Справа № 826/11789/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Юроуп Петролеум" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що грошове зобов`язання в сумі 1 579 261,95 грн., визначене податковим повідомлення-рішенням від 25 червня 2015 року №002942202, було сплачено позивачем у повному обсязі 25 червня 2015 року, що підтверджує факт відсутності правопорушення позивачем та відсутності підстав для застосування штрафу згідно пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2019 року даний позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 13 квітня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 101 648,19 грн.

У задоволенні решти позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ» відмовлено.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції дійшов висновку що відсутній факт порушення сплати позивачем грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 25 червня 2015 року, тому нарахування штрафу в сумі 101 648,19 грн. здійснено протиправно.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Зазначає, що нарахування штрафу в сумі 104 106,06 грн було здійснено в результаті несвоєчасної сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеної в податкових повідомленнях - рішеннях від 25 червня 2015 року № та від 30 вересня 2016 року №.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, посадовими особами ГУ ДФС у м. Києві на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 та пункту 75.1 статті 75, в порядку пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України проведено камеральну перевірку ТОВ "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" щодо дотримання вимог податкового законодавства в частині своєчасності сплати податку на додану вартість до бюджету.

Перевіркою встановленні порушення ТОВ "ІСТ ЮРОУП ПЕТРОЛЕУМ" граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання за податковими повідомленнями-рішеннями від 25 червня 2015 року №2942202 (508 241,00 грн + 170,00 грн) та від 30 вересня 2016 року №29311201 (11 337,40 грн + 781,95 грн).

За результатами перевірки посадовими особами Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві складено акт від 21 березня 2018 року №2954/26-15-12-13-20.

На підставі вказаного акту Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкове повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року №, яким до позивача застосовано штраф у сумі 104 106,06 грн.

Позивачем було подано скаргу на вказане рішення, яка рішенням від 27 червня 2018 року залишена без задоволення, податкове повідомлення рішення від 13 квітня 2018 року № - без змін.

Не погоджуючись з прийнятим оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі. Тобто, в даному випадку рішення переглядається а частині задоволення позовних вимог - щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій у розмірі 101 648,19 грн.

Такими чином, фактично даний спір стосуються встановлення наявності чи відсутності порушення строку сплати грошового зобов`язання, визначеного виключно податковим повідомленням - рішенням № від 25 червня 2015 року.

Підпунктами 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний, зокрема, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п.36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36.5 статті 36 Кодексу відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 54.1, п. 54.3 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, у випадках, встановлених п.п.54.3.1-54.3.6 п.54.3 ст.54 ПК України.

Згідно п.57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 статті 57 ПК України встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно статті 203 Кодексу податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

В той же час, згідно п. 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» стверджує про відсутність несвоєчасної сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеної податковим повідомленням - рішенням № від 25 червня 2015 року.

Так, податкове повідомлення - рішення № було прийняте на підставі акту перевірки від 30 квітня 2015 року № 1631/26-56-22-02-03/35251246. Цим податковим повідомленням - рішенням позивачу визначалось грошове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 579 261,95 грн.

З викладених вище норм вбачається, що виникнення обов`язку платника податків щодо сплати узгодженого грошового зобов`язання, визначеного контролюючим органом, пов`язане з датою отримання податкового повідомлення - рішення.

ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» вказане податкове повідомлення - рішення № отримало в день його складання - 25 червня 2015 року і в цей же день платіжним дорученням № 128 від 25 червня 2015 року була сплачена сума 1 579 262,00 грн. з наступним призначенням платежу: «*;246;35251246; ТОВ «ГОЛДЕН ДЕРРІК» сплата грошового зобов`язання з ПДВ №1631/26-56-22-02-03/35251246 у разі застосування податкового компромісу», що також відображено в інтегрованій картці платника податку як сплата грошового зобов`язання за ППР у разі застосування податкового компромісу.

При цьому, необхідність посилання в платіжному дорученні саме на акт перевірки, а не на реквізити податкового повідомлення - рішення була передбачена чинним на дату здійснення платежу додатком 2 до Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень - рішень, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №1236 від 28 листопада 2012 року, яким встановлювалась форма податкового повідомлення - рішення, що складається за результатами проведеної перевірки та зміст призначення платежу.

Таким чином, збіг суми платежу із сумою податкового повідомлення - рішення, дати проведення платежу із датою винесеного податкового повідомлення - рішення, посилання в графі «Призначення платежу» платіжного доручення на акт перевірки, який є підставою для винесення податкового повідомлення рішення № від 25 червня 2015 року, підтверджують ту обставину, що кошти, сплачені платіжним дорученням № 128 від 25 червня 2015 року, сплачені саме на виконання обов`язку ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» зі сплати грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 25 червня 2015 року.

Відповідно до п.38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Слід зазначити, що апелянт підтверджує сплату позивачем платіжним дорученням № 128 від 25 червня 2015 року коштів в сумі 1 579 262,00 грн, однак, зазначає про спрямування ним отриманих коштів на погашення недоїмки в сумі 670 131,60 грн, яка виникла на підставі податкового повідомлення - рішення № 0 від 06 жовтня 2011 року.

Між тим, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2015 року у справі №826/2132/13-а було прийняте остаточне рішення, яким податкове повідомлення - рішення № 0 від 06 жовтня 2011 року визнано протиправним та скасовано.

Відповідно до п.п. 60.1.4 п. 60.1 статті. 60 ПК України податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу.

Пунктом 60.4 статті 60 Кодексу встановлено, що у випадках, визначених підпунктом 60.1.4 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними у день набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Тобто, враховуючи дату набрання законної сили ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі № 826/2132/13-а, податкове повідомлення - рішення № 0 від 06 жовтня 2011 року є відкликаним з 07 квітня 2015 року.

Відтак, оскільки податкове повідомлення - рішення № 0 від 06 жовтня 2011 року, через його скасування в судовому порядку, відповідно до норм ПКУ є відкликаним, то будь-які твердження відповідача про існування станом на 25 червня 2015 року у позивача пов`язаної з цим податковим повідомленням - рішенням недоїмки в сумі 670 131,60 грн. не відповідають дійсності.

Таким чином, здійснення позивачем сплати грошового зобов`язання в сумі 1 579 262,00 грн., визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 25 червня 2015 року в межах десятиденного строку, встановленого Податковим кодексом України та відсутність у позивача станом на 25 червня 2015 року недоїмки з податку на додану вартість підтверджує, що твердження ГУ ДФС у м. Києві про несвоєчасну сплату грошового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням - рішенням № від 25 червня 2015 року, не відповідає дійсності.

Слід також зазначити, що станом на 01 січня 2015 року за даними ІКП на додану вартість, у ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» обліковувалась недоїмка з ПДВ в сумі 670 131,66 грн, виникнення якої пов`язане з донарахуванням податковим органом грошового зобов`язання в сумі 1 070 851,00 грн на підставі податкового повідомлення - рішення №0 від 06 жовтня 2011 року, прийнятого за результатами перевірки, оформленої актом №347/23-611/35251246 від 19 вересня 2011 року.

Після сплати позивачем платіжним дорученням № 128 від 25 червня 2015 року коштів в сумі 1 579 262 грн, за даними ІКП недоїмка в сумі 670 131,66 грн, а також інші зобов`язання позивача зі сплати ПДВ, які існували станом на 25 червня 2015 року, були погашені, та станом на 01 липня 2015 року за даними ІКП сума переплати ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» з ПДВ становила 908 503,02 грн. Про відсутність підстав для такого зарахування та відсутність недоїмки в сумі 670 131,66 грн позивач зазначено вище.

Відповідно до п.34 розділу II Перехідних положень ПКУ (який набув чинності з 01 липня 2015 року), помилково та/або надміру сплачені грошові зобов`язання з податку на додану вартість вважаються погашеними одночасно із збільшенням суми податку, на яку такий платник має право зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначеної пунктом 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу.

Таким чином, сума переплати з ПДВ, яка за даними ІКП мала місце станом на 01 липня 2015 року у ТОВ «Іст Юроуп Петролеум», вважалась анульованою (тобто після 01 липня 2015 року мала значення « 0»), при цьому, у товариства виникало право реєструвати податкові накладні /розрахунки коригувань на суму 908 503,02 грн.

Лише після 01 липня 2015 року в ІКП відповідач відобразив скасування податкового повідомлення - рішення № 0 від 06 жовтня 2011 року, що призвело до виникнення в ІКП у ТОВ «Іст Юроуп Петролеум» переплати в сумі 1 070 851,00 грн.

І лише 05 липня 2015 року апелянтом було відображено в ІКІІ нарахування суми основного платежу з ПДВ в розмірі 1 579 261,95 грн на підставі податкового повідомлення - рішення № від 25 червня 2015 року, хоча це грошове зобов`язання за цим податковим повідомленням - рішенням було вже сплачене в повному обсязі позивачем.

Таке донарахування призвело до зменшення суми переплати та виникнення за підрахунками ІКП недоїмки в сумі 508 410,95 грн. (1 070 851- 1 579 261,95).

Наведене доводить, що сума недоїмки виникла не у зв`язку з несплатою позивачем грошового зобов`язання за податковим повідомленням - рішенням № від 25 червня 2015 року, а в зв`язку з тим, що, по-перше, сплачені 25 червня 2015 року позивачем кошти в сумі 1 579 262,00 грн. були зараховані відповідачем в рахунок погашення неіснуючої недоїмки, по-друге, змінами, які відбулись з 01 липня 2015 року в порядку відображення суми переплати з податку на додану вартість в ІПК.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає, що податкове повідомлення-рішення від 13 квітня 2018 року № є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу штрафних санкцій за несплату узгодженого податкового зобов`язання протягом строків, визначених Податковим кодексом України, згідно податкового повідомлення-рішення від 25 червня 2015 року №2942202 на загальну суму 101 648,19 грн.

Підсумовуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи, викладені в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження, оскаржуване рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, враховано всі обставини справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Відтак, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову в частині.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку