Справа № 160/2349/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2349/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року (суддя Прудник С.В., повний текст складено 17.07.2019р.) у справі №160/2349/19 за позовом Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов, припису, -

в с т а н о в и В :

Первинна профспілкова організація Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг звернулася до суду з позовом в якому просила:

визнати протиправними та скасувати:

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2216/263/АВ-ФС/15 від 03.01.2019р., згідно з якою на позивача накладено штрафу сумі 11169,00;

- постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2216/263/АВ/ІП-ФС/16 від 03.01.2019р., згідно з якою на позивача накладено штрафу сумі 3723,00 грн.;

- припис про усунення виявлених порушень №ДН2216/236/АВ/П від 13.12.2018року, винесений головним державним інспектором Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Харченко Маргаритою Броніславівною.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що за наслідками інспекційного відвідування відповідачем до позивача застосовано штрафні санкції за порушення ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України та винесено припис про усунення виявлених порушень. Застосування штрафних санкцій та винесення припису позивач вважав неправомірним з таких підстав. Так позивач вказував на недотримання відповідачем положень Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яким визначено процедуру здійснення державного нагляду (контролю). З приводу порушення процедури застосування штрафних санкцій позивач також посилався на те, що його не було повідомлено про місце і час розгляду справи про порушення законодавства про працю. Крім цього позивач вказував на те, що з тих самих підстав відносно керівника позивача було складено протокол про адміністративне

правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст..41 КУпАП, за наслідками розгляду якого провадження в адміністративній справі було закрито з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення. Також позивач, посилаючись на положення п.11 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», вказував на відсутність підстав для застосування штрафних санкцій та винесення припису, оскільки виявлені порушення були самостійно усунуті ще до початку проведення перевірки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено. За наслідками розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність оскаржуваних постанов про застосування штрафних санкцій та припису з огляду на встановлений факт порушення позивачем вимог законодавства про працю. При цьому суд першої інстанції не прийняв до уваги позицію позивача про те, що відповідачем порушено процедуру здійснення заходів державного контролю, яка визначена Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», зробивши висновок про те, що у спірному випадку вказаний Закон не регулює підстави та порядок проведення інспекційного відвідування органами Держпраці. З цього приводу суд вказав на те, що такий порядок визначено постановою КМУ №295 від 26 квітня 2017р., яким правомірно керувався відповідач у своїй діяльності. Також суд першої інстанції не погодився з аргументами позивача про те, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про працю. З цього приводу суд першої інстанції виходив з того, що надані відповідачем докази підтверджують своєчасність повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, про що свідчить зворотне поштове повідомлення з підписом уповноваженої особи позивача про отримання такого повідомлення. З приводу аргументів позивача щодо неможливості застосування штрафних санкцій з огляду на те, що виявлені порушення були самостійно усунуті, суд першої інстанції виходив з того, що Порядком №295 прямо передбачено те, що притягнення об`єкта відвідування до відповідальності за порушення вимог законодавства про працю відбувається незалежно від того, чи були усунуті виявлені порушення. Відносно посилань позивача на постанову у справі про адміністративне правопорушення, суд вказав на те, що рішення у справі про адміністративне правопорушення не має значення для вирішення питання про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій, оскільки у спірному випадку вирішується питання не про наявність підстав для застосування адміністративного стягнення, а фінансових стягнень.

Не погодившись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про задоволення позову. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності застосування до позивача штрафних санкцій та винесення відповідачем припису про усунення виявлених порушень. Скаржник вказує на те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що до спірних відносин не підлягають застосування положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». З цього приводу позивач вказує на те, що такий висновок суду суперечить принципу ієрархічності нормативно-правових актів, оскільки застосування підзаконного правового акта призводить до порушення закону, який має вищу юридичну силу. Скаржник також не погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність застосування штрафних санкцій і з огляду на те, що порушення законодавства про працю, у вигляді несвоєчасного проведеного розрахунку зі звільненим працівником, стало не з вини позивача, в той час як одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі виявлення контролюючим органом затримки у виплаті працівнику заробітної плати, є вина підприємства. Необгрунтованим позивач вважає і висновок суду першої інстанції щодо неможливості врахування при оцінці правомірності застосування штрафних санкцій рішення у справі про адміністративне правопорушення. З цього приводу позивач звертає увагу на те, що таким рішення були встановлені обставини щодо відсутності вини посадової особи позивача у допущенні порушень законодавства про працю, а отже, враховуючи те, що підстави для притягнення посадової особи позивача до адміністративної відповідальності є ідентичними тим підставам, які слугували для застосування штрафних санкцій, зазначені обставини підлягали врахуванню судом під час розгляду цієї справи. Не погоджується позивач і з висновками суду першої інстанції про належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про працю. З цього приводу позивач посилається на те, що у нього не працює особа, яка зазначена у поштовому повідомленні як уповноважений працівник позивача, що отримав поштове відправлення. Також позивач вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що питання, які з`ясовував відповідач під час інспекційного відвідування, не стосувалися підстав для здійснення цього заходу.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 27.11.2018 року на підставі звернень гр. ОСОБА_1 (вх. №Г-1238 від 11.09.2018 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області), ОСОБА_2 (вх. № Г-1432 від 29.10.2018 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) щодо порушення стосовно них законодавства про працю, за № ДН-2216 внесення до Реєстру інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, ГУ Держпраці у Дніпропетровській області керуючись Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295 винесено наказ № 1062-І Про призначення інспекційного відвідування. Означеним наказом зобов`язано заступника начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Руднєва Максима Леонідовича, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у період з 10.12.2018 року по 11.12.2018 року провести інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у Первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг за адресою: 50095, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, будинок 1, фактична адреса: 50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. С. Тільги, 7, кім. 302, .

27.11.2018 року за № 352 у відповідності до наказу від 27.11.2018р. № 1062-І та на підставі звернення працівників щодо порушення стосовно них законодавства про працю гр. ОСОБА_1 (вх. №Г-1238 від 11.09.2018 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області), ОСОБА_2 (вх. № Г-1432 від 29.10.2018 Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області) видано направлення про проведення інспекційного відвідування, яким направлено для проведення позапланового заходу у формі інспекційного відвідування з питань додержання вимог законодавства про працю у Первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг за адресою: 50095, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, будинок 1, фактична адреса: 50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. С. Тільги, 7, кім. 302, - начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні Руднєва Максима Леонідовича, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Криворізькому регіоні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . В зазначеному направленні також вказано про те, що під час інспекційного відвідування буде здійснено контроль додержання законодавства про працю у Первинній профспілковій організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, порядку звільнення працівників, своєчасності та повноти нарахування і виплати заробітної плати, оплати тимчасової непрацездатності в період з 10.12.2018 року по 11.12.2018 року.

В період з 10.12.2018 року по 11.12.2018 ро в присутності посадових осіб: в.о. голови ОСОБА_5 , керуючої справами ПК Гінцар ОСОБА_6 , бухгалтера ОСОБА_7 , інспектором праці ОСОБА_8 Маргаритою ОСОБА_9 (службове посвідчення № 263), інспектором праці ОСОБА_10 Леонідівною (службове посвідчення № 257) у відповідності до вимог ст. 259 Кодексу законів про працю України, частини третьої статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування, пунктів 19, 31 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. № 295 проведено інспекційне відвідування Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, юридична адреса: 50095, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, будинок 1, фактична адреса: 50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. С. Тільги, 7, кім. 302, .

За результатами інспекційного відвідування 11.12.2018 року фахівцями Держпраці складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН2216/263/АВ.

В акті інспекційного відвідування вказано на допущені позивачем порушення:

- ч. 3 ст. 24 КЗпП, ПКМУ № 413.

Наказом від 01.10.2018 №16 ОСОБА_1 була прийнята керуючою справами. Наказом від 01.10.2018 №17 Старченко 1.1, була прийнята бухгалтером. Повідомлення про прийняття працівників на роботу було направлено до Криворізької Південної ОДПІ 01.10.2018 о 15:44 (квитанція №2 від 01.10.2018). Режим роботи ППО НВФ ПАТ АМКР встановлено з 08:15 години до 17:00 години (Розпорядження від 24.09.2018 №15). Зазначене порушує вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України Працівники допускаються до роботи після укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу та умови Порядку повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, затвердженого постановою КМУ від 17.06.2015 №413 Повідомлення про прийняття працівника на роботу подається ... до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

- п. 2.5 Інструкції № 58.

В особових картках П-2 ОСОБА_11 та ОСОБА_2 відсутні особисті підписи в ознайомленні з інформацією. Відсутня інформація про призначення, щодо наданих щорічних відпусток. Зазначене порушує вимоги п. 2.5 Інструкції Про порядок ведення трудових

книжок працівників Із кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники ознайомлені під розписку.

- ч. 1 ст. 116 КЗпП, ч. 1 ст. 117 КЗпП.

ОСОБА_2 працював помічником машиніста тепловоза ПАТ АМКР, був обраний заступником голови ППО НВФ ПАТ АМКР та з 01.05.2015 оформлений на виборну посаду КЗПП (протокол від 15.04.2015 №12). Рішенням ЦК ВП НВФ (постанова від 21.09.2018 №7/1) був виключений з профспілки працівників науки, виробництва та фінансів. Керуючись умовами п.6.2.5 Статуту ВП НВФ було прийнято рішення про припинення повноважень ОСОБА_2 та ОСОБА_11 , голову ППО, - протокол від 22.09.2018 №23. ОСОБА_2 та ОСОБА_11 були звільнені 22.09.2018 на підставі п.5 ст. 41 КЗпП у зв`язку з припиненням повноважень посадових осіб: ОСОБА_11 - на підставі п. 6.2.5. Статуту ВП НВФ. ОСОБА_2 - на підставі п.1 Постанови ВП НВФ від 21.09.2018 та протоколу №23 від 22.09.2018 у зв`язку з виключенням з членів профспілки.

При звільненні їм була нарахована компенсація за невикористані дні щорічних відпусток. Остаточний розрахунок проведений 25.10.2018.

Зазначене порушує вимоги ч. 1 ст. ст. 116 КЗпП При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Остаточний розрахунок виплачено без урахування вимог ч. 1 ст. 117 КЗпП.

На підставі акту № ДН2216/263/АВ від 11.12.2018р. у відповідності до вимог ст. 259 КЗпП України, ч. 3 ст. 34 ЗУ Про місцеве самоврядування в Україні, п. 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017р. № 295, інспектором праці Харченко М.Б. 13.12.2018 року винесено припис №ДН 2216/263/АВ/П про усунення виявлених порушень. Вказаним приписом ППО НВФ ПАТ АМКР зобов`язано у строк до 26.12.2018р. усунути порушення, які були виявлені у позивача під час інспекційного відвідування. Вказаний припис, 13.12.2018 року отримано в.о. головою ППО НВФ ПАТ АМКР ОСОБА_5 , що підтверджується підписом останнього.

Також, 13.12.2018 року інспектором праці Харченко М.Б. було складено протокол про адміністративне правопорушення № ДН2216/263/АВ/П/ПТ від 13.12.2018 р. стосовно виконуючого обов`язки голови позивача - ОСОБА_5 та про притягнення його до відповідальності за ч. 1 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення за порушення вимог ч. 3 ст. 24, ч. 1 ст. 116, ч. 1 ст. 117 КЗпП України, постанови КМУ від 17.06.2015 № 413 та п. 2.5 Інструкції Про порядок ведення трудових книжок працівників. За результатами розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення Дзержинським районним судом міста Кривого Рогу 14.02.2019 р. у справі № 210/113/19 була винесена постанова, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП відносно ОСОБА_5 було закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Згідно вказаної постанови суду встановлено відсутність вини ОСОБА_5 , як посадової особи позивача у вищезазначених порушеннях, а також встановлено, що остаточний несвоєчасний розрахунок з ОСОБА_11 та ОСОБА_2 при їх звільненні був проведений з вини самого ОСОБА_11 , який своїми діями після звільнення заблокував поточні розрахунки в банку, в тому числі й платежів з виплаті йому остаточною розрахунку при звільненні.

20.12.2018р. першим заступником начальника ГУ Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І.М. у зв`язку із виявленням порушень під час проведення у період з 10.12.2018р. по 11.12.2018р. інспекційного відвідування у Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг, юридична адреса: 50095, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, вулиця Криворіжсталі, будинок 1, фактична адреса: 50006, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. С. Тільги, 7, кім. 302, , керуючись п. 3 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013р. № 509 винесено рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу ДН2216/263/АВ/ІП на 03.01.2019р. о 09:00 год. за адресою: м. Дніпро, вул. Казакова, буд. 3, каб. 412.

03.01.2019 року першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І.М. вирішено накласти на Первинну профспілкову організацію Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг штраф у сумі 11 169 грн. (одинадцять тисяч сто шістдесят дев`ять гривень), про що складено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН2216/263/АВ-ФС/15, та вирішено також накласти штраф у сумі 3723 грн. (три тисячі сімсот двадцять три гривні), про що, 03.01.2019 року складено постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН2216/263/АВ-ФС/16.

Постанови про застосування штрафних санкцій та припис оскаржені позивачем у судовому порядку як з підстав порушення процедури проведення заходу державного нагляду (контролю) так і з підстав їх необґрунтованості з огляду на відсутність вини позивача у допущенні порушень законодавства про працю.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо дотримання відповідачем порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Статтею 259 Кодексу законів про працю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - КЗпП України) встановлено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96, встановлено, що Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

До основних завдань Держпраці зазначеним Положенням віднесено реалізацію державної політики з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з п.7 вказаного Положення Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Отже органи Держпраці є уповноваженими Державою органи по здійсненню контролю за додержанням законодавства про працю.

На виконання положень ст..259 КЗпП України постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295), пунктом 2 якого встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

В свою ж чергу, інспекційне відвідування є формою заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю запровадженою Порядком №295, яка відрізняється від перевірки об`єкта нагляду за підстави та порядком проведення. Порядок проведення інспекційного відвідування регламентується виключно Порядком №295, яким не здійснено розподіл заходів контролю на планові чи позапланові та який не передбачає необхідності отримання погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері на проведення інспекційних відвідувань.

Згідно з підпунктом 3 пункту 5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Пунктами 8-10 Порядку №295 встановлено, що про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.

Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.

Тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.

Отже процедура реалізації органами Держпраці своїх повноважень щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, на час виникнення спірних відносин, була врегульована Порядком №295.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідачем у справі дотримано процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у формі проведення інспекційного відвідування.

Погоджується суд апеляційної інстанції і з висновками суду першої інстанції про помилковість аргументів позивача відносно того, що при здійсненні заходів державного контролю відповідач у повній мірі був зобов`язаний дотримуватися положень Закону України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності №877, яким визначено як підстави так і порядок здійснення державного контролю, у тому числі, за додержанням законодавства про працю.

Так ч.4 ст.2 Законом №877 визначено перелік державних органів, у тому числі і органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, які здійснюють заходи контролю у встановленому цим Законом порядку, але з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

У свою чергу частиною 5 статті 2 Закону №877 визначено, що зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Отже під час здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю органи Держпраці зобов`язані забезпечити виконання положень Закону №877, які прямо визначені ч.5 ст.2 цього Закону.

Будь-яких доказів недотримання відповідачем положень статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 Закону №877 позивачем суду надано не було.

З цих підстав суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги аргументи позивача про порушення відповідачем вимог ч.1 ст.6, ч.11 ст.7 Закону №877.

Щодо аргументів позивача про невиконання відповідачем п.6,7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509.

Відповідно до п.6, 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509, про розгляд справи Держпраці та її територіальні органи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в Держпраці чи її територіальному органі, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Позивач стверджує, що його не було повідомлено про час та місце розгляду справи у визначений Порядком строк, оскільки таке повідомлення ним було отримано лише 02.01.2019р., в той час як справу розглянуто відповідачем 03.01.2019р.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 20.12.2018 на адресу позивача було сформоване вищевказане рішення про розгляд справи № ДН 2216/263/АВ/ІП, яке було направлене на його адресу 20.12.2018 рекомендованим листом, що підтверджується копією чеку відправлення поштової кореспонденції від 20.12.2018 та реєстром сформованої кореспонденції листів рекомендованих (копії чеку та реєстру містяться в матеріалах справи).

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого листа від 20.12.2018 (копія міститься в матеріалах справи), вказане рішення було отримане уповноваженою позивачем особою Павловською за довіреністю 26.12.2018, про що зміститься підпис і прізвище особи на повідомленні.

Отже на час розгляду справи у відповідача було наявне поштове повідомлення, яке свідчило про вручення позивачу повідомлення про час та місце розгляду справи, а отже відповідач мав підстави для розгляду справи за відсутності позивача. При цьому, враховуючи аргументи позивача, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що до обов`язків органів Держпраці не віднесено з`ясування того, яка особа (її прізвище) визначена підприємством (організацією, установою) уповноваженою особою на отримання кореспонденції. Крім цього суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що позивач, за його позицією, отримав повідомлення від відповідача 02.01.2019р., тобто до дня розгляду справи, а отже не був позбавлений об`єктивної можливості звернутися до відповідача із заявою про відкладення розгляду справи, якщо вважав, що його несвоєчасно про таку подію було повідомлено.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції про те, що встановлені у цій справі обставини не дають підстав для висновку про порушення відповідачем п.6, 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2013 № 509.

Щодо постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН2216/263/АВ-ФС/15, якою до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 11169,0грн., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з вказаної постанови штрафні санкції застосовані на підставі абзацу 3 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Обставинами, з якими відповідач пов`язує підстави для застосування штрафних санкцій, є несвоєчасний розрахунок із звільненими працівниками, а саме працівники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_11 були звільненні 22.09.2018р., а остаточний розрахунок з ними проведено лише 25.10.2018р., що є порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ст..116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно із ст..117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже вказаними нормами права визначено як обов`язок роботодавця здійснити остаточний розрахунок із звільненим працівником так і підстави відповідальності роботодавця у випадку несвоєчасного остаточного розрахунку із звільненим працівником.

Зі змісту наведених норм права вбачається, що одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі виявлення контролюючим органом затримки у здійсненні остаточного розрахунку із звільненим працівником, є вина підприємства.

У спірному випадку позивачем не заперечувалось того, що остаточний розрахунок із звільненими працівниками проведено 25.10.2018р., тобто з порушенням строків, які визначені ст..116 КЗпП України.

В той же час позивач наголошував на тому, що таке порушення мало місце не внаслідок вини підприємства, а в наслідок дій самих звільнених працівників. Позивач вказував на те, що звільнений ОСОБА_11 був головою Профспілки, який після свого звільнення заблокував рахунки Профспілки та незаконно вилучив її печатку та документи, що і стало об`єктивною неможливістю здійснити розрахунок у день звільнення працівників.

Вказані обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 14.02.2019р. у справі №210/113/19, яка набрала законної сили та якою закрито провадження в адміністративній справі відносно посадової особи позивача, відносно якої відповідачем складено протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст..41 КУпАП. При цьому, згідно вказаного протоколу, в діях посадової особи позивача відповідач вбачав ознаки адміністративного правопорушення у зв`язку, зокрема, з несвоєчасним розрахунком із звільненими працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_11 .

Отже встановлені судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення обставини можуть бути враховані під час розгляду цієї справи, оскільки стосуються тих самих обставин, з якими відповідач пов`язує порушення вимог ст..116 КЗпП України.

При цьому суд апеляційної інстанції враховує, що відповідачем не було надано доказів протилежного, а саме доказів того, що несвоєчасний розрахунок із звільненими працівниками став наслідок неправомірних (винних) дій самого позивача.

З цих підстав суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком суду першої інстанції щодо правомірності постанови про застосування штрафних санкцій № ДН2216/263/АВ-ФС/15, оскільки таку постанову прийнято без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття правильного рішення.

Щодо постанови про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН2216/263/АВ-ФС/16, якою до позивача застосовані штрафні санкції у розмірі 3723,0грн., суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як вбачається з вказаної постанови штрафні санкції до позивача застосовані на підставі абзацу 8 частини 2 статті 265 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Обставинами, з якими відповідач пов`язує підстави для застосування штрафних санкцій, є:

допуск до роботи працівника до повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу, що є порушенням ч.3 ст.24 КЗпП України, постанови КМУ від 17.06.2015р. №413;

відсутність в особистих картках П-2 ОСОБА_11 та ОСОБА_2 інформації про їх ознайомлення під розпис про призначення на посади, що є порушенням п.2.5 Інструкції «Про порядок ведення трудових книжок працівників»;

остаточний розрахунок здійснено без урахуванням вимог ч.1 ст.117 КЗпП України.

Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із постановою КМУ від 17.06.2015р. №413 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» повідомлення про прийняття працівника на роботу подається до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.

Отже порушення роботодавцем вимог зазначених норм права правильно кваліфікується відповідачем як порушення інших вимог трудового законодавства, що є підставою для застосування штрафних санкцій на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України.

Не погоджуючись із застосуванням штрафних санкцій за вказане порушення позивач посилається на те, що таке порушення було усунуто підприємством самостійно до проведення відповідачем інспекційного відвідування.

Відповідно до положень п.27, 28 Порядку №295, який був чинним на час винесення оскаржуваної постанови, у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Згідно із п.29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Тлумаченням зазначених норм права можливо дійти висновку про те, що Порядок №295 передбачав можливість не застосування до роботодавця штрафних санкцій у разі самостійного усунення ним порушень вимог законодавства про працю, окрім випадків використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці.

У спірному випадку позивачем допущено працівника до роботи 01.10.2018р. без подання повідомлення ДФС, з чим погоджувався позивач, але в той же день о 15.44год. позивачем подано відповідне повідомлення до ДФС (квитанція №2 від 01.10.2018р.), що відображено в акті інспекційного відвідування.

Отже допущене позивачем порушення (допуск працівника до роботи без повідомлення ДФС) було самостійно усунуто позивачем в день допуску працівника до роботи, що, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про відсутність підстав для застосування до позивача штрафних санкцій.

В ході інспекційного відвідування також було встановлено в особових картках П-2 ОСОБА_11 та ОСОБА_2 відсутні особисті підписи в ознайомленні з інформацією. Відсутня інформація про призначення, щодо наданих щорічних відпусток.

Відповідно до п.1.1 Інструкції №58 від 29.07.1993р. Про порядок ведення трудових

книжок працівників трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно із п.2.5 Інструкції №58 віз кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення, працівники ознайомлені під розписку.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача про те, що порушення Інструкції №58, в контексті абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, є порушенням інших вимог трудового законодавства.

Наявність вказаного порушення позивачем не заперечувалось, як не заперечувалось і того, що вказане порушення не було усунуто з огляду на відсутність інформації про місцеперебування звільненими працівниками, які своїми підписами повинні були засвідчити факт ознайомлення із інформацією, що вносилась до трудових книжок.

Враховуючи зазначені обставини у суду відсутні підстави для висновку про неправомірність застосування до позивача штрафних санкцій на підставі абз.8 ч.2 ст.265 КЗпП України, оскільки факт порушення позивачем інших вимог трудового законодавства мав місце та належним чином зафіксовано відповідачем під час проведення інспекційного відвідування.

З цих підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності та обґрунтованості постанови № ДН2216/263/АВ-ФС/16.

Щодо заявлених позивачем вимог про визнання протиправним та скасування припису, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п.23 Порядку №295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Отже припис є розпорядчим актом органу державного контролю, який виноситься на адресу об`єкта відвідування з метою усунення останнім порушень законодавства про працю. При цьому припис є обов`язковим для виконання.

У спірному випадку відповідачем винесено припис, яким зобов`язано усунути позивача такі порушення:

1. ч.3 ст.24 КЗпП України, постанови КМУ №413 (допуск працівника до роботи без повідомлення ДФС);

2. п.2.5 Інструкції №58 (не ознайомлення працівників під розпис з інформацією, яка вноситься до трудової книжки);

3. ч.1 ст.116 КЗпП України (в частині порушення строків остаточного розрахунку із звільненими працівниками);

4. ч.1 ст.117 КЗпП України (в частині проведення остаточного розрахунку без урахуванням вимог ч.1 ст.117 КЗпП України.

Як зазначено вище, порушення позивачем постанови КМУ №413 усунуто останнім самостійно до проведення інспекційного відвідування та винесення припису, тобто виконання припису в цій частині є неможливим з огляду на відсутність порушення, яке підлягає усуненню. Порушення позивачем вимог ч.1 ст.116, ч.1 ст.117 КЗпП України є недоведеним, про що зазначено вище. Крім цього остаточні розрахунки із звільненими працівниками були проведені позивачем ще до проведення інспекційного відвідування, що свідчить про відсутність на момент складення припису, які б могли бути усунуті позивачем.

В той же час, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для висновку про неправомірність припису, в частині зобов`язання усунути порушення п.2.5 Інструкції №58, оскільки, як зазначено вище, таке порушення мало місце і його не було усунуто на час складення припису.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Первинної профспілкової організації Всеукраїнської профспілки працівників науки, виробництва та фінансів публічного акціонерного товариства АрселорМіттал Кривий Ріг задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року у справі №160/2349/19 скасувати та прийняти нову постанову про часткове задоволення позову.

Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН2216/263/АВ-ФС/15 від 03.01.2019р. визнати неправомірною та скасувати.

Припис про усунення виявлених порушень №ДН2216/236/АВ/П від 13.12.2018року, в частині зобов`язання усунути порушення за порядковими номерами 1, 3, 4 визнати неправомірним та скасувати.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Вступну та резолютивну частину проголошено 29.10.2019р.

Повний текст постанови складено 30.10.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк