Справа № 357/10235/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Імнем України

29 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову Волинської митниці ДФС у справі про порушення митних правил №4303/20500/18 від 05.09.2018 року за частиною третьою статті 470 Митного кодексу України та накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8 500 гривень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 вересня 2019 року позов залишено без руху у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року позов повернуто, оскільки вказані підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду визнані неповажними.

Позивач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, оскільки вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для повернення позову були відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

У свою чергу, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені частиною другою статті 286 КАС позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови) <…>.

Таким чином, строк звернення до суду у спорах даної категорії складає десять днів з дня ухвалення відповідної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

При цьому, відповідно до частини першої статті 121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Оскільки нормами чинного законодавства не встановлено заборони щодо поновлення строків звернення до адміністративного суду з оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, то положення частини першої статті 121 КАС можуть бути застосовані до спірних правовідносин з урахуванням встановленого частиною другою статті 286 КАС десятиденного строку оскарження.

Позивач у поданих до суду першої інстанції заявах, а також в апеляційній скарзі наголошував на тому, що про оскаржувану постанову йому стало відомо лише 07.09.2019 після отримання відповідного поштового конверту із постановою.

Проте, як вірно вказав суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, наведені обставини не знайшли свого підтвердження.

Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувану постанову направлено позивачу 16.09.2018, про що свідчить відповідний штамп на поштовому конверті.

Враховуючи вимоги пунктів 116 - 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270 щодо місячного строку зберігання поштових відправлень у відділенні поштового зв`язку та їх повернення після закінчення такого строку, то колегія суддів ставить під сумнів обставини того, що згаданий поштовий конверт зберігався у відділенні поштового зв`язку близько одного року.

У свою чергу, позивач не надав жодних доказів того, що згаданий поштовий конверт, відправлений 16.09.2018, був вручений йому лише 07.09.2019.

Крім того, як вбачається із адвокатського запиту, датованого 27.08.2019, про існування оскаржуваної постанови позивач був цілком обізнаний (а.с. 6), проте із даним позовом звернувся лише 13.09.2019, тобто із пропуском встановленого законом строку звернення до адміністративного суду.

Інших поважних причин, які б об`єктивно заважати звернутися до суду у встановлений законом строк, позивачем наведено не було.

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення позивачем строку звернення до адміністративного суду та неповажність вказаних причин його пропуску.

Судом апеляційної інстанції приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, суд першої інстанції, дійсно, не надав оцінку долученій до позову заяви про поновлення строку звернення до суду. Водночас, цій заяві, а також заяві, що була подана на виконання вимог ухвали про залишення позову без руху, суд першої інстанції надав оцінку в оскаржуваній ухвалі про повернення позову.

З огляду на це, оскільки наведені процесуальні порушення при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху не призвели до неправильного вирішення судом першої інстанції питання пропуску строку звернення до адміністративного та повернення у зв`язку із цим позовної заяви, то суд апеляційної інстанції вважає, такі порушення не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали згідно пункту 4 частини першої статті 320 КАС.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про повернення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов