовника на обробку персональних даних за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку;

- засвідчена в установленому порядку копія документа, що засвідчує право власності або користування земельною ділянкою, або договір суперфіцію;

- ескізні наміри забудови (місце розташування будівель та споруд на земельній ділянці, відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них об`єктів, інженерних мереж і споруд, фасади та плани поверхів об`єктів із зазначенням габаритних розмірів, перелік систем інженерного забезпечення, у тому числі автономного, що плануються до застосування, тощо);

- проект будівництва (за наявності);

- засвідчена в установленому порядку згода співвласників земельної ділянки (житлового будинку) на забудову.

Відповідно п. 2.3 розділу II Порядку №103 уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Згідно п. 2.4 розділу II Порядку №103 пакет документів для видачі будівельного паспорта повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику, зокрема у разі невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Як вбачається з аналізу наведених правових норм, будівельний паспорт видається на підставі містобудівної документації (в даному випадку місцевого рівня) при зверненні зацікавленої особи до уповноваженого органу з поданням визначеної документації. При цьому, підставою відмови в наданні будівельного паспорту є, зокрема, невідповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, тобто така невідповідність встановлюється на стадії надання будівельного паспорту або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю. Невідповідність намірів забудови означає, що запланований для будівництва об`єкт не відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, тобто затвердженим текстовим та графічним матеріалам з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій конкретного населеного пункту.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 19.09.2018 та 04.10.2018 позивач придбав земельні ділянки по АДРЕСА_1 кадастрові номери :46:368:0122, .46.368:0126 та :46:368:0121.

Дані земельні ділянки належали громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які отримали земельні ділянки як учасники АТО відповідно до рішень Міської ради міста Кропивницького № 1863 від 06.09.2018 року та № 1612 від 24.04.2018 року для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови, що перебувають у запасі (а.с. 23-25, 29-31, 34-36).

Суд звертає увагу, що на час прийняття рішень про надання дозволів зазначеним особам на розроблення проектів землеустрою вказані земельні ділянки відносилися до - зони "комунально -складська", що потребувало внесення змін до Плану зонування території міста Кіровограда - на зону "присадибної забудови"(а.с. 39-41,77,78).

До суду сторонами у справі не надано доказів внесення вказаних змін до Плану зонування території міста Кіровограда

Будучи власником даних земельних ділянок, без зміни цільового призначення, позивач об`єднав їх в одну земельну ділянку кадастровий номер :46:368:0156 загальною площею 0,2547 га та зареєстрував своє речове право на неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, дата державної реєстрації 19.03.2019 року (а.с. 19-20).

Згодом вищевказану земельну ділянку площею 0,2547 га позивач поділив на 9 окремих ділянок, без зміни цільового призначення та 05.06.2019 року на одну з них (зокрема площею 0,0264 га кадастровий номер ділянки :46:368:0166) зареєстрував речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (а.с. 11, 21)

25.06.2019 маючи намір здійснити будівництво на вищезазначеній земельній ділянці позивач звернувся до відповідача з питання видачі будівельного паспорту її забудови (а.с. 9).

Листом від 02.07.2019 року № 19-1856, відмовлено позивачу у видачі будівельного паспорту з підстав невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації, передбачених ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме зазначено, що будівельний паспорт забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 (будівництво індивідуального житлового будинку) підготувати неможливо (а.с. 10).

Відповідач, перевіривши відповідність намірів забудови земельної ділянки положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні встановив, що земельна ділянка, яка знаходиться за вказаною адресою та на якій позивачем планується здійснити будівництво суперечить положенням відповідної містобудівної документації на місцевому рівні, а саме Плану зонування території міста Кіровограда затвердженого рішенням Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 року №2456.

Так, земельна ділянка, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :46:368:0166, визначена Планом зонування території міста Кіровограда як зона розміщення об`єктів 5-го класу санітарної класифікації - КС-5, що призначається для розміщення підприємств, які є джерелом забруднення навколишнього середовища і потребують санітарно-захисних зон до 50 метрів. При цьому остання не визначена, як зона садибної забудови - Ж-1, яка призначена для будівництва житлових будинків, будівель та споруд (а.с .63-65, 68-74).

Згідно п. п. 7, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 3038-VI, містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

План зонування території (зонінг) - містобудівна документація, що визначає умови та обмеження використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

Частиною першою статті 18 цього ж Закону передбачено, що план зонування території розробляється на основі генерального плану населеного пункту (у його складі або як окремий документ) з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон.

План зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

Матеріалами справи підтверджено, що на момент отримання земельних ділянок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , укладення договорів купівлі-продажу земельних ділянок по АДРЕСА_1 кадастрові номери :46:368:0122, .46.368:0126 та :46:368:0121, об`єднання та поділу земельних ділянок, в результаті чого сформовано ділянку площею 0,0264 га кадастровий номер :46:368:0166, був чинний План зонування території м. Кіровограда, затверджений рішенням Кіровоградської міської ради № 2456 від 17 вересня 2013 року, відповідно до викопіювання якого (а.с.67-74) судом встановлено, що земельні ділянки в АДРЕСА_1 , визначені як зона розміщення об`єктів 5-го класу санітарної класифікації - КС-5, що призначається для розміщення підприємств, які є джерелом забруднення навколишнього середовища і потребують санітарно-захисних зон до 50 метрів.

Тобто висновок, відповідача щодо невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації знайшов підтвердження в ході судового розгляду справи.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що пунктом 4 частини 1 рішення дванадцятої сесії сьомого скликання міської ради міста Кропивницького від 05.06.2018 р. №1687 "Про внесення змін до містобудівної документації "Плану зонування території міста Кіровограда", затвердженої рішенням Кіровоградської міської ради від 17.09.2013 р., вирішено внести зміни до містобудівної документації, а саме земельні ділянки в АДРЕСА_1 , визначені як зона розміщення об`єктів 5-го класу санітарної класифікації (КС-5), віднести до зони садибної житлової забудови (Ж-1) (а.с.75-76).

На думку позивача вказане рішення прийняте без врахування ч.3 ст. 18 Закону № 3038-VI та рішення Кіровоградської міської ради від 30 07.2016 №479 яким було надано згоду на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 громадянам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за рахунок земель житлової та громадської забудови (а.с.39-41).

Суд зазначає, що законність рішення дванадцятої сесії сьомого скликання міської ради міста Кропивницького від 05.06.2018 р. №1687 "Про внесення змін до містобудівної документації "Плану зонування території міста Кіровограда" не є предметом позову та розгляду у даному провадженні.

Крім того, рішення дванадцятої сесії сьомого скликання міської ради міста Кропивницького від 05.06.2018 р. №1687 "Про внесення змін до містобудівної документації "Плану зонування території міста Кіровограда" не є виконаним, оскільки відповідно до вимог п.1.4, п. 1.5 розділу 1, п.4.4. розділу 4, п. 5.3. розділу 5 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 16.11.2011, №290, не розроблено та не затверджено органом місцевого самоврядування проекту змін до такої містобудівної документації.

Доказів виконання зазначеного рішення та внесення змін до містобудівної документації сторонами до суду не надано.

Посилання позивача на ст. 24 Закону № 3038-VI, як доказ неправомірності дій відповідача не приймається судом, оскільки діями відповідача не визначалося цільове призначення земельної ділянки позивача, не заборонялося використовувати ділянку в межах цільового призначення, не змінювалося цільове призначення відповідачем, а як зазначалося вище судом, зроблено висновок щодо невідповідності намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що Управлінням містобудування та архітектури міської ради міста Кропивницького правомірно, в межах наданих повноважень, з підстави, передбаченої пунктом 2.4. розділу II Порядку №103, а саме: невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, зокрема, Плану зонування території м. Кіровограда, відмовлено в підготовці будівельного паспорту за заявою позивача.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідач відповідають вимогам встановленим ч.2 ст.2 КАС України, а тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судових витрат, які б підлягали стягненню з позивача на користь відповідача, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 139, 243 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) до Управління містобудування та архітектури Міської ради міста Кропивницького (вул. Тараса Карпи, 68, м. Кропивницький, 25022, ) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун