Справа № 340/2198/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2198/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Хилько Л.І., розглянув в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області (відповідач) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить визнати протиправним рішення про відмову та зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що розробивши та погодивши у встановленому порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність він звернувся до відповідача із заявою про його затвердження. Однак, відповідач з непередбачених чинним законодавством підстав відмовив у затвердженні такого проекту, у зв`язку із чим він звернувся до суду з даним позовом.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у поданому суду відзиві посилався на те, що позивачу не надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Крім того, радою було прийнято рішення № 318, яким було відмовлено у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2 га пасовища для ведення особистого селянського господарства на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та відмовлено в задоволенні заяви позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га пасовища, на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. При цьому, підставами для прийняття саме такого рішення стало те, що: "подані документи не відповідають вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та національний стандарт України, Державна уніфікована система документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимогам до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджено Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 р. № 55 (а.с.133-140).

Позивач відповідь на відзив до суду не подавав.

Згідно з ст.ст.262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Встановлено, що в квітні 2019 р. представник позивача Березовська І.А. звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею до 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. До заяви було додано: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорта та ідентифікаційного номера; копія посвідчення учасника бойових дій; копія довіреності (а.с.86-87).

13.05.2019 за № 02-23/150 відповідачем на адресу представника позивача направлено повідомлення, що заява позивача (надійшла до ради 10.04.2019 р.) буде розглянута на черговій сесії, копію рішення сесії буде надіслано (а.с.91).

Не отримавши відповідне рішення за результатами розгляду цієї заяви 30.05.2019 р. представником позивача на адресу відповідача направлено повідомлення про укладення договору на виконання проектно-вишукувальних робіт № 39/19 від 21.05.2019 з ФОП ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою (а.с.92).

Повідомлення отримано відповідачем 31.05.2019 р. (а.с.94).

ФОП ОСОБА_3 розроблено проект землеустрою щодо відведення позивачу земельної ділянки у власність загальною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.83-122).

02.07.2019 р. такий проект подано на погодження.

08.07.2019 р. за №9810/82-19 експертом державної експертизи Дем`янчук К.М. видано Висновок про погодження проекту землеустрою (а.с.122).

Погоджений проект землеустрою 12.07.2019 р. направлено відповідачу для затвердження (а.с.10).

Рішенням двадцять шостої сесії Нечаївської сільської ради сьомого скликання від 23.07.2019 р. № 318 відмовлено у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею до 2,0000 га пасовища для ведення особистого селянського господарства на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області та відмовлено в задоволенні заяви про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельно: ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2 га пасовища, на території Нечаївської сільської ради Компаніївського район Кіровоградської області.

Підставами для прийняття такого рішення стало те, що: "подані документи не відповідають вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та національний стандарт України, Державна уніфікована система документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимогам до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджено Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року № 55" (а.с.141).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно до статті 14 Конституції України, статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Стаття 3 Земельного кодексу України вказує, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частина 2 статті 22 Земельного кодексу України передбачає, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п."а" ч.3 ст.22 Земельного кодексу України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом "в" ч. 3 ст.116 Земельного кодексу України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

У відповідності до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських рад у сфері регулювання земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища належать, в т.ч. делеговані повноваження: організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою (пункт 9).

Згідно до ст.ст.12, 42 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільський, селищний, міський голова є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об`єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста; забезпечує здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Частиною 1 статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Так, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч.7 ст.118 Кодексу).

Отже, запроваджений вказаною нормою принцип "мовчазної згоди" надає особі, яка звернулась за наданням дозволу на розробку проекту землеустрою та не отримала у визначений законом строк рішення, такі ж права, які має особа, яка цей дозвіл отримала.

Тобто особа, яка розробила проект землеустрою за принципом мовчазної згоди, також має право на звернення за затвердженням цього проекту. І відмова в затверджені проекту з підстав відсутності дозволу на його розроблення суперечить наведеним приписам та позбавляє особу захисту від бездіяльності органу владних повноважень, який вона отримала за Законом.

Як зазначалось, в квітні 2019 р. представник позивача Березовська І.А. звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею до 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. До заяви було додано: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; копія паспорта та ідентифікаційного номера; копія посвідчення учасника бойових дій; копія довіреності (а.с.86-87).

13.05.2019 за № 02-23/150 відповідачем на адресу представника позивача направлено повідомлення, що заява позивача (надійшла до ради 10.04.2019 р.) буде розглянута на черговій сесії, копію рішення сесії буде надіслано (а.с.91).

Не отримавши відповідне рішення за результатами розгляду цієї заяви 30.05.2019 р. представником позивача на адресу відповідача направлено повідомлення про укладення договору на виконання проектно-вишукувальних робіт №39/19 від 21.05.2019 з ФОП ОСОБА_3 на виготовлення проекту землеустрою (а.с.92).

Повідомлення отримано відповідачем 31.05.2019 р. (а.с.93).

Так, за правилами ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.07.2019 р. у справі №340/1280/19 (набрало законної сили 27.08.2019) визнано протиправною бездіяльність Нечаївської сільської ради щодо неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 , поданої представником Березовською Іриною Анатоліївною , про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, у встановлений законодавством місячний строк.

В межах розгляду справи судом було встановлено, що заява позивача про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не розглянута відповідачем у строк та у спосіб, що встановлені Земельним кодексом України та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", оскільки рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу прийнято не було.

Суд також відхилив заперечення відповідача щодо недоліків довіреності представника Березовської І.А. , яка підписала від імені ОСОБА_1 заяву про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому у власність земельної ділянки. Доказів того, що відповідач звертався до заявника з пропозицією усунути виявлені недоліки суду не надано. Тож такі обставини не виправдовують бездіяльність відповідача у спірних правовідносинах та неприйняття ним відповідного рішення.

Таким чином, оскільки відповідачем у місячний термін не розглянуто заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, керуючись ст.118 Земельного кодексу України, він самостійно замовив у ФОП ОСОБА_3 виготовлення зазначеного проекту, а тому посилання відповідача на відмову в його затверджені з підстав відсутності дозволу на його розроблення є необґрунтоване.

Враховуючи наведене вище правове регулювання порядку безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам, при встановлених обставинах цієї справи, наступним етапом її відведення мало бути погодження проекту землеустрою у відповідності до приписів ст.186-1 Земельного кодексу України.

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.1 ст.186-1 Земельного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Частина 5 ст. 186-1 Земельного кодексу України визначає, що органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Згідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування, а саме: 1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо передачі земельної ділянки у власність; 2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);3)після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у відповідності до приписів ст.186-1 Земельного кодексу України; 4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі; 5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, зазначений орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у користування або рішення про відмову передання земельної ділянки у користування.

Приведені вище норми Земельного кодексу України визначають, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише невідповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін (ч.7 ст.118 Кодексу).

Згідно ч.8 ст.118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

При цьому, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (ч.9 ст.118 Кодексу).

З наведеної вище правової норми вбачається обов`язковість дій відповідача у затвердженні проекту землеустрою в разі отримання позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації.

В силу норм Земельного кодексу України, передача земельної ділянки, без її формування, шляхом розроблення документації із землеустрою неможлива, оскільки законодавством встановлений чіткий механізм передачі земельних ділянок у власність із земель державної чи комунальної власності у власність громадян, якому передує процедура формування земельної ділянки та її державна реєстрація шляхом присвоєння кадастрового номера.

Частиною 1 статті 50 Закону України "Про землеустрій" передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки.

За правилами ч.ч.2-3 ст.50 цього Закону, проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають:

завдання на розроблення проекту землеустрою;

пояснювальну записку;

копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності);

рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом);

письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду;

довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями;

матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки);

відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці;

розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом);

розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом);

акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки);

акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки);

перелік обмежень у використанні земельних ділянок;

викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки);

кадастровий план земельної ділянки;

матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки);

матеріали погодження проекту землеустрою.

проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають також і акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, кадастровий план земельної ділянки.

Дослідженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність встановлено, що він відповідає вищевказаним вимогам стосовно змісту та складу.

Судом також враховано, що даний проект було погоджено експертом державної експертизи, про що видано відповідний висновок від 08.07.2019 р. №9810/82-19 (а.с.122), а тому на цій стадії не встановлено невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Крім того, було проведено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер земельній ділянці :02:000:5258, що підтверджено витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.12).

Водночас, як вбачається з рішення від 23.07.2019 р. № 318 (а.с.141) підставою відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою стало те, що: "подані документи не відповідають вимогам Земельного кодексу України, Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" та національний стандарт України, Державна уніфікована система документації, Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації. Вимогам до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, затверджено Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55. Заява про надання дозволу на розробку проекту землеустрою підписана представником - Березовською І . А. Заява була підписана представником від імені ОСОБА_1. На підтвердження її повноважень до заяви була додана довіреність видана ОСОБА_6 . У особи, яка підписала заяву про надання дозволу на розробку проекту землеустрою відсутні права на її подання від імені іншої особи, ніж та, що вказана в довіреності".

Таким чином, відповідачем з непередбачених чинним законодавством підстав відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою.

При цьому, будь-яких відомостей про те, в чому ж саме встановлено невідповідність змісту складу проекту, матеріали справи не містять, а відповідачем таких доказів не надано.

Суд звертає увагу, що Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі у власність земельних ділянок комунальної власності та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач необґрунтовано відмовив позивачу в затверджені його проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність з підстав, які не передбачені Земельним кодексом України.

Крім того, аналізуючи норми чинного законодавства України суд зробив висновок, що орган, який передає земельні ділянки у власність, може відмовити у затвердженні проекту землеустрою лише у випадку відсутності його погодження, не проведення обов`язкової державної експертизи або відсутності дозволу на його виготовлення.

Отже, суд дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність такої відмови.

Вирішуючи питання про зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою суд зазначає таке.

Як зазначалось, ст.118 Земельного кодексу України прямо передбачено обов`язок органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування прийняти відповідне рішення у випадку надання особою погодженого проекту землеустрою. Крім того, нормою ч. 10 ст. 118 ЗК України також передбачено право особи на оскарження відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або у випадку залишення клопотання без розгляду.

Судом встановлено, що наданий позивачем на затвердження проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність погоджений у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 4 частини першої 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення, тобто рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Конституції України та ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права.

При цьому, оцінка поданих особами і самостійно зібраних судом доказів в адміністративних справах здійснюється судом за правилами статті 90 КАС України в порядку, що встановлений законодавчими приписами цього кодексу.

Згідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності відмови у затвердженні проекту землеустрою.

Крім того, рішенням від 23.07.2019 р. № 318 (а.с.141) відповідачем відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Згідно до ч.7 ст.118 Земельного кодексу України підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, законодавцем передбачено вичерпні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Суд зазначає, що рішенням від 23.07.2019 р. № 318 не містить визначених у ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстав для відмови у задоволенні заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та вмотивованої відмови у його наданні.

Враховуючи вказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Згідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зважаючи, що рішення зобов`язує відповідача - суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, суд вважає за необхідне встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання судового рішення.

Судові витрати у справі не встановлено.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області від 23 липня 2019 року № 318.

Зобов`язати Нечаївську сільську раду Компаніївського району Кіровоградської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , загальною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства на території Нечаївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

Зобов`язати Нечаївську сільську раду Компаніївського району Кіровоградської області подати до Кіровоградського окружного адміністративного суду у місячний строк з дня набранням рішення суду законної сили звіт про його виконання.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст.ст.255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Відповідно до вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько