Справа № 520/9579/18
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №520/9579/18

адміністративне провадження №К/9901/29783/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі №520/9579/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрєвродорстрой" до Головного управління ДФС у Харківській області, Державної фіскальної служби України про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрєвродорстрой" звернулося до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просило: скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, ГУ ДФС у Харківській області від 14 серпня 2018 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних №880962/41554266; № 881019/41554266; № 881028/41554266; № 880988/41554266; № 881007/41554266; № 881046/41554266; № 881006/41554266; № 881018/41554266; № 881034/41554266; № 880993/41554266; № 881009/41554266; № 881037/41554266; № 881052/41554266; № 881036/41554266; № 880978/41554266; № 880977/41554266; № 880969/41554266; № 881035/41554266; № 881044/41554266; № 881017/41554266; № 881005/41554266; № 880971/41554266; № 880961/41554266; № 881045/41554266; № 881015/41554266; № 880986/41554266; № 881016/41554266; № 880987/41554266; № 881043/41554266; № 880959/41554266; № 881041/41554266; № 880985/41554266; № 881042/41554266; № 880998/41554266; № 881004/41554266; № 881027/41554266; № 880960/41554266; № 880996/41554266; № 880980/41554266; № 881001/41554266; № 881012/41554266; № 881039/41554266; № 880981/41554266; № 880958/41554266; № 881024/41554266; № 880982/41554266; № 881040/41554266; № 880999/41554266; № 881049/41554266; № 880975/41554266; № 880974/41554266; № 881030/41554266; № 881031/41554266; № 880973/41554266; № 881000/41554266; № 881032/41554266; № 880976/41554266; № 881023/41554266; № 881011/41554266; № 881010/41554266; № 880957/41554266; № 880956/41554266; № 880955/41554266; № 880995/41554266; № 881038/41554266; № 880979/41554266; № 880994/41554266; № 881020/41554266; № 880963/41554266; № 880972/41554266; № 881008/41554266; № 881029/41554266; № 880964/41554266; № 881047/41554266; № 881021/41554266; № 881048/41554266; № 880965/41554266; № 880989/41554266; № 881050/41554266; № 880966/41554266; № 880967/41554266; № 881033/41554266; № 880990/41554266; № 880968/41554266; № 881022/41554266; № 881051/41554266; № 880991/41554266; № 880997/41554266; № 880970/41554266; № 881002/41554266; № 880983/41554266; № 881003/41554266; № 881025/41554266; № 881013/41554266; № 881014/41554266; № 881026/41554266; № 880984/41554266; скасувати рішення комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, ГУ ДФС у Харківській області від 24 вересня 2018 року про відмову у реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних № 925449/41554266; № 925450/41554266; №925456/41554266; № 925455/41554266; № 925457/41554266; № 925459/41554266; № 925452/41554266; № 925458/41554266; № 925454/41554266; № 925453/41554266; № 925451/41554266; зобов`язати Головне управління ДФС у Харківській області зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, які були складені (подані до реєстру) ТОВ "Укрєвродорстрой" на адресу покупця ТОВ "Енерготепло".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 адміністративний позов задоволено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою податкового органу відповідно до приписів пункту четвертого частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, апеляційний суд виходив з того, що відповідач пропустив строк апеляційного провадження і наведені ним підстави для поновлення цього строку є неповажними.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, відповідач звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, яка зареєстрована в автоматизованій системі документообігу суду 29.10.2019.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області посилається на помилковість висновку про неповажність наведених відповідачем підстав для поновлення строку апеляційного оскарження, оскільки несвоєчасність звернення до суду була зумовлена відсутністю фінансування видатків бюджету, призначених для сплати судового збору та арештом рахунків податкового органу, що призвело до повернення первісно поданої апеляційної скарги у зв`язку з невиконанням у встановлений судом строк вимог процесуального закону і суду щодо надання документу про сплату судового збору.

Водночас, за приписами пункту п`ятого частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

В свою чергу, у відповідності до пункту другого частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту матеріалів касаційної скарги, а також судових рішень, ухвалених у даній справі судами попередніх інстанцій та наявних у Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається наступне.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду складене повному обсязі 11.02.2019, а відтак, останнім днем строку апеляційного оскарження є 13.03.2019.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС у Харківській області оскаржило його в апеляційному порядку, однак, апеляційна скарга не була оформлена у відповідності до вимог пункту першого частини п`ятої статті 296 КАС України щодо надання документа про сплату судового збору.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 апеляційну скаргу відповідача залишено без руху та встановлено десятиденний з дня вручення копії ухвали строк для усунення вказаного недоліку, як це передбачено частиною другою статті 298, статтею 169 КАС України.

У межах встановленого судом строку недолік апеляційної скарги усунуто не було, натомість, відповідачем заявлено клопотання (надійшло до апеляційного суду 08.04.2019) про продовження строку сплати судового збору, у якому Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області, як на підставу для його задоволення, посилалось на здійснення органами Державної казначейської служби України безспірного списання коштів з рахунків податкового органу, у зв`язку з чим останні заблоковані та відсутня можливість здійснення видатків бюджету, призначених для цієї мети.

У задоволенні вказаного клопотання Другий апеляційний адміністративний суд відмовив у зв`язку з його необґрунтованістю та ухвалою від 11.04.2019 повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала, з огляду на неусунення недоліку останньої та на підставі частини другої статті 298, статті 169 КАС України.

За змістом наведених норм процесуального права до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 КАС України, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, якою, в свою чергу, передбачено повернення позовної заяви, яку залишено без руху, якщо позивач не усунув її недоліки у встановлений судом строк.

Відповідач повторно подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що пропуск цього строку обумовлено наявністю поважних, на думку податкового органу, підстав, а саме відсутністю фінансування видатків бюджету установи, призначених для сплати судового збору, арештом рахунків податкового органу, у зв`язку з чим первісно подана апеляційна скарга була повернута особі, яка її подала, з огляду на неусунення упродовж встановленого судом строку недоліків останньої, втім, сплативши 16.05.2019 судовий збір, заявник не позбавлений права повторного звернення до апеляційного суду.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2019 на підставі частини третьої статті 298 КАС України апеляційну скаргу залишено без руху й встановлено десятиденний з дня отримання копії ухвали строк, упродовж якого податковий орган мав право вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху 06.06.2019 й 14.06.2019 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, у якому, посилаючись на арешт рахунків податкового органу, зазначав, що такі обставини є непереборними та не залежали від податкового органу, а відтак, є поважними підставами пропуску цього строку.

Втім наведені відповідачем підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними, а тому, з огляду на викладене та на підставі пункту четвертого частини першої статті 299 КАС України ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі.

Так, статтею 129 Конституції України, як одну з основних засад судочинства, визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Із зазначеною правовою нормою Основного Закону України кореспондуються пункт шостий частини третьої статті 2 КАС України, який відносить до основних засад (принципів) адміністративного судочинства забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а також стаття 13 цього Кодексу, якою визначено право, зокрема, учасників справи на апеляційний перегляд справи.

Механізм же реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовано Главою першою Розділу ІІІ КАС України.

Зокрема відповідно до частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Своєю чергою пунктом першим частини п`ятої статті 296 КАС України закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

У відповідності ж з положеннями частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Також статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо належного оформлення апеляційної скарги, окрім іншого, стосовно надання документа про сплату судового збору, в тому числі, на підставі ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху.

Таким чином, відповідач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на апеляційний перегляд справи, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання вимог процесуального закону і суду, зокрема, стосовно форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору, для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, якими, крім іншого, визначено, що розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене, відповідач не був позбавлений можливості протягом усього бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору на підставі кошторису, а у разі його відсутності проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.

Здійснення ж органами Державної казначейської служби України безспірного списання коштів з рахунку відповідача, зокрема призначених на сплату судового збору і, як наслідок невиконання через це вимог закону і суду, своїх процесуальних обов`язків, не повинно впливати на можливість неухильного виконання вимог КАС України щодо дотримання строку касаційного оскарження й оформлення касаційної скарги, що, в свою чергу не може ставитись в залежність від правовідносин, у які податковий орган вступає в інших сферах його діяльності (з приводу грошових зобов`язань за виконавчими документами про стягнення з податкового органу коштів і їх примусового виконання тощо), оскільки ці фактори не є взаємопов`язаними.

Більше того на виконання пункту дев`ятого розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення" Бюджетного кодексу України Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2011 №845 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 30.01.2013 №45) затвердив Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок №845), який визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення (пункт перший цього Порядку).

Положеннями абзаців першого, другого та четвертого пункту 25 Порядку №845 (в редакції, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 №154, набрала чинності 16.03.2018) встановлено, що безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Отже проведення безспірного списання коштів з рахунка боржника не є перешкодою для здійснення видатків бюджету, призначених для сплати судового збору.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників судового процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже державні органи, які діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися принципу "належного урядування", своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених державою, в тому числі, нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у даній справі, не допустив порушення норм процесуального права, оскільки апеляційна скарга подана поза межами строку апеляційного оскарження, а наведені податковим органом підстави для поновлення цього строку обґрунтовано визнані неповажними.

За таких обставин, касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки, у даному випадку, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту п`ятого частини першої та частини другої статті 333 КАС України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 333 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 19.06.2019 у справі №520/9579/18 за позовом Товариства з обмеженою відпоідальністю "Укрєвродорстрой" до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Харківській про скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду