Справа № 1.380.2019.001360
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001360
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого-судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Карпи А.В.,

представника позивача Цимбала І.З.,

представник відповідача Рихвицький Р.А. ,

розглянувши у судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області щодо винесення відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» постанови №1п/1пз/1013-6/201-17 про накладення штрафу у розмірі 1440000,00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.01.2017.

Ухвалою суду від 28.03.2019 вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. На виконання вимог зазначеної ухвали суду позивач усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 08.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

На адресу суду 24.04.2019 за вх. № 14367 надійшов відзив від представника відповідача.

20.05.2019 від представника відповідача надійшов до суду відзив за вх. № 17248.

11.07.2019 представником позивача долучено до матеріалів справи відповідь на відзив за № 24542.

16.07.2019 ухвалою суду провадження у справі було зупинено до 09.09.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що являється учасником товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» згідно з протоколом загальних зборів № 02/18 від 06.06.2018 року та договором купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» від 06.06.2018. Позивач зазначила, що посадові особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області винесли постанову від 16.01.2017 № 1п/1пз/1013-6/201-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» визнано винним у вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладено штраф у сумі 1440000 грн. Позивач стверджує, що такими діями відповідач порушив її права, як учасника товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал». Позивач обгрунтовуючи позов вказує те, що 02.03.2015 між ПП «Бірюза» та товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» було укладено договір делегувань функцій забудовника, згідно якого сторона - 2 бере на себе функції забудовника, об`єкту будівництва, однак вказаний договір не виконано у зв`язку із чим забудовником будівництва було приватне підприємство «Бірюза», а не товариство з обмеженою відповідальністю «МС «Імперіал». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, вказаних в позовній заяві та відповіді на відзив, просила позов задоволити.

Представником відповідача в судовому засіданні подано відзив на позов від 24.04.2019 за вх.№ 14367, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Свої заперечення обґрунтовує тим, що постанова про накладення штрафу від 16.01.2017 не породжує для позивача жодних прав та обов`язків, оскільки є актом індивідуальної дії. Що стосується зауваження позивача, що остання являється учасником товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал», оскільки придбала на підставі договору купівлі-продажу частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» від 06.06.2018, то відповідач зазначає, що позивач не може мати жодного відношення до подій, які стосувались товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» до 06.06.2018. Представник відповідача позовні вимоги заперечив, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши доводи позову, відзив на нього, відповідь на відзив, зібрані у справі докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» є юридичною особою приватного права, створене для ведення підприємницької діяльності з метою отримання прибутку. В Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстроване за номером 39087340.

Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області було проведено перевірку товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил.

За результатами проведення перевірки складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 02.11.2016 року №1686/16, в якому встановлено порушення, а саме:

виконання будівельних робіт на земельній ділянці, що не надана ТОВ «МС Імперіал» в користування/приватну власність;

виконання будівельних робіт проводиться без затвердженої у встановленому порядку проектної документації;

виконання будівельних робіт проводиться без проведення експертизи проектної документації;

здійснення будівельних робіт без дозволу на їх проведення.

За наслідками перевірки посадові особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області винесли припис №1686/16/1 від 02.11.2016 року про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства та припис від 02.11.2016 року №1686/16/2 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державна архітектурно-будівельна інспекція України у Львівській області склала протокол про правопорушення у сфері містобудування від 02.11.2016 року №1686/16,

За результатами розгляду протоколу було прийнято постанову від 16.01.2017 року № 1п/1пз/1013-6/201-17 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою ТОВ «МС Імперіал» визнано винним у вчиненні правопорушення у сфері містобудівної діяльності та накладено штраф у сумі 1440000 грн.

Як вбачається з матеріалів справи товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» оскаржував постанову № №1п/1пз/1013-6/201-17 від 16.01.2017 у судовому порядку та згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 813/1496/17 від 07.05.2018 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» відхилено, а постанову відповідача визнано правомірною.

Позивач ОСОБА_2 є учасником товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» згідно з протоколом загальних зборів № 02/18 від 06.06.2018 року та договором купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» від 06.06.2018 (а.с.19-27).

Позивач не погоджуючись з діями Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо винесення постанови товариству з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» про накладення штрафу у розмірі 1440000,00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.01.2017, звернулась з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення суд взяв до уваги наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Верховний Суд України у справі №09/236 зазначив, що, вирішуючи спір щодо встановлення незаконності акту суб`єкта владних повноважень слід з`ясувати юридичну природу цього акта управління, визначитися щодо належності його до нормативно-правових актів чи до правових актів індивідуальної дії та навести у своєму рішенні відповідні доводи.

У рішенні по справі № 09/236 Верховний Суд України зазначив, що ''Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

З`ясування цієї обставини має істотне значення для правильного вирішення справи, оскільки нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних) яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені.".

Відповідно до п.19 ч. 1 ст. 4 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

У Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 2 ст. 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Стосовно «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року

№18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже, гарантоване ст. 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем своїх прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що право на оскарження рішення (індивідуального акта), дій суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої воно прийняте або прав, свобод та інтересів якої воно безпосередньо стосується.

Як вбачається, у правовідносинах із притягнення товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» до відповідальності Державною архітектурно-будівельною інспекцією України, позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, передбачених в постанові № 1 л/1 пз/1013-6/201 -17 від 16.01.2017, як акта індивідуальної дії, така постанова та дії відповідача щодо її винесення не породжують для позивача жодних прав та обов`язків, а тому і не надає права на захист. Оскільки позивач згідно протоколу № 02/18 загальних зборів та на підставі договору купівлі-продажу частини частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» від 06.06.2018 стала учасником товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» лише 06.06.2018, а постанова -16.01.2017 (а.с.19- 22) .

Суд звертає увагу на те, що товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» скористався своїм правом на захист інтересів та оскаржував постанову № 1л/1 пз/10136/201 -17 від 16.01.2017 у судовому порядку.

Згідно постанови Львівського апеляційного адміністративного суду у справі № 813/1496/17 від 07.05.2018 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» відхилено, а постанову відповідача про накладення штрафу у розмірі 1440000,00 грн. визнано правомірною. Дана постанова набрала законної сили.

Що стосується зауваження позивача про те, що 02.03.2015 між ПП «Бірюза» та товариством з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» було укладено договір делегувань функцій забудовника, згідно якого сторона - 2 бере на себе функції забудовник, об`єкту будівництва, однак вказаний договір було не виконано у зв`язку із чим забудовником будівництва було приватне підприємство «Бірюза», а не товариство з обмеженою відповідальністю «МС «Імперіал», то суд звертає увагу на наступне.

Даний факт досліджувався Господарським судом Львівської області у справі № 914/2746/16, рішенням якого 08.02.2017 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» звільнити займану земельну ділянку, загальною площею 1,885 га, кадастровий № :08:007:0068, яка знаходиться у м.Львів на вул. Б. Хмельницького, 230-а , на якій розміщено багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою та привести її в попередній стан, шляхом знесення багатоквартирного житлового будинку з приміщеннями громадського призначення та підземною автостоянкою за власні кошти. Рішення набрало законної сили 10.04.2017 на підставі постанови Львівського апеляційного господарського суду, якою рішення Господарського судом Львівської області залишено без змін.

Таким чином, суд приходить до переконання, що права та інтереси безпосереднього суб`єкта містобудування - товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал», у тому числі і щодо судового захисту є дотриманими у повному обсязі, а позивач, яка увійшла до складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» тільки 06.06.2018 не має, та не може мати жодного відношення до подій які відбувались раніше.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

При цьому суд зазначає, що законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів і така мета досягається законодавчо встановленим обмеженням, тобто останнє є пропорційним переслідуваній меті.

Наведена вище позиція повністю узгоджується з обов`язковою для врахування практикою Верховного Суду, викладеною у його постанові від 18 грудня 2018 року по справі № 9901/657/18.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем у підтвердження викладеного у відзиві на позовну заяву викладено підтвердження обґрунтованості дій суб`єкта владних повноважень щодо винесення відносно товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» постанови №1п/1пз/1013-6/201-17 про накладення штрафу у розмірі 1440000,00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.01.2017 і долученими доказами спростовує викладене у позовній заяві.

Крім того, суд вважає, що позивач не є учасником (суб`єктом) правовідносин, передбачених в постанові № 1л/1пз/1013-6/201-17 від 16.01.2017, як акта індивідуальної дії, така постанова та дії відповідача щодо її винесення не породжують для позивача жодних прав та обов`язків, а отже і жодним чином права позивача не порушені.

Як вбачається із оскаржуваної постанови, право позивача - фізичної особи жодним чином остання не порушує, оскільки винесена щодо юридичної особи «МС Імперіал» і це не перешкоджає здійснювати владні управлінські функції, як учасника товариства -Бідуляк С.П.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.14, 72-77, 139, 241-247, 250-251, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_2 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними дій Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області щодо винесення відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал» постанови №1п/1пз/1013-6/201-17 про накладення штрафу у розмірі 1440000,00 грн. за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.01.2017, - відмовити .

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Н.І.

Повний текст рішення складено та підписано 04 листопада 2019 року.