Справа № 320/1263/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1263/19 Суддя (судді) першої інстанції: Журавель В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Лічевецького І. О., Ганечко О. М.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони Національної поліції України про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні, за апеляційною скаргою Департаменту поліції охорони Національної поліції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Департаменту поліції охорони Національної поліції України про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 170 706 грн. 18 коп.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засідання з`явився представник апелянта, підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, надав письмові додаткові пояснення. Позивач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Надіслав до суду відзив на апеляційну скаргу з проханням розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 24 червня 1996 р. по 24 квітня 1999 р. позивач проходив службу в Збройних Силах України, що підтверджується військовим квитком НОМЕР_2, виданим Переяслав-Хмельницьким МВК Київської області 4 червня 1997 р.

З 18 вересня 2000 р. по 6 листопада 2015 р. позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України на посадах рядового та начальницького складу в підрозділах Державної служби при МВС України та безпосередньо в Департаменті державної служби охорони при МВС України, а з 7 листопада 2015 р. по 30 вересня 2017 р. проходив службу в Департаменті поліції охорони НПУ, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_1 .

Наказом від 25 вересня 2017 р. № 233 о/с «По особовому складу» майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) з 30 вересня 2017 р.

Вислуга років позивача станом на день звільнення складає 18 років 11 місяців 02 дні.

29 вересня 2017 р. позивач звернувся до Департаменту поліції охорони з рапортом про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Листом від 9 жовтня 2017 р. № 2-175 позивачу відмовлено у виплаті такої допомоги оскільки одноразова грошова допомога виплачується лише тим особам, які мають право на пенсію.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати при звільненні одноразової грошової допомоги у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 р., залишеного без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2019 р в адміністративній справі №810/4175/18 визнано протиправною бездіяльність Департаменту поліції охорони Національної поліції України щодо не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні та зобов`язано Департамент поліції охорони Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Як встановлено, одноразова грошова допомога виплачена позивачу 6 лютого 2019 р., згідно з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 р. в повному обсязі з урахуванням обов`язкових податків та зборів відповідно до законодавства України.

На переконання позивача, відповідно до вимог ч. 1 ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що й стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з того, що одноразову грошову допомогу як особі, яка звільняється із служби в поліції за станом здоров`я у розмірі 50 відсотків за кожний повний календарний рік служби, позивачеві у повному обсязі було виплачено лише 6 лютого 2019 р. За встановлених обставин суд першої інстанції прийшов висновку, що повний розрахунок на день звільнення з позивачем проведено не було. Таким чином, час затримки розрахунку при звільненні складає 493 дня. з урахуванням 493 дня затримки розрахунку при звільненні, позивач має право на отримання компенсації за затримку при звільненні у розмірі 170 706 грн. 18 коп.

Апелянт в свою чергу вказує, що одноразова грошова допомога, яка була нарахована позивачу, не є складовою грошового забезпечення, а тому до несвоєчасної виплати такої одноразової дороги не можуть застосовуватися наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України. Нарахування та виплата одноразової грошової допомоги було здійснено на підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 р.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

7 листопада 2015 року набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580-VIII. Згідно з вимогами пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про міліцію».

Абзацом 3 п. 15 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-ХІІ від 9 квітня 1992 р. особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України «Про Національну поліцію» проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України «Про державну службу», а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Закону № 2262-XII поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні поліцейським визначено постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей».

Відповідно до пункту 3 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Водночас апелянт зауважив, що одноразова грошова допомога не є складовою грошового забезпечення поліцейських, тому підстав застосовувати до цих правовідносин (за аналогією) норми статей 116, 117 КЗпП не було.

Колегія суддів зазначає, що саме на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 відповідач 6 лютого 2019 р. здійснив виплату грошової допомоги.

Положення КЗпП України передбачають відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тобто затримку виплати заробітної плати.

Між тим, порядок виплати грошової допомоги працівникам органів внутрішніх справ регулюють інші нормативно-правові акти, які, в свою чергу, не передбачають виплату грошової компенсації за затримку розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Одноразова грошова допомога при звільненні не входить до складу грошового забезпечення.

Доводи позивача про те, що одноразова грошова допомога входить до складу грошового забезпечення, яке, в свою чергу, є різновидом заробітної плати, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки одноразова грошова допомога нараховується та виплачується у порядку ч. 4 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а отже за своєю суттю є компенсаційною виплатою, особі, що звільняється, і набула права на призначення пенсії.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що вказана одноразова грошова допомога входить до складу грошового забезпечення для обчислення пенсії, а не є постійною складовою грошового забезпечення (грошовими коштами, що підлягають виплаті у день звільнення).

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що оскільки грошова допомога при звільненні передбачена спеціальним законодавством і носить одноразовий характер та виплачена позивачу на виконання рішення суду, то застосування норм КЗпП України в даному випадку не є можливим.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі знайшли своє відображення під час апеляційного розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту поліції охорони Національної поліції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції охорони Національної поліції України про стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 04 липня 2019 - скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги залишити без задоволення в повному обсязі.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: І. О. Лічевецький

О. М. Ганечко

Повний текст постанови виготовлено 28.10.2019