Справа № 266/1994/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №266/1994/17

адміністративне провадження №К/9901/26342/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів - Мороз Л.Л., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року (колегія суддів: Геращенко І.В., Сіваченко І.В., Шишов О.О.) у справі № 266/1994/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя, треті особи - Приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш», Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь», Маріупольська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - відповідач), треті особи - Приватне акціонерне товариство «Азовзагальмаш», Приватне акціонерне товариство «Азовелектросталь», Маріупольська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року у справі № 266/1994/17 позовні вимоги задоволено.

Визнано дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії з 10.01.2017 року протиправними.

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області зробити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року включно і заробітної плати з травня 2015 року по грудень 2016 року включно, починаючи з 10.01.2017 року.

Зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області сплатити ОСОБА_1 різницю між пенсією після перерахунку з урахуванням страхового стажу з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року включно і заробітної плати з травня 2015 року по грудень 2016 року включно та фактично сплаченою пенсією, починаючи з 10.01.2017 року.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року у справі № 266/1994/17 скасовано.

Прийнято нову постанову. У задоволенні адміністративного відмовлено.

Не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що щомісяця позивач отримував заробітну плату, з якої відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» утримувались у встановленому законом порядку страхові внески до Пенсійного фонду України. Вказує, що платником страхових внесків є страхувальник-роботодавець, за несплату ним внесків не може нести відповідальність застрахована особа - працівник.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами встановлено, що згідно запису у трудової книжці ОСОБА_1 працював повний робочий день у ПрАТ «Азовелектросталь» з 11.03.2013 по 04.06.2015 за професією головного інженерам проекту, з 05.06.2015 по 16.02.2017 працював у ПАТ «Азовзагальмаш» за професією головного інженера проекту.

Позивач 10.01.2017 року звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком.

Згідно листа Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 20.04.2017 № 1859/02 за даними персоніфікованого обліку позивача, починаючи з 01.05.2015 по 31.03.2016 нарахування заробітної плати та відповідно сплата страхових внесків відсутні, тому цей період взагалі не враховано до страхового стажу.

Таким чином, підставою не зарахування періоду роботи позивача на ПрАТ «Азовелектросталь» та ПАТ «Азовзагальмаш» з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року є несплата страхових внесків підприємством до Пенсійного фонду України.

Не погоджуючись з вказаними діями, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки згідно форми ОК-5 в період з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, але не сплачувались страхові внески позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що з 01.05.2015 року по 31.03.2016 року страхові внески не були сплачені взагалі, що обумовлює неможливість включення цього періоду до страхового стажу у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 страховий стаж - це період, протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Згідно зі статтею 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

За приписами ст. 113 Закону №1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону №2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону №2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ПАТ «Азовзагальмаш» та ПАТ «Азовелектросталь», які здійснили нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Колегія суддів зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання ПАТ «Азовзагальмаш» та ПАТ «Азовелектросталь» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Згідно форми ОК-5 в період з 01.05.2015 по 31.03.2016 ОСОБА_1 нараховувалась заробітна плата, але не сплачувались страхові внески, отже суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку про скасування постанови апеляційного суду із залишенням в силі постанови суду першої інстанції.

Керуючись статтями 345, 352, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2018 року скасувати.

Постанову Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 листопада 2017 року залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук