Справа № 640/2242/19
Суддя: Головань О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Вн. №27/99
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

28 жовтня 2019 року За позовом Дом. Київ ОСОБА_2 Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області визнання дій протиправними№ 640/2242/19
Про

Суддя О.В.Головань

Обставини справи:

ОСОБА_2 звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дії відповідача щодо припинення з листопада 2010 року нарахування та виплату грошової компенсації вартості продуктів харчування, як потерпілій внаслідок Чорнобильскої катастрофи, категорія 1 та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплати грошової у компенсації вартості продуктів харчування з листопада 2010 року, як потерпілій внаслідок Чорнобильської катастрофи. кат.1.

Ухвалою суду від 19.02.2019 р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні).

28.02.2019 р. відповідачем надано відзив на позов.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи, учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії (посв. А №040912, видане 14.10.1994 р. Київською обласною радою).

Позивачка перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та з листопада 2002 р. по січень 2006 р. отримувала компенсацію на продукти харчування як потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та щорічну допомогу на оздоровлення через поштове відділення за адресою: АДРЕСА_1 .

З лютого 2006 р. по жовтень 2010 р. включно відповідні нарахування ОСОБА_2 перераховувалися на її особистий рахунок в АКБ "Приватбанк".

Вказаний рахунок також використовується для перерахування компенсації за бензин, автотранспортне обслуговування, компенсацію на оздоровлення.

З листопада 2010 р. Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області припинило ОСОБА_3 В. виплати "до з`ясування" (у разі повідомлення банку про те, що більше як рік не отримуються кошти з рахунку) згідно з п. 16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. №1596.

У липні 2018 р. позивачка звернулася з запитом до Управління щодо виплати компенсації на продукти харчування, і листом від 30.07.2018 р. за №2587 їй повідомили про вказані обставини, за яких їй було припинено виплату вказаної компенсації, а також про те, що з 20.09.2015 р. Мінпраці України видалено її особовий рахунок з основного набору даних.

Після подачі заяви від 18.07.2018 р. позивачці поновлено виплату компенсації.

Відповіді аналогічного змісту надано позивачці та її представнику листами Управління від 17.09.2018 р. за №3128, від 17.10.2018 р. за №3476 та 07.11.2018 р. за №3768.

Позивач - ОСОБА_2 вважає дії щодо припинення з листопада 2010 року нарахування та виплату грошової компенсації вартості продуктів харчування протиправними з таких підстав.

Позивачка посилається на ту обставину, що на відкритий у АКБ "Приватбанк" рахунок надходили й інші кошти, тому вона не звертала увагу і не перевіряла нарахування грошової компенсації за харчування, з 2002р. Постійно фактично проживає у сільській місцевості, де відсутні банкомати, тому просить суд поновити їй строк на звернення до суду.

Позивачка зазначає, що з вказаного рахунку нею постійно знімалися кошти, що надходили з різним призначенням, і у відповідача не було можливості технічно відслідувати, які саме кошти використовувалися, а які ні.

Листом від 26.12.2018 р. АТ КБ "Приватбанк" повідомив про те, що про рух коштів за її рахунками Управління не повідомлялося.

У відповідача були відсутні підстави для припинення виплати компенсації за продукти харчування, оскільки передбачені Порядком №1596 підстави відсутні.

Відповідач - Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області - проти задоволення позовних вимог заперечив з таких підстав.

Відповідач зазначає, що припинення виплати компенсації за продукти харчування відбулося на підставі п. 14 Порядку №1596, згідно з яким якщо суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються з поточного рахунка більше як один рік уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідний орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач пенсії та грошової допомоги - подати нову заяву в орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення у порядку, визначеному в пункті 10 цього Порядку, а у разі невиконання одержувачем пенсій та грошової допомоги цієї умови припиняється нарахування.

На запит Управління банком не було надано інформацію щодо руху грошових коштів по рахунку ОСОБА_2 , їй неодноразово були надіслані листи-повідомлення про необхідність звернутися до Управління для вирішення питання щодо поновлення соціальних виплат.

Відповідач позбавлений можливості надати відповідні копії повідомлень у зв`язку з їх знищенням відповідно до наказу Мін`юсту від 12.04.2012 р. №578/5.

На протязі 7 років та 8 місяців позивачка не зверталася до Управління для вирішення даного питання, тоді як відповідні виплати були поновлені після звернення позивачки 18.07.2018 р.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 14 ст. 20 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 р. № 796-XII особам, віднесеним до категорії 1 (пункт 1 статті 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги: забезпечення продуктами харчування за медичними нормами з обов`язковим прикріпленням до відповідних магазинів за місцем проживання. Зазначеним особам компенсується 50 процентів вартості продуктів харчування за медичними нормами, встановлюваними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

ОСОБА_2 як учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС І категорії має право на вказану компенсацію, що не є спірним питанням і відповідачем не заперечується.

Оскільки з лютого 2006 р. виплата пенсії та компенсацій позивачці здійснювалась на картковий рахунок, відкритий у КБ "Приватбанк", відповідні відносини регулювалися Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. №1596.

Згідно п. 14 Порядку №1596 якщо суми пенсій та грошової допомоги одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються з поточного рахунка більше як один рік уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідний орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач пенсії та грошової допомоги - подати нову заяву в орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення у порядку, визначеному в пункті 10 цього Порядку.

У разі невиконання одержувачем пенсій та грошової допомоги цієї умови орган Пенсійного фонду або орган праці та соціального захисту населення припиняє перерахування відповідно пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу банку і здійснює виплату через підприємство поштового зв`язку за місцем проживання одержувача в установленому порядку.

Тобто, станом на час припинення виплати позивачці компенсації за харчування у 2010 р. існувала підстава, за якої орган праці та соціального захисту населення мав право припинити нарахування компенсації для з`ясування обставин шляхом відповідного повідомлення одержувача.

Саме такий випадок, за твердженням відповідача, мав місце.

Для з`ясування відповідності законодавству вказаних дій відповідача суду необхідно надати докази (або витребувати докази) за 2010 р., зокрема, чи повідомляв банк відповідача не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, про те, що сума компенсації одержуються за довіреністю більше як один рік або не одержуються з поточного рахунка більше як один рік, чи вживалися відповідачем заходи для з`ясування причини неодержання компенсації.

Наявні у справі докази, надані сторонами, такої можливості суду не дають, зокрема, відповіді АТ КБ "Приватбанк", наявні у матеріалах справи, лише свідчать про відсутність запиту відповідача щодо надання інформації про рух коштів по рахунку позивача, проте, це не стосується виконання вимог п. 14 Порядку №1596, який передбачає іншу процедуру - повідомлення банком даних, а не відповідь на запит.

Щодо твердження відповідача про скерування запитів на адресу реєстрації позивача у 2010 р., то вказане листування за його наявності може не зберігатися у відповідача станом на 2018 - 2019 роки з огляду на вимоги Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20.07.98 р. №41 (чинного станом на 2010 р. до прийняття наказу Міністерства юстиції України №578/5 від 12.04.2012 р.).

Згідно з ч. 3 Документи, що створюються в управлінській діяльності (додаткова) строк зберігання листування визначено у 5 р. До переліку документів з тривалим терміном зберігання таке листування (з доказами його отримання) не відноситься.

За таких обставин суд позбавлений можливості належним чином з`ясувати питання дотримання вимог законодавства як позивачем, так і відповідачем станом на 2010 р., і пов`язане це з тривалістю періоду, протягом якого позивач не цікавилася ситуацією щодо отримання нею всіх видів доходів, що отримуються на картковий рахунок.

Крім того, позивачем не заперечується та обставина, що протягом тривалого періоду, зокрема, і в 2010 р., вона не проживає за адресою реєстрації, що додатково ускладнює можливість з`ясування обставини направлення і отримання повідомлень, у випадку їх скерування відповідачем.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням.

Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Одним з елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, згідно з цим принципом кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента. Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні.

В даному випадку з огляду на виникнення спірних правовідносин у 2010 р. відповідач позбавлений можливості надати докази на підтвердження своєї позиції, а суд - витребувати відповідні докази, тоді як робити висновки щодо протиправності дій відповідача за таких умов суд вважає за неможливе.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо: 8) з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

На підставі вищевикладеного, ст. 122, 123, п. 8 ч. 1 ст. 240, ст. 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без розгляду.

2. Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її виготовлення.

Суддя О.В.Головань