Справа № 300/1804/19
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" жовтня 2019 р. справа № 300/1804/19

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.05.2019, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськцемент" (надалі, також - позивач), 30.08.2019, звернулося в суд з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (надалі, також - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № та № від 13.05.2019.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно винесено оскаржувані податкові повідомлення-рішення (надалі, також - ППР) на підставі хибних висновків контролюючого органу, викладених у акті перевірки про те, що господарські операції Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківськцемент" з контрагентом-постачальником ТОВ «Логос-Промсервіс» не мали реального товарного характеру. На переконання позивача ним доведено реальність зазначених господарських операцій, зокрема підтверджено належним чином оформленими первинними документами рух товарно-матеріальних цінностей (надалі, також - ТМЦ), зміни у майновому стані позивача, та наявність ділової мети господарських операцій з приводу яких у контролюючого органу виникли сумніви. Таким чином оскаржувані ППР винесені із порушенням законодавства та підлягають скасуванню (а.с.5-14).

На адресу суду від відповідача, 26.09.2019 надійшов відзив на позовну заяву від 23.09.2019 (а.с.124-127). Офіс великих платників податків ДФС вважає позовну заяву ПАТ «Івано-Франківськцемент» безпідставною та просить суд залишити її без задоволення. Щодо спірних правовідносин відповідач вказав, що в ході перевірки контролюючим органом встановлено неможливість підтвердження реальності придбання товарів контрагентом позивача - ТОВ «Логос-Промсервіс» у постачальників, а також неможливість підтвердження взаємовідносин по ланцюгу реалізації, а отже і правомірність формування податкових зобов`язань та податкового кредиту своїм покупцям. Посилаючись на акт перевірки відповідач зазначив, що згідно даних податкової декларації з ПДВ ТОВ «Самміт-Агро-Трейд», яке виступає замовником автоперевезень у спірній поставці та розшифровки податкового кредиту в розрізі постачальників Єдиного реєстру податкових накладних, у підприємства відсутні взаємовідносини з автоперевізником, зазначеним у товарно-транспортній накладній (надалі, також - ТТН) та відсутні показники «Придбання на митній території України товарів/послуг без ПДВ». Також згідно ЄПРН відсутні зареєстровані податкові накладні з номенклатурою «транспортні послуги» або «оренда автомобіля», від автоперевізників, зазначених в ТТН.

Від позивача, 08.10.2019, надійшла відповідь на відзив №01/1410-8/1 від 07.10.2019 (а.с.155) у якій він зазначив, що твердження відповідача, викладені у відзиві є безпідставними та спростовуються документами, підтверджуючими отримання, транспортування, оплату та використання товару. Позивач вважає доводи відзиву необґрунтованими та просить задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні, дослідивши усі заяви по суті справи та письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення, суд зазначає таке.

Приватне акціонерне товариство «Івано-Франківськцемент», 01.02.1999, зареєстроване як юридична особа Тисменицькою районною державною адміністрацією Івано-Франківської області. Основний вид економічної діяльності позивача - 23.51 виробництво цементу. Позивач не перебуває в стані припинення. Зазначене підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.111-120).

Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби України в період з 25.03.2019 по 12.04.2019 здійснено документальну позапланову виїзну перевірку Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» з питань дотримання вимог податкового законодавства України під час здійснення фінансово-господарських операцій із підприємствами: ТОВ «Логос-Промсервіс» за липень 2017 року (по декларації з ПДВ та відповідно їх відображення при формуванні показників фінансової звітності за 2017 рік, які є підставою для відображення у декларації з податку на прибуток за відповідний податковий період.

У результаті здійсненої перевірки відповідачем складено акт №90/28-10/00292988 від 19.04.2019 (надалі, також - акт, а.с.15-52)., згідно з висновками якого встановлено порушення позивачем:

1. ст. 1, п.2 ст. 3, п. 1, п. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» від 16.07.1999 №996, зі змінами та доповненнями, п.п.1.1 п. 1, п.п.1.2 п.1, п. 2.16 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Мінфіну України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованим у Мін`юсті України 05.06.1995 №168/704, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток за 2017 рік на 55 271 грн;

2. п. 198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198 п. 200.1, ст. 200 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами і доповненнями, в результаті чого завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в сумі 61 412 грн.

На підставі встановлених порушень, висвітлених у вказаному вище акті перевірки відповідачем винесено два податкові повідомлення-рішення, а саме:

- № від 13.05.2019, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств в розмірі 82 906,50 грн, у тому числі 55 271 за основним платежем та 27 635,50 грн за штрафними санкціями (а.с.53);

- № від 13.05.2019, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) в розмірі 61 412 грн (а.с.54).

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся зі скаргою №10/755-8/1 від 27.05.2019 до Державної фіскальної служби України, у якій зазначив, що відповідачем помилково ідентифіковано перевізника - ФОП ОСОБА_1 , оскільки насправді, у відповідності до ТТН, відповідно до якої здійснювалося перевезення товару у спірних господарських операціях перевізником значиться ФОП ОСОБА_2 Окрім цього, відповідачу надано й інші документи, підтверджуючі реальність господарських операцій, а тому податковий орган зробив помилковий висновок про їх нереальність (а.с.74-76).

Рішенням Державної фіскальної служби України №35689/6199-99-11-04-0225 від 26.07.2019 про результати розгляду скарги (а.с.78-81) оскаржувані ППР залишено без змін. Контролюючим органом зокрема вказано, що ТОВ «Логос-Промсервіс» проводило діяльність, спрямовану на здійснення операцій, пов`язаних із наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту.

Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернувся із позовною заявою до суду.

Виходячи із аналізу вищевказаних акта та податкових повідомлень-рішень, суд зазначає, що податкові повідомлення рішення № та № від 13.05.2019 винесені на підставі висновків контролюючого органу щодо безтоварності господарських операцій (фактичного нездійснення господарських операцій, формального оформлення первинних документів з метою отримання неправомірної податкової вигоди) проведених позивачем із контрагентом - ТОВ «Логос-Промсервіс» по ланцюгу постачання від ТОВ «Самміт-Агро-Трейд». Враховуючи вказане, у спірних правовідносинах дослідженню підлягають господарські операції з ТОВ «Логос-Промсервіс» на предмет їх реальності.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд вказує, що при вирішенні даної справи керується нормами законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення події, обставин чи відповідних відносин або вчинення конкретної дії у спірних правовідносинах.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Щодо встановлення реальності господарських операцій позивача із ТОВ «Логос-Промсервіс», то застосуванню підлягають такі норми законодавства.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

У відповідності до приписів частини 1 та 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

З наведених законодавчих положень випливає, що умовами реалізації права платника на податковий кредит є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах власної господарської діяльності платника податку та наявність первинних документів, оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства, на підтвердження факту понесення витрат на їх придбання.

При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах.

Необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту, узгодженістю дій покупця та постачальника для штучного створення умов бюджетного відшкодування.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Досліджуючи фактичність проведених господарських операцій та їх зв`язок з господарською діяльністю позивача, формування витрат для цілей визначення податкового кредиту з податку на додану вартість, судом встановлено зазначене нижче.

У межах своєї діяльності, позивачем 27.03.2017 укладено договір поставки №27/03-17 із товариством з обмеженою відповідальністю «Логос-Промсервіс» (а.с.57-59).

Згідно з пунктом 1 договору, постачальник зобов`язується протягом дії цього Договору передати покупцеві ТМЦ за ціною в асортименті і кількості, які погоджуються сторонами в накладних та/або специфікаціях, які є невід`ємною частиною договору, а покупець зобов`язаний прийняти товар і оплатити його на умовах, встановлених цим договором. Загальний обсяг товару, що продається за цим договором, визначається протягом строку дії договору з урахуванням кількості та асортименту (номенклатури) товару за всіма переданим відповідно до умов цього Договору окремим партіям товару.

Відповідно до пункту 2 договору, ціни на товар за цим договором встановлюються в Національній валюті і вказуються в накладних та/або специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору. Загальна сума цього договору складається із сум всіх накладних та/або специфікацій, що підписуються сторонами і є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з пунктом 3 договору, оплата товару здійснюється в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. Розрахунки за договором проводяться на слідуючих умовах: 30 % попередня оплата, 60% за фактом поставки, 10 % не пізніше 10 днів з моменту отримання партії товару на підставі розрахунку постачальника. За погодженням сторін можливий інший порядок проведення взаєморозрахунків не заборонений чинним законодавством України. Датою платежу вважається дата списання грошових коштів з рахунку покупця.

Додатком до договору додано специфікацію №1 від 27.03.2017, якою визначено товар: ролики помольні 32х52 мм, сталь, ШХ-15, кількість 20 тон, ціна без ПДВ - 15250 грн, сума без ПДВ - 305000 грн, ПДВ - 61000 грн, всього - 366000 грн, толеранс + - 10% (а.с.60). Також додано специфікацію №2 від 26.04.2017, якою визначено товар: ролики помольні 32х52 мм, сталь, ШХ-15, кількість 40 тон, ціна без ПДВ - 15250 грн, сума без ПДВ - 610000 грн, ПДВ - 122000 грн, всього - 7320000 грн, толеранс + - 10% (а.с.61).

На виконання умов згаданого договору, позивачем придбано у постачальника - ТОВ «Логос-Промсервіс» товар - ролики помольні 32х52 мм, сталь ШХ-15 в кількості 20,125 тон, на суму без ПДВ - 307058,75 грн, ПДВ - 61411,75 грн, всього з ПДВ - 368470,50 грн.

Контрагентом позивача - ТОВ «Логос-Промсервіс» на поставлений товар виписано видаткову накладну №04/07 від 04.07.2017 із зазначенням постачальника та одержувача товару, найменування товару, його кількості, ціни без податку на додану вартість, суми податку на додану вартість, загальної суми, дати складення (а.с.62).

Також, додатковим підтвердженням поставки ТМЦ позивачу від ТОВ «Логос-Промсервіс» слугує копія товарно-транспортної накладної №04/07-3 від 04.07.2017, в якій зазначено: автопідприємство - ФОП ОСОБА_2 замовник (платник) - ТОВ «Саміт-Агро-Трейд», вантажовідправник - ТОВ «Логос-Промсервіс», вантажоодержувач - ПАТ «Івано-Франківськцемент», найменування продукції - ролики сталь ШХ-15 32х52 мм, 20,1350 тон, сума - 368470,50 грн з ПДВ, автомобіль - DAF НОМЕР_1, водій - ОСОБА_3 , водій-експедитор - ОСОБА_1 , пункт навантаження - м. Харків, вул. Пушкіна, 32, кор . 1, пункт розвантаження - с. Ямниця, Тисменицький район, відпуск дозволив - ОСОБА_4 (а.с.56)

Позивачем проведено розрахунок із ТОВ «Логос-Промсервіс» за поставлену продукцію, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень: №7110 від 03.07.2017 на суму 219600 грн, №9004 від 03.08.2017 на суму 300000 грн (а.с.66); (а.с.67); №9174 від 08.08.2017 на суму 224661 грн (а.с.68). Судом встановлено, та підтверджується актом перевірки (а.с.23), що вказані нарахування здійснено згідно з податковими накладними: №14 від 03.07.2017; №16 від 04.07.2017; №22 від 25.07.2017.

Контрагентом позивача - ТОВ «Логос-Промсервіс» також складено податкові накладні №14/1 від 03.07.2017 щодо продажу товару - ролики помольні 32х52 мм, сталь, ШХ-15, вага - 12 тон, на суму 183000 грн (а.с.63) та №16/1 від 04.07.2017 щодо продажу товару - ролики помольні 32х52 мм, сталь, ШХ-15, вага - 8,135 тон, на суму 124058,75 грн (а.с.64).

Окрім цього, судом встановлено прибуття вантажу - ролики помольні 32х52 мм, сталь, ШХ-15, кількість 20,135 тон, сума - 307058,75 грн, що підтверджується прибутковим ордером №6 від 05.07.2017 (а.с.65), відміткою поста охорони про прибуття вантажу автотранспортом, номерний знак якого НОМЕР_1 05.07.2017 о 16:09 год (на звороті а.с.65), та журналом перепусток (прибуткових ордерів) із відміткою про прибуття транспорту, номерний знак НОМЕР_1 від ТОВ «Логос-Промсервіс» (на звороті а.с.69).

Також, використання поставлених ТМЦ у своїй господарській діяльності підтверджується копіями виробничих звітів руху залишків матеріалів, сировини, півфабрикатів і готової продукції за липень-жовтень 2017 року (а.с.70-73), у відповідності до яких прослідковується оприбуткування та використання помельних роликів 32х52 мм.

У свою чергу, нереальність господарських операцій відповідач підтверджує відомостями акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Логос-Промсервіс» з питань правильності визначення повноти нарахування та сплати податку на додану вартість по взаємовідносинах з: ТОВ «Едельвейс Трейд інвест» за березень 2016 року, ТОВ «Маріон Плюс» за жовтень 2016 року, ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» за липень 2017 року, а також податкових зобов`язань по ланцюгу постачання та придбання, що міститься у податкових деклараціях з ПДВ за березень 2016 року, жовтень 2016 року та липень 2017 року №3719/20-40-14-21-07 від 06.09.2018 (а.с.129-151). Зазначеним актом перевірки встановлено обрив ланцюга постачання: Приватне акціонерне товариство «Івано-Франківськцемент» - ТОВ «Логос-Промсервіс» - ТОВ «Саміт-Агро-Трейд», товару - ролики помольні 32х52 мм, сталь, ШХ-15. Також вказано, що ТОВ «Саміт-Агро-Трейд» не може здійснювати фінансово-господарські операції та неможливо підтвердити реальність здійснення фінансово-господарських операцій з контрагентами-постачальниками та покупцями за липень 2017 року. Контролюючий орган класифікував ТОВ «Саміт-Агро-Трейд» як «зустрічний транзитер». Окрім цього висвітлюються відомості про допит керівника ТОВ «Саміт-Агро-Трейд» - ОСОБА_5 , яка вказала, що зареєструвала юридичну особу за винагороду та ніякого відношення до господарської діяльності немає.

Проте, суд зазначає, що припущення контролюючого органу щодо фіктивності ТОВ «Саміт-Агро-Трейд», оскільки до матеріалів справи не долучено жодного доказу встановлення вказаного факту та в актах перевірки не зафіксовано, не можуть бути беззаперечним доказом нереальності господарських операцій між Приватним акціонерним товариством «Івано-Франківськцемент» та ТОВ «Логос-Промсервіс». Пояснення директора ТОВ «Саміт-Агро-Трейд» щодо створення вказаного підприємства без мети реального здійснення господарської діяльності можуть бути підставою висновку про не підтвердження первинними документами господарських операцій, які підписані вказаною особою, а не реальності чи нереальності здійснення господарських операцій його контрагентами по ланцюгу постачання.

Слід зазначити, що норми податкового законодавства не ставлять у залежність право платника податків на податковий кредит від дотримання податкової дисципліни його контрагентами - постачальниками, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення постачальником товару (послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту. Платник податку (покупець) не повинен зазнавати негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про його обізнаність щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Саме по собі невиконання контрагентом податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагента та відповідно недостовірності задекларованих ним показників податкового обліку.

В разі підтвердження платником податку показників податкового обліку належним чином оформленими документами, передбаченими податковим законодавством, ці показники вважаються задекларованими правильно, якщо контролюючий орган не доведе зворотне.

Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, відображених у постанові від 24 вересня 2019 року у справі №520/300/19.

Суд зазначає, що відповідачем не доведено причетність позивача до порушень закону його контрагентами по ланцюгу постачання.

Окрім цього, податковим органом встановлено, що контрагентами ТОВ «Логос-Промсервіс» у спірний період були два суб`єкта господарювання - ТОВ «Самміт-Агро-Трейд» та ТОВ «Трансімпульс Плюс» (а.с.79), проте контролюючим органом не досліджено можливість продажу товару - роликів помольних 32х52 мм, сталь, ШХ-15 саме ТОВ «Трансімпульс Плюс», які реалізовано позивачу.

Також аргументом відповідача щодо нереальності здійснення господарської операції слугував висновок контролюючого органу про відсутність здійснення виплат у користь перевізника - ФОП ОСОБА_1 , який є хибним, оскільки перевізником у спірній господарській операції виступав - ФОП ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 у товарно-транспортній накладній №04/07-3 від 04.07.2018 значиться як водій-експедитор (а.с.56).

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У разі надання податковим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать, що документи, на підставі яких платник податків задекларував суми податку на додану вартість та податкового кредиту, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податку повинен спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відсутність відповідних доказів може бути підставою для відмови в задоволенні позову про скасування податкового повідомлення-рішення, зокрема в разі доведення відповідачем, що зазначені суми задекларовані при фактичній відсутності господарської операції з постачання товару (послуги), а документи, якими оформлена ця операція, недостовірні.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не дають підстав дійти висновку про відсутність реальності господарської операції здійсненої між позивачем та ТОВ «Логос-Промсервіс» у липні 2017 року.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини, розглянувши справу «Інтерсплав проти України», вказав, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування податку на додану вартість, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Не можуть бути прийнятими доводи владної сторони за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що платник податку був безпосередньо залучений до таких зловживань. Такий висновок відповідає принципу індивідуального застосування відповідальності, в тому числі за порушення правил оподаткування.

Також у справі «БУЛВЕС» АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 наголошував на індивідуальній юридичній відповідальності за податкові правопорушення.

Фактично доводи, наведені у відзиві на позов, обґрунтовані тільки посиланням на обставини, викладені в акті перевірки ТОВ «Логос-Промсервіс», які не доводять причетність позивача до порушень податкового законодавства його контрагентом. В той же час податковим органом не спростовано можливість ТОВ «Логос-Промсервіс» отримати товар від інших контрагентів.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності як платника податків або можливої фіктивності його постачальника, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваного суб`єкта господарювання, судових рішень, вироків тощо.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно.

Принцип добросовісності - загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

За наведених підстав та вказаних правових норм, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення винесені необґрунтовано, не добросовісно, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, відтак позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2164,79 грн, що підтверджується платіжним дорученням №38690 від 13.08.2019 (а.с.3).

Учасниками справи не подано до суду доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, а тому в суду відсутні процесуальні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України № та № від 13.05.2019

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (код ЄДРПОУ - 39440996) на користь Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківськцемент» () судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2164 (дві тисячі сто шістдесят чотири) гривні 79 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківськцемент", с. Ямниця, Тисменицький район, Івано-Франківська область, 77422, код ЄДРПОУ - 00292988;

відповідач: Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби України, вул. Дегтярівська, 11 г, м. Київ, 04119, код ЄДРПОУ - 39440996.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.