Справа № 826/1383/18
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/1383/18

адміністративне провадження №К/9901/55131/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Стеценка С.Г.,

суддів Тацій Л. В., Шарапи В. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту поліції охорони Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, касаційне провадження в якій відкрито за касаційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2018 (головуючий суддя - Літвінова А. В.) та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 (головуючий суддя Чаку Є. В., судді: Файдюк В. В., Мєзєнцев Є. І.),

В С Т А Н О В И В:

I. Короткий зміст позовних вимог

1. У січні 2018 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Департаменту поліції охорони Національної поліції України (далі - Міністерство, МВС, Департамент відповідно, відповідачі), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідачів щодо виплати йому одноразової грошової допомоги; зобов`язати відповідачів прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги (далі - спірна грошова допомога).

2. Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що має право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, передбаченому Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 (далі - Порядок №850). Позивач також зазначає, що з метою реалізації наявного у нього права на призначення і виплату спірної грошової допомоги, звернувся до Департаменту, який є правонаступником Управління Державної служби охорони при МВС, де він проходив службу, із заявою та усіма необхідними і передбаченими законодавством документами, втім відповідачі не прийняли жодного рішення з цього питання, а лише повідомили заявника листом про те, що виплата такої допомоги є неможливою з огляду на відсутність коштів, призначених у бюджеті МВС для цієї мети. У цьому ж листі Міністерство висловлювала твердження стосовно того, що спірна грошова допомога повинна виплачуватися саме за рахунок власних надходжень поліції охорони, однак позивач ці мотиви заперечує, оскільки, на його переконання, останні не визначені законодавством як підстава для відмови у виплаті і призначення спірної у цій справі допомоги. Спираючись на такі аргументи, позивач вважає, що МВС допустило протиправну бездіяльність, а відтак порушило його право на соціальне забезпечення.

II. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Міністерства щодо не розгляду по суті матеріалів про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. Зобов`язано Міністерство повторно розглянути питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, яке мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Порядку №850, із врахуванням висновків даного рішення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

4. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що наведені Міністерством аргументи не спростовують наявність у позивача права на призначення і виплату йому спірної грошової допомоги і не є перешкодою для реалізації такого. Отже, суди дійшли висновку про допущення МВС протиправної бездіяльності, яка виразилась у неприйнятті жодного передбаченого законодавством рішення по суті порушеного заявником питання стосовно призначення і виплати йому спірної грошової допомоги. Поряд із цим суди вказували на те, що повноваження на прийняття рішення про призначення чи про відмову в призначенні спірної грошової допомоги є виключною компетенцією Міністерства, у повноваження якого суд не може втручатися, а тому належним способом захисту порушеного права є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути подані ОСОБА_1 документи і прийняти відповідне рішення, з урахуванням викладеної судами у цій справі правової позиції.

III. Короткий зміст вимог касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала, а також узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5. Не погодившись із наведеними вище судовими рішеннями в частині задоволення позову, МВС подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати і відмовити в позові у повному обсязі.

6. В обґрунтуванні касаційної скарги Міністерство наполягає на помилковості висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову й вважає, що право позивача на спірну грошову допомогу не може бути реалізовано, оскільки фінансування таких видатків для МВС додатково не передбачені у бюджеті цієї установи, при цьому, на думку скаржника, виплата ОСОБА_1 коштів призведе до порушення бюджетного законодавства.

7. У відзиві на касаційну скаргу позивач, посилаючись на доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, наголошує на законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень й відсутності передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

8. На підставі вказаного позивач просить у задоволенні касаційної скарги Міністерства відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

9. Аналогічні вимоги містяться й у відзиві Департаменту на касаційну скаргу, де наводяться мотиви про те, що виплата спірної допомоги повинна здійснюватися саме за рахунок асигнувань, призначених для МВС, а не за рахунок коштів поліції охорони, оскільки позивач службу в органах поліції не проходив.

IV. Процесуальні дії у справі та клопотання учасників справи

10. До Верховного Суду надійшла зазначена касаційна скарга, для розгляду якої, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, визначено колегію суддів у складі головуючого судді (судді-доповідача) Гриціва М. І., суддів: Бучик А. Ю., Мороз Л. Л.

11. Ухвалою Верховного Суду від 02.08.2018 відкрито касаційне провадження у справі.

12. У зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Гриціва М. І. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 №13) та на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Стеценка С. Г., суддів: Тацій Л. В., Шарапи В. М.

13. Ухвалою Верховного Суду від 28.10.2019 закінчено підготовку справи до касаційного розгляду й постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 30.10.2019.

V. Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій

14. Як встановлено судами попередніх інстанцій на підставі наявних у справі доказів, досліджених під час розгляду справи, позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та 22.04.2010 звільнений з посади заступника начальника Департаменту державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України.

15. Зі змісту виписки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 02.12.2015 серії АВ №0198218, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках від 02.12.2015 серії АГ №007327 вбачається, що ОСОБА_1 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, отриманого в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

16. Постановою Військово-лікарської комісії Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Київській області» від 11.01.2016 підтверджено факт того, що захворювання ОСОБА_1 пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

17. Позивач звернувся до Департаменту поліції охорони Національної поліції України, яке є правонаступником Управління Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ, де проходив службу в органах внутрішніх справ полковник міліції ОСОБА_1 , із заявою від 06.07.2017 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності.

18. Листом від 06.07.2017 позивачу було повернуто документи для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням інвалідності на дооформлення і проінформовано, що виплату буде здійснено в порядку черговості відповідно до дати прийняття Міністерством внутрішніх справ України рішення щодо її виплати, але не пізніше двох місяців з дня прийняття такого рішення.

19. Листом від 12.10.2017 №24-181 Департамент поліції охорони Національної поліції України направив документи про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням II групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби, до Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України.

20. Листом від 27.10.2017 №15/2-3848 Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України повідомив, що вказані документи було повернуто на адресу Департаменту поліції охорони Національної поліції України без розгляду з роз`ясненням, що одноразова грошова допомога колишнім працівникам Державної служби охорони повинна здійснювати поліція охорони з дотриманням визначеного законодавством порядку фінансування, а видатки на забезпечення діяльності Державної служби охорони у Державному бюджеті України для Міністерства внутрішніх справ не передбачені, покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень.

21. Листом від 07.11.2017 №14-181/1/43/06/01-2017 Департамент поліції охорони Національної поліції України проінформував ОСОБА_1 , що виплата йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою працездатності буде можлива за умови затвердження Міністерством внутрішніх справ України висновку, згідно з Порядком №850 та надходження коштів з Державного бюджету України до Департаменту.

22. Департамент поліції охорони Національної поліції України у відповідь на адвокатський запит адвоката Гардецького О. А. листом від 18.12.2017 №18аз/43/6/01/2017 надав копію висновку про призначення одноразової грошової допомоги та розрахунку потреби в коштах для виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності ОСОБА_1 , які направлялись до Міністерства внутрішніх справ України. Як вбачається з розрахунку від 11.10.2017 ОСОБА_1 призначена одноразова грошова допомога в розмірі 275600 гривень.

VI. Позиція Верховного Суду

23. Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

24. До набрання чинності Законом України від 02.07.2015 №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII), тобто до 07.11.2015, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України від 20.12.1990 №565-ХІІ «Про міліцію» (далі - Закон №565-ХІІ) та Порядком №850.

25. За приписами статті 23 Закону №565-ХІІ у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності, йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

26. В свою чергу, згідно з пунктом 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності ІІ групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи.

27. Днем виникнення права на отримання грошової допомоги є, у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності, дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

28. Порядком №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках). Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 Порядку №850, висновок щодо виплати грошової допомоги. Міністерство внутрішніх справ України в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку №850 документів приймає рішення про призначення або, у випадках передбачених пунктом 14 Порядку №850, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

29. Водночас, пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII Закон №565-ХІІ визнано таким, що втратив чинність.

30. В той же час, за змістом пункту 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

31. Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом №565-ХІІ відповідно до Порядку №850, який діяв до набрання чинності Законом №580-VIII, виходячи з положень якого, обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.

32. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13.02.2018 у справі №808/1866/16, від 18.10.2018 у справі №369/13187/17 та від 28.03.2019 у справі №296/10138/16-а.

33. Своєю чергою, вичерпний перелік випадків, за яких позивачу може бути відмовлено у призначенні і виплаті спірної грошової допомоги, наведено у пункті 14 Порядку №850, за змістом якого призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

34. Як виплаває з матеріалів справи, досліджених судами під час розгляду справи, Міністерство, як на підставу для неможливості призначення спірної грошової допомоги і проведення її виплати, посилалось на відсутність видатків на забезпечення діяльності Державної служби охорони у Державному бюджеті України для Міністерства внутрішніх справ, а також на те, що покриття витрат на виплату одноразової допомоги колишнім працівникам Державної служби охорони має здійснюватися поліцією охорони за рахунок власних джерел надходжень.

35. Втім, названі відповідачем підстави для неможливості виплати позивачу спірної грошової допомоги не передбачені у пункті 14 Порядку №850, який, як зазначено вище, встановлює вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні такої допомоги.

36. При цьому, обраний судами спосіб захисту порушеного права шляхом зобов`язання розглянути подані позивачем документи і прийняти передбачене законом рішення відповідає змісту спірних правовідносин і, враховуючи, що питання призначення і виплати спірної грошової допомоги по суті з прийняттям відповідного рішення Міністерством не вирішено, є ефективним та забезпечує належний судовий захист у тій мірі, яка є необхідною у даному конкретному випадку.

37. Такий висновок заснований на тому, що органом, уповноваженим на прийняття рішення стосовно призначення позивачу спірної грошової допомоги є саме Міністерство, до компетенції якого і входить розгляд документів, поданих ОСОБА_1 , у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе вирішення такого питання, досліджувати відповідні документи, надавати їм оцінку, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення вказаної вище допомоги.

38. Завданням же адміністративного судочинства є перевірка правомірності рішень суб`єкта владних повноважень, щодо його відповідності критеріям, які пред`являються та закріплені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Однак, як правильно встановили суди попередніх інстанцій, відповідач, у даному випадку, не досліджував за встановленою Порядком №850 процедурою подані ОСОБА_1 документи й не прийняв жодного передбаченого законом рішення за наслідками вирішення питання стосовно призначення і виплати позивачу спірної грошової допомоги, яке може бути предметом оскарження.

39. За таких обставин, Верховний Суд констатує, що висновки судів попередніх інстанцій про наявність підстав для часткового задоволення позову ґрунтуються на повному і всебічному з`ясуванні обставин справи, а також правильному застосуванні норм матеріального і дотриманні норм процесуального права.

40. Згідно з положеннями частини четвертої статті 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

41. Ураховуючи викладене, провівши касаційний розгляд справи у межах вимог і доводів касаційної скарги, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами попередніх інстанцій оскаржуваних рішень, які відповідають закону, а відтак не підлягають скасуванню.

42. За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. Керуючись статтями 340, 341, 344, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2018 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 13.06.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С. Г. Стеценко,

Л. В. Тацій,

В. М. Шарапа,

Судді Верховного Суду