Справа № 804/4174/18
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 жовтня 2019 року Справа №804/4174/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №804/4174/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018р. по справі №804/4174/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено та визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 5 727,00 грн. щомісячно, що виплачувалась в період з 21.01.2017 року по жовтень 2017 року включно, до розміру 4 087,72 грн. щомісячно, що виплачується з листопада 2017 року по сьогодні та відновити становище, яке існувало до порушення, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області відшкодувати шкоду, заподіяну ОСОБА_1 протиправними діями, за весь період дії порушення, а саме з листопада 2017 року по 10 серпня 2018 року з розрахунку 1 639,28 грн. щомісяця.

Дане рішення суду було оскаржено в апеляційному порядку та залишено без змін згідно постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2019р.

Отже, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018р. по справі №804/4174/18 набрало законної сили 17 січня 2019р. та було звернуто до виконання.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі № 804/4174/18, в якій заявник з огляду на приписи статей 245 і 252 Кодексу адміністративного судочинства України просить суд, зокрема, ухвалити додаткове судове рішення, яким відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018р. зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області:

-внести відповідні зміни в ЕПС та відновити виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 5727, 00 грн. щомісяця з дати набрання цим рішенням законної сили;

-відшкодувати шкоду, заподіяну ОСОБА_1 протиправними діями (виплата пенсії у розмірі 4087, 72 грн. щомісяця) з розрахунку 1639, 28 грн. щомісяця за період з 11 серпня 2018р. до дати відновлення виплати пенсії у розмірі 5727, 00 грн. щомісяця.

В обґрунтування даної заяви ОСОБА_1 зазначив, що на виконання рішення суду у даній справі відповідач нарахував йому доплату до пенсії за період з листопада 2017р. по 10 серпня 2018р. у розмірі 15 282, 32 грн., виплату якої відкладено у відповідності до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018р., однак пенсійний орган з 11 серпня 2018р. залишив розмір пенсії позивача без змін на рівні 4087, 72 грн. щомісячно, а, отже, на думку заявника не відновив становище позивача, яке існувало до порушення. Заявник вважає, що Дніпропетровський окружний адміністративний суд під час ухвалення рішення від 13 серпня 2018р. по даній справі, визнавши право ОСОБА_1 на отримання пенсії у розмірі 5727, 00 грн., не визначив способу, порядку і строку виконання даного рішення про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Ухвалою суду від 30 липня 2019р. прийнято заяву ОСОБА_1 до розгляду та призначено проведення судового засідання щодо розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.

Учасники справи про час, дату та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, проте у судове засідання призначене на 31 жовтня 2019 року не з`явились.

До суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій останній звернувся до суду з проханням розглянути його заяву про ухвалення додаткового рішення по справі у письмовому провадженні. До даної заяви ОСОБА_1 також додано письмові пояснення, в яких заявник зазначив, що вже пройшло більше року з дня винесення Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення по даній справі, однак відповідач досі не виявив жодних намірів щодо усунення правопорушень позивача шляхом поновлення виплати ОСОБА_1 пенсії у розмірі 5727, 00 грн., у зв`язку з чим позивач просить суд винести додаткове судове рішення щодо зобов`язання відповідача поновити виплату позивачу пенсії у розмірі 5727, 00 грн. та компенсувати збитки, понесені ОСОБА_1 через виплату пенсії у протиправно зменшеному розмірі.

Відповідно до частини 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини при вирішення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, зазначає наступне.

Згідно із приписами статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

З аналізу норм чинного законодавства України вбачається, що додаткове судове рішення може бути прийняте у випадках, чітко встановлених процесуальним законом (стаття 252 Кодексу адміністративного судочинства України), тобто наведений перелік підстав, за яких може бути постановлене додаткове рішення, є вичерпним.

У даному випадку заявник просить суд ухвалити додаткове рішення по справі з огляду на приписи п. 2 ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: у зв`язку з тим, що Дніпропетровський окружний адміністративний суд під час ухвалення рішення від 13 серпня 2018р. по даній справі, визнавши право ОСОБА_1 на отримання пенсії у розмірі 5727, 00 грн., не визначив способу, порядку і строку виконання даного рішення про відновлення становища, яке існувало до порушення.

Так, у відповідності до положень ч.ч. 2, 3 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Так, під час звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із вищезазначеним адміністративним позовом ОСОБА_1 було заявлено до суду наступні позовні вимоги:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 5727, 00 грн. щомісячно, що виплачувалась в період з 21.01.2017 року по жовтень 2017 року включно, до розміру 4087, 72 грн. щомісячно, що виплачується з листопада 2017 року по сьогодні та відновити становище, яке існувало до порушення;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області відшкодувати шкоду, заподіяну ОСОБА_1 протиправними діями, за весь період дії порушення (з листопада 2017 року до винесення судом рішення у справі) з розрахунку 1639, 28 грн. щомісяця.

На момент прийняття Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення по справі зміст та обсяг зазначених вище заявлених ОСОБА_1 до суду позовних вимог залишався незмінним.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2018р. по справі №804/4174/18 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено повністю та вирішено:

«Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 5 727,00 грн. щомісячно, що виплачувалась в період з 21.01.2017 року по жовтень 2017 року включно, до розміру 4 087,72 грн. щомісячно, що виплачується з листопада 2017 року по сьогодні та відновити становище, яке існувало до порушення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області відшкодувати шкоду, заподіяну ОСОБА_1 протиправними діями, за весь період дії порушення, а саме з листопада 2017 року по 10 серпня 2018 року з розрахунку 1 639,28 грн. щомісяця.

Стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір в сумі 704, 80 гривень (сімсот чотири гривні 80 коп.)».

14 лютого 2019 року виданий виконавчий лист по справі та 27 лютого 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №58497229.

Отже, з наведеного слідує, що заявлені ОСОБА_1 до суду позовні вимоги вирішені в повному обсязі, при цьому у заяві про ухвалення додаткового рішення у справі ОСОБА_1 просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області:

-внести відповідні зміни в ЕПС та відновити виплату ОСОБА_1 пенсії у розмірі 5727, 00 грн. щомісяця з дати набрання цим рішенням законної сили;

-відшкодувати шкоду, заподіяну ОСОБА_1 протиправними діями (виплата пенсії у розмірі 4087, 72 грн. щомісяця) з розрахунку 1639, 28 грн. щомісяця за період з 11 серпня 2018р. до дати відновлення виплати пенсії у розмірі 5727, 00 грн. щомісяця.

Натомість, слід зауважити, що у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України у конкретній справі суд вирішує спір, предмет якого існує на час розгляду справи, і не може приймати рішення на майбутнє, в тому числі суд не може змінювати рішення по суті, торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду, а також змінювати обраний судом при ухваленні цього рішення спосіб відновлення порушеного права позивача, який містить в собі зобов`язальний характер.

Водночас, зі змісту заяви про ухвалення додаткового судового рішення у справі вбачається, що позивач фактично просить суд вирішити у позапроцесуальний спосіб питання захисту порушення власних прав, яке відбулося вже після ухвалення Дніпропетровським окружним адміністративним судом рішення по суті заявленого спору в рамках адміністративної справи №804/4174/18.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачено процесуальний інститут додаткового судового рішення, яким вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Отже, з наведного можна зробити висновок, що додаткове судове рішення є засобом усунення недоліків основного рішення, яким вирішено спір по суті позовних вимог за результатами судового розгляду справи, а не прийняття інших судових рішень.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 243, 245, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №804/4174/18 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко