Справа № 420/4653/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4653/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у письмовому провадження в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом за №1437/Г-11 від 08.07.2019 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн., зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року по 30.04.2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна,83, м.Одеса, 65107) про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом за №1437/Г-11 від 08.07.2019 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн., зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року по 30.04.2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області), на виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 04 червня 2013 року по справі №1522/23433/12, зміненої ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 грудня 2013 року , 22 травня 2019 року ОСОБА_1 , було виплачено донараховану пенсію за період з 01 червня 2010 року по 22 липня 2011 року в сумі 52225,16 грн.

Зазначені 52225,16 грн. були виплачені Позивачу лише 22 травня 2019 року, тобто із затримкою виплати на протязі більше восьми років.

В червні 2019 року, Позивач звернувся до ГУПФУ із заявою про нарахування та сплату йому суми компенсації втрати частини доходів, на що ГУПФУ, листом №1437/Г-11 від 08 липня 2019 року, відмовило Позивачу у задоволенні заяви на підставі того, що «...поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а позивач вимагає про виплату компенсації частини доходів отримання яких вирішено в судовому порядку; законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні.».

Позивач вважає, що в порушення вимог статті 19 Конституції України, Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та частини 2 статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», йому не було проведено нарахування та виплату компенсації, чим йому було завдано майнової шкоди у розмірі суми несплаченої компенсації.

Вищевказане зумовило позивача звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

Від відповідача за вх.№ 31136/19 30.08.2019 року надійшов відзив на позовну заяву.

Відповдно до вказаного відзиву відповідач просить відмовити у завдоволенні позовних вимог з огляду на те, що зазначена доплата в суиі 52 225, 16 грн. має характер разового платежу, а тому ніяким чином не може бути використана в контексті ст.2 Закону №2050-ІІІ. Крім того, відповідач посилається на ту обставину, що виплата коштів, нарахована за період до набрання законної сили, вирішується в Пенсійному фонді України комісією з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Таким чином 17.05.2019 року було засідання Комісії з питань погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, на якому вирішено виділити кошти в сумі 52 225, 16 грн.

Ухвалою суду від 12.08.2019 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників.

Ухвалою від 04.09.2019 року адміністратративну справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.10.2019 року о 11 год. 30 хв.

Ухвалою від 02.10.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено адміністративну справу до судового розгляду на 23.10.2019 року о 09 год. 30 хв.

Позивач до судового засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, також надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

На підставі положень ч.9 ст.205 КАС України, суд ухвалив рішення розглянути цю справу в порядку письмового провадження04.11.2019 року за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи та обставини, якими обґрунтовуються вимоги та докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити з наступних підстав.

З наявної в матеріалах справи копії постанови Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2013 року позов ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано протиправними дії ООВК, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 щомісячного підвищення пенсії, як інваліду війни 2-ої групи, в частині застосування, в період з 16 січня 2004 року по 31 грудня 2005 року, постанов Кабінету Міністрів України №831 від 26 липня 1996 року та №01 від 03 січня 2002 року.

Визнано право ОСОБА_1 на щомісячне підвищення до пенсії, як інваліда війни 2-ої групи, з 01 січня 2006 року у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції Закону України №2458-ІУ від 03 березня 2005 року.

Визнано протиправними дії ООВК, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування, в період з 16 січня 2004 року по 31 грудня 2006 року, постанов Кабінету Міністрів України №831 від 26 липня 1996 року та №01 від 03 січня 2002 року.

Визнано протиправними дії ГУПФ України в Одеській області, при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в частині застосування, в період з 01 січня 2007 року по 31 грудня 2007 року, постанови Кабінету Міністрів України №01 від 03 січня 2002 року та в частині застосування, в період з 01 січня 2008 року, статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону №107У/І від 28 грудня 2007 року.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, як інваліду війни 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильськіі АЕС 1-ої категорії, з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та на щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком за період з 16 січня 2004 року по 31 грудня 2005 року, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого законами України на відповідний рік, та, починаючи з 01 січня 2006 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком з наступними її змінами згідно законів України, з виплатою різниці між перерахованим розміром пенсії та фактично отриманим.

Зобов`язано ГУПФ України в Одеській області, при розрахунку пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, та щомісячного підвищення пенсії керуватися розміром мінімальної пенсії за віком, що встановлюється виключно законами України, та зобов`язано утриматися від порушення права ОСОБА_1 , як інваліда війни 2-ої групи та постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії на отримання пенсії по інвалідності, яка у всіх випадках не може бути нижчою 8 мінімальних пенсій за віком, на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком та на щомісячне підвищення пенсії у розмірі 350% мінімальної пенсії за віком.

В свою чергу, постановою Апеляційного суду Одеської області від 04.06.2013 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково.Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 22.01.2013 року скасовано.Прийняти нову постанову, якою визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області при нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 , як інваліду 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії, пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю відповідно ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 17 листопада 2009 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії, як інваліду війни 2-ої групи та постраждалому внаслідок аварії на Чорнобильськії АЕС 1-ої категорії, з урахуванням його права на пенсію по інвалідності у розмірі не нижче 8 мінімальних пенсій за віком, на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком за період з 17 листопада 2009 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, при розрахунку пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю керуватися розміром мінімальної пенсії за віком, що встановлюється виключно законами України, та зобов`язати утриматися від порушення права ОСОБА_1 , як інваліда війни 2-ої групи та постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії на отримання пенсії по інвалідності , яка не може бути нижчою 8 мінімальних пенсій за віком, на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії. Позовні вимоги за період по 16 листопада 2009 року - залишено без розгляду. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 19.12.2013 року Касаційну скаргу головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2013 року змінено. Визнано протиправними дії та зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з червня 2010 р., постанову в частині зобов`язання головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області утриматися від порушення права ОСОБА_1 , як інваліда війни 2-ої групи та постраждалого внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1-ої категорії на отримання пенсії по інвалідності, яка не може бути нижчою 8 мінімальних пенсій за віком, на додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75% мінімальної пенсії скасувано. В решті постанова суду апеляційної інстанції підлягає залишенню без змін.

На виконання постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 04.06.2013 року, зміненої ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.12.2013 року головне управління зробило перерахунок пенсії 08.01.2014 року, в результаті якого утворилась доплата у розмірі 52 225, 16 грн.

Нарахування суми боргу 52 225,16 грн. було здійснено 22 травня 2019 року, що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач у червні 2019 року звернувся із заявою до відповідача, в якій просив нарахувати та сплатити йому суму компенсації втрати частини доходів.

ГУ ПФУ в Одеській області листом №1437/Г-11 від 08 липня 2019 року, відмовило позивачу у задоволенні заяви на підставі того, що «поточна пенсія нараховувалась та виплачувалась своєчасно, а Ви вимагаєте про виплату компенсації частини доходів отримання яких вирішено в судовому порядку, законні підстави для компенсації втрати таких доходів відсутні».

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225, 16 грн., позивач звернувся з даною позовною заявою.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано, зокрема, але не виключно, Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. №159.

Згідно з ч.2 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 9 липня 2003 року, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №159 від 21.02.2001 року, якою затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

Відповідно до п. 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).

Згідно з п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно з ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата компенсації здійснюється за рахунок відповідного бюджету - підприємства, установи або організації, який фінансується з державного бюджету.

Враховуючи вищевикладене, основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком №159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії). При цьому компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 24 жовтня 2011 року № 6-38цс-11, від 18 листопада 2014 року № 21-518а14, від 11 липня 2017 року № 21-2003а16 та підтримана у постановах Верховного суду від 20.02.2018 року по справі №522/5664/17, від 20.02.2018 року № 336/4675/17.

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається зі змісту ст. 5 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» своєчасно не отриманий з вини громадянина доход компенсації не підлягає.

З аналізу наведених норм вбачається, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

При цьому, дія зазначених вище нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата).

При цьому, як вже зазначено судом, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплат.

Використане у статті 3 Закону № 2050-ІІІ та пункті 4 Порядку формулювання, що компенсація обчислюється як добуток «нарахованого, але не виплаченого грошового доходу» за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Так, матеріалами справи підтверджено, що постановою Вищого адміністративного суду від 19.12.2013 року постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2013 року змінено. Визнано протиправними дії та зобов`язано головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з червня 2010 р.

На виконання вказаного рішення суду, лише 22.05.2019 року позивачу здійснено виплату донарахованої суми пенсії.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що несвоєчасність нарахування та виплати позивачеві вищевказаних сум відбулось у зв`язку із неправомірною відмовою відповідача у перерахунку пенсії позивача, що підтверджується постановою Одеського Апеляційного адміністративного суду та Ухвалою Вищого адміністративного суду , які набрали законної сили.

Виплата пенсії з порушенням встановленого строку відбулася з причин, що не залежали від позивача.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства («Stretch - United Kingdom» № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини «Фон Мальтцан та інші проти Німеччини»). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність («Von Maltzan and Others v. Germany» № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02).

Отже, оскільки позивачу здійснено перерахунок пенсії на підставі рішення суду за період з червня 2010 року, виплата заборгованості по якій відбулась лише у травні 2019 року не з вини позивача, суд вважає, що позовні вимоги в частині про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом за №1437/Г-11 від 08.07.2019 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Оскільки нараховані та виплачені суми пенсії за минулий час є тим доходом, що не був отриманий позивачем вчасно з вини відповідача, суд вважає, що наявні підстави для здійснення нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу.

З огляду вказані норми КАС України та на встановлені судом обставини справи, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень позивачу здійснено донарахування пенсії на підставі рішення суду, а виплата відбулась лише у травні 2019 року не з вини позивача, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року по 30.04.2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн..

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають положенням чинного законодавства.

Суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови листом за №1437/Г-11 від 08.07.2019 року ОСОБА_1 у нарахуванні та виплати суми компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн.,

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів за період з 01.06.2010 року по 30.04.2019 року, у зв`язку з порушенням строків виплати суми недоотриманої пенсії в розмірі 52225,16 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.