Справа № 1.380.2019.003146
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.003146
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сакалоша В.М.

секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Реймера В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу №1.380.2019.003146 за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради, державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Фенич Віри-Ярини Володимирівни, державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Носилевської Руслани Ярославіни, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Міністерства у справах ветеранів та за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - начальника Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Зуба Володимира Івановича та головного лікаря Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова Павліва Юрія Орестовича про визнання незаконним і скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики ЛМР, відповідач 1), державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Фенич Віри-Ярини Володимирівни (далі - державний реєстратор Фенич В.-Я.В., відповідач 2), державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Носилевської Руслани Ярославіни (далі - державний реєстатор Носилевська Р.Я., відповідач 3) в якій просив суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №204-к від 31.07.2017;

- визнати незаконним та скасувати наказ начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №119-к від 23.07.2018;

- визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Фенчин Віри-Ярини Володимирівни від 18.08.2017 №6020073;

- визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Носилевської Руслани Ярославівни від 31.10.2018 №7020073;

- зобов`язати державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Фенчин Віру-Ярину Володимирівну скасувати запис від 18.08.2017 №6020073;

- зобов`язати державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Носилевську Руслану Ярославівну скасувати запис від 31.10.2018 №7020073.

Ухвалою суду від 27.06.2019 відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ухвалою ЛМР було припинено Комунальну 3-тю стоматологічну поліклініку м. Львова (далі - поліклініка) шляхом перетворення її у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3» та утворено ліквідаційну комісію, головою якої призначено директора Департаменту гуманітарної політики ЛМР ОСОБА_15 (далі - ОСОБА_15 ) у зв`язку з чим були здійснені відповідні реєстраційні дії.

Проте, протиправно на думку позивача, начальником Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики ЛМР Зубом Володимиром Івановичем було винесено наказ яким одночасно призначено на посаду головного лікаря поліклініки ОСОБА_5 , контракт з яким пізніше, було продовжено на два роки. Державними реєстраторами були внесені відповідні реєстраційні записи про зміну керівника юридичної особи та зміну відомостей про керівника, що теж було, на переконання позивача, здійснено неправомірно та безпідставно. Державними реєстраторами при внесенні записів до Єдиного державного реєстру не були виконані усі вимоги Закону України «Про державну реєстрацію», не було повідомлено органи ДФС, статистики, Пенсійний фонд про проведення реєстраційних дій стосовно зміни керівника. При тому, що у зв`язку із створенням відповідної ліквідаційної комісії саме до ОСОБА_6 перейшли повноваження щодо управління справами поліклініки, що підтверджується актами камеральної перевірки Головного управління ДФС у Львівській області, де зазначено, що керівником поліклініки є ОСОБА_15 .

Так відповідно до декларації осіб уповноважених на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування опублікованої ОСОБА_5 у нього відсутній дохід за основним місцем роботи, тоді як зазначено доходи від зайняття підприємницькою діяльністю, що на думку позивача вказує на той факт, що ним не здійснювалося розпорядчих функцій, як головним лікарем медичної установи.

Також ОСОБА_1 зазначає, що на посаду ОСОБА_5 було призначено за його заявою, тоді як таке призначення має здійснюватися шляхом проведення конкурсу, який не було оголошено та проведено. Позивач є завідуючим терапевтичним відділенням поліклініки, проте зазначає, що ні він, ні будь-хто інший з працівників з оскаржуваними наказами ознайомлені не були.

Позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваних наказів відповідач вийшов за межі делегованих повноважень. Крім того, ОСОБА_1 , вказує на необхідність відповідності керівника медичної установи єдиним кваліфікаційним вимогам та той факт, що на дату призначення на посаду і по даний час ОСОБА_5 не припинив своєї підприємницької діяльності, що на думку позивача, унеможливлює перебування його на адміністративній посаді в комунальному закладі охорони здоров`я. Позивач також звертає увагу, що протиправне призначення ОСОБА_5 , порушує права усіх працівників поліклініки, оскільки тривалий час не подається щомісячна звітність по сплаті ЄСВ, наявна заборгованість по заробітній платі.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 вважає позовні вимоги підставними та обґрунтованими.

Державними реєстраторами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 12.07.2019 за вх. №24674 та №24689 було надано відзиви на позовну заяву у яких на заперечення позовних вимог зазначено, що надання правової оцінки документам поданим для здійснення реєстраційної дії до компетенції державного реєстратора згідно Закону України «Про державну реєстрації юридичний осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» не віднесено.

Зазначено також, що документи подані ОСОБА_5 до Управління державної реєстрації через Центр надання адміністративних послуг 17.08.2017 та 31.10.2018 були повними та вичерпними і відповідали вимогам законодавства, на підставі чого відповідачами і було внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані із змінами в установчих документах, а саме про зміну керівника або відомостей про керівника юридичної особи. На спростування твердження позивача про те, що відповідачами не було повідомлено органи ДФС про проведення реєстраційних змін вказують, що інформаційна взаємодія між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами ДФС здійснюється інформаційно-телекомунікаційними засобами в електронній формі. Крім того зазначено, що державний реєстратор не встановлює права та обов`язки для суб`єктів господарювання і не проводить реєстраційні зміни від власного імені. У даному випадку належним заявником було подано вичерпні переліки документів необхідних для державної реєстрації. Враховуючи зазначене відповідачі позовні вимоги вважають необґрунтованими оскільки реєстраційні дії від 18.08.2017 та 31.10.2018 на переконання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є законними та проведеними з дотриманням усіх норм та вимог чинного законодавства.

Ухвалою суду від 17.07.2019 було залучено до участі у справі у якості третіх осі, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Зуба Володимира Івановича (далі - третя особа 1, ОСОБА_10 ) та головного лікаря Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова Павліва Юрія Орестовича (далі - третя особа 2, ОСОБА_5 ).

Ухвалами суду від 19.07.2019 та 30.07.2019 було відмовлено у задоволенні заяв представників ОСОБА_1 про забезпечення позову (від 10.07.2019 вх.№24277, вх.№24279 та 26.07.2019 вх.№26688).

Протокольними ухвалами суду від 30.07.2019 було задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Міністерство у справах ветеранів, явку відповідачів та третіх осіб визнано обов`язковою, витребувано матеріали реєстраційної справи Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, викликано свідків.

Міністерство у справах ветеранів 19.08.2019 за вх.№29731 надало суду пояснення щодо позову у яких зазначило, що чітко визначених позовних вимог, що стосуються компетенції Міністерства та його посадових осіб, не заявлено. Просило розгляд справи проводити без участі представника Міністерства.

17.09.2019 за вх. №2941ел представник позивача надав пояснення щодо позовних вимог у яких зазначив, що даний спір є винятково публічно-правовий, вказав що керівники комунальних установ/підприємств в тому числі Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова є посадовими особами органів місцевого самоврядування. Додатково звернув увагу суду на той факт, що відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» особам уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування забороняється займатися підприємницькою діяльністю, тоді як ОСОБА_5 відповідно до даних з Державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрований, як приватний підприємець, що на думку представника позивача є окремою та беззаперечною підставою для задоволення позову.

19.09.2019 за вх. №33657 Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики ЛМР надало суду відзив на позовну заяву. На заперечення позовних вимог зазначено наступне. Згідно п. 3 Положення про управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики ЛМР його очолює начальник який призначає та звільняє керівників комунальних підприємств, установ, організацій, які перебувають у підпорядкуванні управління, укладає з ними контракти за попереднім погодженням директора Департаменту гуманітарної політики. Призначення ОСОБА_5 . відбулося відповідно до вимог чинного законодавства України, нормативно-правових актів ЛМР та установчих документів Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки. Щодо кваліфікаційних вимог до головного лікаря, відповідач 1 вказує на відповідність таких вимогам встановленим наказом МОЗ України від 29.03.2002, а стосовно заяви ОСОБА_5 , то така була погоджена директором Департаменту гуманітарної політики ЛМР ОСОБА_15

Також вказано, що ОСОБА_5 призначений на посаду з 01.08.2017, тоді як положення Закону України «Про основи законодавства України про охорону здоров`я», щодо призначення головних лікарів закладів охорони здоров`я на конкурсній основі введено в дію з 06.11.2017. Враховуючи наведене, відповідач 1 просить позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалою суду від 19.09.2019 частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову від 16.09.2019 вх. №33212. Вжито заходи забезпечення адміністративного позову шляхом заборони начальнику Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_10 вчиняти дії скеровані на унеможливлення належного функціонування Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова.

Також ухвалами суду від 19.09.2019 відмовлено у задоволенні клопотань відповідача та третьої особи про закриття провадження у справі та залишення позовної заяви без розгляду, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

01.10.2019 за вх. №3132ел представник позивача надав заперечення на відзив у яких на спростування тверджень відповідача зазначає наступне. Відповідно до норм Цивільного кодексу України, орган що прийняв рішення про припинення юридичної особи, або учасники юридичної особи призначають ліквідаційну комісію з її припинення та голову такої комісії. Отже, керівником поліклініки є ОСОБА_10, і тому, на думку представника позивача, усі наступні накази та реєстраційні дії, щодо керівництва поліклінікою є протиправними та незаконними.

Представник позивача 04.10.2019 за вх.№3193ел, 10.10.2019 за вх. №3262 ел та 22.10.2019 надав суду додаткові пояснення у яких зазначає, що ОСОБА_5 не відповідає кваліфікаційним вимогам затвердженим наказом МОЗ від 18.06.2003 №131-0 оскільки у нього немає достатнього стажу, також вказує на те, що відомості зазначені у матеріалах реєстраційної справи Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР не відповідають відомостям зазначеним у Єдиному державному реєстрі, крім того не можливо встановити засновників управління, а тим самим підтвердити повноваження ОСОБА_10 на призначення головного лікаря Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки.

Державними реєстраторами 21.10.2019 за вх. №38043 було надано додаткові пояснення до відзиву згідно з якими треті особи зазначають, що відповідно до положення про Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР, до повноважень ОСОБА_10 входить право призначати керівників комунальних закладів охорони здоров`я. Також вказують на те, що сам факт призначення ліквідатора та перехід до нього прав та повноважень керівника не передбачає звільнення такого керівника, тобто в Єдиному державному реєстрі повинні міститися відомості, як про керівника так і про ліквідатора, а саме внесення відомостей про зміну керівника не впливає на повноваження та внесені відомості про ліквідатора. Враховуючи викладене, зазначають, що документи необхідні для вчинення реєстраційних дій, були розглянуті на підставі та у спосіб встановлений законодавством.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили адміністративний позов задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Судом не встановлено підстав передбачених ст. 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) для відкладення розгляду справи.

Заслухавши доводи сторін та пояснення свідків, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази наявні у справі судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Львівської міської ради від 09.02.2017 №1481 вирішено питання про припинення Комунальної 3-ої стоматологічної поліклініки м. Львова шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3». Утворено комісію з припинення шляхом перетворення Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова у Комунальне некомерційне підприємство «Стоматологічна поліклініка №3» та затверджено її персональний склад.

Згідно додатку до даної ухвали директор Департаменту гуманітарної політики ОСОБА_10 призначена головою ліквідаційної комісії.

На виконання ухвали державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту ЛМР Ольшанецькою О.М. у Єдиний державний реєстр внесено запис №5020073 від 15.02.2017 щодо припинення юридичної особи на підставі реорганізації.

Наказом начальника Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР Зуба В.І. від 31.07.2017 №204-к ОСОБА_5 призначено на посаду головного лікаря Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова та укладено з ним контракт з 01 серпня 2017 року терміном на 1 рік. Підставою винесеного наказу була заява ОСОБА_5 від 31.07.2017 з резолюцією начальника Управління охорони здоров`я та погодженням директора Департаменту гуманітарної політики ЛМР, ч.9 ст.16 Основ законодавства України про охорону здоров`я.

На підставі вищевказаного наказу та документів поданих до Управління державної реєстрації ЛМР через центр надання адміністративних послуг ОСОБА_5 , 18.08.2017 державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради ОСОБА_8 було проведено реєстраційну дію - «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» пункт змін №5 «зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи» шляхом внесення запису №6020073 до Єдиного державного реєстру для проведення державної реєстрації.

Наказом начальника Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР Зуба В.І. №199-к від 23.07.2018 продовжено строк дії контракту з головним лікарем Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова Павлівим Ю.О на два роки з 01.08.2018 року по 31.07.2020 року.

На підставі наказу №199-к від 23.07.2018 та документів поданих до Управління державної реєстрації ЛМР через центр надання адміністративних послуг ОСОБА_5, державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Носилевською Р . Я. проведено реєстраційну дію «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» пункт змін №5 «зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи» шляхом внесення запису №7020073 до Єдиного державного реєстру.

Не погоджуючись з зазначеними наказами, вважаючи їх незаконними, а також вважаючи протиправними реєстраційні дії здійснені на підставі таких наказів, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. Позивач посилається на факти, які на його думку є грубими порушеннями норм законодавства. Вказує на те, шо перед прийняттям оскаржуваних рішень відповідачем не було проведено відповідної ретельної перевірки фактів здійснення ОСОБА_5 підприємницької діяльності, що унеможливлює перебування на адміністративній посаді в комунальному закладі охорони здоров`я, як і перебування іншої особи на тій же посаді, не враховано недостатній професійний та кваліфікаційний рівень. Окремо позивач наголошує на тому, що Ухвалою ЛМР від 03.07.2001 не створювалася окрема юридична особа Управління охорони здоров`я Львівської міської ради, а відомості в Реєстраційній справі юридичної особи не відповідають відомостям зазначеним у Єдиному державному реєстрі, що крім того підтверджує відсутність у начальника Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР права призначати на посаду головного лікаря комунального закладу охорони здоров`я.

Вирішуючи даний спір, суд керувався наступним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання тлумачення частини другої статті 55 Конституції України (пункт 1 резолютивної частини Рішення №6-зп від 25 листопада 1997 року; пункт 1 резолютивної частини Рішення №9-зп від 25 грудня 1997 року; та пункт 1 резолютивної частини Рішення №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року).

У рішенні №19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, системне тлумачення статті 55 Конституції України дозволяє дійти висновку, що частина друга цієї статті гарантує «кожному» захист «своїх прав», які були порушені органами державної влади, місцевого самоврядування, посадовими і службовими особами. Адже саме в такому контексті сформульовано частини третю, п`яту та шосту статті 55 Конституції України.

Як встановлено судом, ухвалою Львівської міської ради від 09.02.2017 №1481 припинено Комунальну 3-тю стоматологічну поліклініку м. Львова та утворено комісію з її припинення (ліквідаційну комісію), головою якої призначено ОСОБА_6

Процедура ліквідації регулюється низкою нормативно-правових актів, зокрема Цивільним та Господарським кодексами України, законами України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», «Про господарські товариства», «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Загальний порядок ліквідації юридичної особи встановлюють Цивільний та Господарський кодекси України (ст.111 ЦК та ст. 60 ГК).

З сукупного аналізу вищезазначених норм можна встановити наступне.

У разі прийняття учасниками, судом або іншим органом, відповідно до своєї компетенції рішення про ліквідацію юридичної особи вони зобов`язані негайно письмово повідомити про своє рішення орган, що здійснює державну реєстрацію. Перелік документів, які подаються органу державної реєстрації, містить розділ IV "Державна реєстрація припинення юридичної особи" Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців». Отримавши таке повідомлення, орган державної реєстрації вносить до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців запис про рішення щодо припинення юридичної особи. Така вимога направлена на захист прав кредиторів, які вже на початковій стадії зможуть знати про наміри юридичної особи, яка припиняє свою діяльність, оскільки дані Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є відкритими для загального ознайомлення.

Після прийняття відповідними органами (власник, уповноважений орган або суд) рішення про ліквідацію, що є правовою підставою ліквідації, для позбавлення статусу юридичної особи утворюється органом (особою), який прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи, ліквідаційна комісія. При чому за рішенням органу у ролі ліквідаційної комісії може виступати орган управління юридичної особи.

Ключовим є той факт, що з дня призначення ліквідаційної комісії до неї переходять усі повноваження щодо управління справами юридичної особи, крім тих, які залишаються згідно з законодавством України за учасниками, наприклад затвердження ліквідаційного балансу. Слід зауважити, що сама ліквідаційна комісія не має статусу юридичної особи, проте підприємство, що ліквідується, в період його роботи статусу юридичної особи не втрачає. Отже, дієздатність юридичної особи реалізується через ліквідаційну комісію. Дії комісії розцінюються як дії самої юридичної особи. Комісія здійснює дії, у тому числі виступає в суді від імені юридичної особи і набуває безпосередньо для неї права і обов`язки.

На підставі викладеного вбачається, що до голови ліквідаційної комісії Слічної Г.М. перейшли усі повноваження щодо управління справами Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова.

Виконання Слічною Г .М. функцій керівника поліклініки у період перебування на посаді головного лікаря поліклініки ОСОБА_5 , зокрема підтверджується наявними в матеріалах справи актами складеними Головним управлінням Державної фіскальної служби України, щодо Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, а саме:

- від 22.08.2018 №002463/13-01-12-11/19843/17 про результати перевірки своєчасності сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання до бюджету;

- від 24.05.2018 №001238/13-01-12-11 про результати камеральної перевірки з питань своєчасності подання податкової декларації з податку на додану вартість за березень, квітень 2018 року;

- від 04.06.2018 №--1277/13-01-12-31/1984317 про результати камеральної перевірки з питань подання звіту про суми податкових пільг за 1-4 квартали 2017 року;

- від 17.07.2018 №002258/13-01-12-11/019843317 про результати камеральної перевірки з питань своєчасності подання податкової декларації з податку на додану вартість за травень 2018 року.

У всіх вище перелічених актах керівником Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова вказано ОСОБА_6 , ця ж особа є і підписантом вказаних документів.

Факт здійснення керівництва поліклінікою саме ОСОБА_6 також підтверджується наказом №7-В згідно з яким за нею залишається право першого підпису облікових документів, табелів робочого часу, кадрових наказів, призначення та звільнення працівників та ряду інших установчих та розпорядчих документів.

Відповідно до Статуту Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова затвердженого начальником Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради ОСОБА_10 , що був прийнятий на загальних зборах трудового колективу 01.11.2016, затверджено повноваження керівника поліклініки, який зокрема вирішує питання передбачені цим статутом та інші питання віднесені законодавством, уповноваженим органом та статутом до компетенції керівника установи.

Щодо виконання ОСОБА_5 службових обов`язків на посаді головного лікаря Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова, то слід зазначити, що в декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування поданою ОСОБА_5 за 2018 рік, не відображено заробітну плату отриману за основним місцем роботи.

Згідно зі статтею 1 Конвенції Міжнародної організації праці «Про захист заробітної плати» № 95, ратифікованої Україною 30 червня 1961 року, термін «заробітна плата» означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано чи має бути надано.

Таке поняття заробітної плати, передбачене і у частині першій статті 94 Кодексу і частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці», як винагороди, обчисленої, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган (роботодавець) виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Зазначене підтверджує факт невиконання ОСОБА_5 службових обов`язків та нездійснення функцій управління закладом охорони здоров`я.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 15.04.2016 № 296 (яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин) «Про затвердження Примірної форми контракту з керівником Львівського комунального підприємства та Порядку укладання (переукладання) контракту з керівником Львівського комунального підприємства» встановлено, що керівник зобов`язується безпосередньо і через адміністрацію Львівського комунального підприємства (надалі- підприємство) здійснювати поточне управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його прибуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого за підприємством майна.

Керівник здійснює поточне (оперативне) керівництво підприємством, організує його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує виконання завдань підприємства, передбачених законодавством, статутом підприємства та контрактом.

З наведеного вбачається, що заробітна плата виплачується працівнику за виконання ним функціональних обов`язків та здійснення передбачений установчими документами та зокрема контрактом управлінських функцій. У даному випадку можна прийти до висновку, що такі ОСОБА_5 не виконувалися та не здійснювалися. Отже, накази про призначення ОСОБА_5 на посаду та продовження з ним контракту не реалізовувалися, що у свою чергу є ознакою їх протиправаності.

Крім того, суд зазначає, що уповноважений орган призначає та звільняє за погодженням з Львівським міським головою керівника у разі закінчення контракту, встановлення та доведення у передбаченому законодавством порядку порушень законодавства та умов контракту або достроково за вимогою керівника.

Виходячи із зазначеного вище випливає, що начальником Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР ОСОБА_10 протиправно наказом було призначено на посаду головного лікаря поліклініки ОСОБА_5 шляхом укладення з ним контракту з наданням йому прав та покладенням на нього обов`язків, які у свою чергу вже були делеговані ОСОБА_15 , як голові ліквідаційної комісії Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова.

Щодо цього суд також зазначає, що завдання керівника полягає в оптимальному підборі персоналу, створенні чіткої організаційної структури управління підприємством, визначенні загального напряму діяльності організації, координуванні роботи, боротьбі з непродуктивними витратами часу, спрямуванні зусиль колективу на оволодіння методиками інтенсивної роботи, поліпшення якості праці тощо.

У даному випадку вбачається, що призначенням на посаду ОСОБА_5 за наявності діючого керівника порушується принцип керівництва та створюються перешкоди належному функціонуванню Комунальної 3-ї стоматологічної поліклініки м. Львова.

Пунктом 20 частини першої статті 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються в установленому законом порядку питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників.

Відповідно до п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільський, селищний, міський голова: призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, крім керівників дошкільних, загальноосвітніх та позашкільних навчальних закладів.

Відповідно до статті 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я, заклад охорони здоров`я провадить свою діяльність на підставі статуту (положення), що затверджується власником закладу (уповноваженим ним органом).

Керівником закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності може бути призначено лише особу, яка відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, що встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Призначення на посаду та звільнення з посади керівника закладу охорони здоров`я здійснюються відповідно до законодавства.

У випадку призначення ОСОБА_5 , суд критично оцінює посилання позивача на ч.9 ст 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я (щодо того, що керівники державних та комунальних закладів охорони здоров`я призначаються на посаду уповноваженим виконавчим органом управління власника закладу охорони здоров`я на конкурсній основі шляхом укладання з ними контракту на строк від трьох до п`яти років; порядок проведення конкурсу на зайняття посади керівника державного, комунального закладу охорони здоров`я та порядок укладання контракту з керівником державного, комунального закладу охорони здоров`я, а також типова форма такого контракту затверджуються Кабінетом Міністрів України, а ОСОБА_5 був призначений без оголошення та проведення конкурсу), виходячи з наступного. Зміни у ч.9 ст. 16 Основ законодавства України про охорону здоров`я, щодо конкурсу були внесені у відповідності до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення законодавства з питань діяльності закладів охорони здоров`я» від 06.04.2017, проте, згідно ч.1 Прикінцевих положень даного Закону він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, проте вводиться в дію через шість місяців з дня ним набрання чинності, тобто у вересні 2017, тоді як ОСОБА_5 було призначено на посаду в липні 2017.

Щодо покликань позивача на невідповідність ОСОБА_5 кваліфікаційним вимогам, які передбачені для керівника закладу охорони здоров`я, суд бере до уваги наступне.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 29 березня 2002 р. № 117 затверджено Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників, яким встановлено кваліфікаційні вимоги до керівників системи охорони здоров`я. Головний лікар обласної, центральної міської, міської, центральної районної та районної лікарень повинен відповідати наступним вимогам: повна вища освіта (спеціаліст, магістр) за напрямом підготовки "Медицина", післядипломна спеціалізація за фахом "Організація і управління охороною здоров`я". Вища кваліфікаційна категорія за лікарською спеціальністю та за фахом "Організація управління охороною здоров`я". Стаж роботи за лікарською спеціальністю для головного лікаря обласної лікарні - не менше 10 років, та за фахом "Організація управління охороною здоров`я" - не менше 8 років; для головного лікаря центральної міської та центральної районної лікарень - відповідно не менше 7 та 5 років. Стажування в органах управління вищого рівня.

Згідно з дипломом № ВК 22444742 від 27.06.2003 р. ОСОБА_5 закінчив у 2003 році Львівський державний медичний університет імені Д. Галицького і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Стоматологія» та здобув кваліфікацію лікаря-стоматолога.

Відповідно до сертифіката спеціаліста № 168/10-2005, виданого ОСОБА_5 , останній 17.01.2005 р. атестувався на визначення знань та практичних навичок в атестаційній комісії при Львівському національному університеті ім. Данила Галицького, і наказом по Львівському національному університеті ім. Данила Галицького від 27.01.2005 № 110-з йому присвоєно звання лікаря-спеціаліста за спеціальністю стоматологія. Дипломом № ВК 45985470 від 28.02.2014 стверджується, що ОСОБА_5 , закінчив у 2014 році Львівський регіональний інститут державного управління Національної академії державного управління при Президентові України і отримав повну вищу освіту за спеціальністю «Державне управління» та здобув кваліфікацію магістра державного управління.

З посвідчення № 362-к/62, вбачається, що останньому на підставі наказу охорони здоров`я Львівської ОДА від 26.05.2015 р. № 362-к присвоєна кваліфікація лікаря-стоматолога за спеціальністю «Стоматологія», перша категорія.

Як вбачається з матеріалів справи, Сертифікат спеціаліста №168/10-2005 від 27.01.2005 був дійсний до 17.01.2010, тобто до стажу роботи за лікарською спеціальністю зараховується 5 років. Посвідчення №362-к/62 від 26.05.2015 р. дійсне до 26.05.2020. Отже на дату призначення ОСОБА_5 на посаду головного лікаря поліклініки 31.07.2017, від дати видачі посвідчення 26.05.2015 р. до стажу роботи за лікарською спеціальністю зараховується 2 роки і 2 місяці. Проте, суд вважає за доцільно зауважити що відповідно до декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування заробітна плата ОСОБА_5 за попереднім місцем роботи складала менше мінімальної заробітної плати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України» за рік декларування, що говорить про те, що він працював не повний день та на не повну ставку. Зазначене ставить під сумнів той факт, що всі періоди з 2005 року по 2010 рік та з 2015 року по 2017 рік можна повністю враховувати до стажу роботи за лікарською спеціальністю, інших доказів на момент розгляду справи суду не надано.

Суд звертає увагу на покликання позивача на наказ Міністерства охорони здоров`я від 31.10.2018 №1977 Про внесення змін до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 78 «Охорона здоров`я». П.2 якого передбачає, що особи, призначені на посади керівників у сфері охорони здоров`я до набрання чинності цим наказом, продовжують виконувати свої обов`язки до проведення нових конкурсів, проте також зазначає, що він набирав чинності з 01 січня 2019 року.

Крім того, суд вважає за доцільно звернути увагу на наступне.

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст.2 Закону).

Повторно суд зазначає, що керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад призначає на посади та звільняє з посад сільський, селищний, міський голова.

З наведеного вбачається, що керівники комунальних установ, підприємств є посадовими особами органів місцевого самоврядування. Оскільки Комунальна 3-тя стоматологічна поліклініка м. Львова є комунальним закладом охорони здоров`я, то її керівник теж відноситься до числа таких осіб.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання корупції», державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції», особам, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, забороняється: займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю, якщо інше не передбачено Конституцією або законами України.

Проте, відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_5 з 01.02.2017 і по даний час зареєстрований, як фізична особа-підприємець. Вид діяльності; Код КВЕД 86.23 Стоматологічна практика (основний), Код КВЕД 86.90 Інша діяльність у сфері охорони здоров`я.

Тобто, на момент видачі оскаржуваного наказу від 31.07.2017 ОСОБА_5 займався підприємницькою діяльністю, що є грубим порушенням законодавства України і свідчить про невідповідність ОСОБА_5 займаній посаді. Факт здійснення підприємницької діяльності підтверджується декларацією особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування поданою ОСОБА_5 за 2017 рік у якій відображено дохід від зайняття підприємницькою діяльністю.

Також суд вважає за необхідне звернути увагу на ухвалу ЛМР від 14.07.2016 №777 якою затверджене Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради.

У пункті 17 ч. 1.2 розділу 9 зазначеного положення визначено, що до повноважень Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР належить погодження призначення працівників підпорядкованих закладів охорони здоров`я, які належать до номенклатури посад управління (крім головних лікарів). Тобто, зазначене вкотре кореспондується з п.10 ч.4 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким чітко визначено, що сільський, селищний, міський голова: призначає на посади та звільняє з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Враховуючи зазначене, призначення ОСОБА_5 на посаду головного лікаря комунального закладу охорони здоров`я не може належати до компетенції начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики ЛМР, як керівника юридичної особи. Суд зазначає, що у Єдиному державному реєстрі відсутня інформація про розпорядчий акт на підставі якого створено юридичну особу- Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики ЛМР.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд, вирішуючи даний спір, відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, висловленій, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі «Федорченко та Лозенко проти України», п. 43 рішення в справі «Кобець проти України», при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, надаючи правову оцінку наказу начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №204-к від 31.07.2017 про призначення на посаду головного лікаря ОСОБА_5 в контексті вимог ч.2 ст. 2 КАС України, суд приходить до висновку що даний наказ не відповідає визначеним вимогам, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо оскаржуваного наказу начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради №119-к від 23.07.2018 про продовження строку дії контракту суд зазначає, що він є похідним від наказу №204-к від 31.07.2017, а отже ураховуючи протиправність останнього, він не може породжувати жодних правомірних наслідків.

У зв`язку з чим, наказ №119-к від 23.07.2018 підлягає визнанню протиправним і скасуванню, так як він ґрунтується на тих же висновках та підставах що і наказ №204-к від 31.07.2017.

При цьому, суд також зазначає, що, скасовуючи накази №204-к від 31.07.2017 та №119-к від 23.07.2018, якими ОСОБА_5 було призначено на посаду головного лікаря Комунальної 3-ї стоматологічної лікарні м. Львова та продовжено з ним дію контракту, слід вирішити питання щодо проведених на їх підставі реєстраційних дій: «Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах» пункт змін №5 «зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи».

Підпунктом 23 п.1 ст.4 КАС України визначено, що похідною є вимога задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування наказів №204-к від 31.07.2017 та №119-к від 23.07.2018, відтак підстави які слугували вчиненню реєстраційних дій відпали.

Алгоритм проведення реєстраційної дії про скасування реєстраційного запису передбачає здійснення актуалізації даних в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме усунення наслідків реєстраційної дії, яка скасовується у зв`язку із зміною обставин, що були причиною її здійснення.

З огляду на викладене позовні вимоги про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій державних реєстраторів Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради від 18.08.2017 №6020073 та від 31.10.2018 №7020073 підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25,72-77, 90, 139, 241-246, 250, пп. пп. 15.5 п. 15 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати Наказ начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Зуба Володимира Івановича №204-к від 31.07.2017.

Визнати незаконним та скасувати Наказ начальника Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Зуба Володимира Івановича №119-к від 23.07.2018.

Визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Фенчин Віри-Ярини Володимирівни від 18.08.2017 №6020073.

Визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Носилевської Руслани Ярославівни від 31.10.2018 №7020073.

Зобов`язати державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Фенчин Віру-Ярину Володимирівну скасувати реєстраційний запис від 18.08.2017 №6020073.

Зобов`язати державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Носилевську Руслану Ярославівну скасувати реєстраційний запис від 31.10.2018 №7020073.

Судовий збір розподілу не підлягає.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 01.11.2019.

Суддя В.М. Сакалош