Справа № 460/1633/19
Суддя: Дудар О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2019 року м. Рівне №460/1633/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудар О.М., за участю секретаря судового засідання Мороза Д.Ю., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Форет М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДФС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 №Ф-71749-51.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач зупинив адвокатську діяльність, а тому не зобов`язаний сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як самозайнята особа. Відтак, відповідачем протиправно сформовано спірну вимогу про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою суду від 31.07.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справ та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Головним управлінням ДФС у Рівненській області подано відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач як самозайнята особа є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Проте, відповідних нарахувань не здійснив, внесок не сплатив, що є порушенням чинного законодавства. У зв`язку з цим, в межах повноважень контролюючим органом було сформовано та надіслано позивачу спірну вимогу. Крім того, позивачем пропущено встановлений абз.9 ч.4 ст.25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк звернення до суду.

Позивачем подано відповідь на відзив, за змістом якої відповідачем не спростовано протиправності вимоги про сплату боргу та не доведено пропущення строку звернення до адміністративного суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Пояснив суду, що 10.03.2017 його право на заняття адвокатською діяльністю було зупинено. Згідно з актом прийому-передачі від 10.03.2017, у зв`язку з зупиненням права на зайняття адвокатською діяльністю, позивач передав, а Рада адвокатів Рівненської області прийняла на зберігання оригінал посвідчення адвоката та оригінал свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Оскільки адвокатська діяльність позивача зупинена, він не є самозайнятою особою, прибутку від адвокатської діяльності не отримує.

Звернув увагу суду на те, що з 13.04.2017 і до цього часу працює на посаді начальника юридичного відділу апарату виконавчого комітету Млинівської селищної ради Рівненської області. Роботодавець нараховує та сплачує за нього єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечила з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Додатково пояснила суду, що сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені законом, є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені і застосуванням штрафів.

Зазначила, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується контролюючим органом на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Оскільки Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не визначено зупинення права на адвокатську діяльність як підставу для звільнення від сплати єдиного соціального внеску, то контролюючим органом правомірно визначено позивачу зобов`язання спірною податковою вимогою.

Просила суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

12.10.2011 ОСОБА_1 Радою адвокатів Рівненської області було видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №834. 10.03.2017 таке право було зупинено на підставі заяви позивача від 10.03.2017. Ці дані містяться у Єдиному реєстрі адвокатів України, що підтверджується витягом від 08.08.2019 (а.с.74).

Вказані обставини також підтверджуються актом-прийому передачі від 10.03.2017. За змістом вказаного акта, адвокат Кучер О.Г., у зв`язку з зупиненням права на зайняття адвокатською діяльністю, передає, а Рада адвокатів Рівненської області приймає на зберігання оригінали посвідчення адвоката №834, виданого Радою адвокатів Рівненської області 19.12.2015, та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №834, видане КДКА Рівненської області - рішення №VII-17 від 19.07.2011 (а.с.50).

З 13 квітня 2017 року дотепер ОСОБА_1 працює на посаді начальника юридичного відділу апарату виконавчого комітету Млинівської селищної ради Рівненської області, що підтверджується довідкою від 05.07.2019 №1823 (а.с.52).

7 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Рівненській області було сформовано для позивача вимогу №Ф-71749-51 про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 14176,85грн (а.с.46).

Зазначену вимогу ОСОБА_1 оскаржив в адміністративному порядку.

Рішенням керівника Головного управління ДФС у Рівненській області від 20.02.2019 №2024/ФОП/17-00-10-03-03 скаргу позивача залишено без розгляду (а.с.59).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 05.04.2019 №16139/6/99-99-11-05-02-25 скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду (а.а.с.30-32).

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до п.п.2, 6 ст.1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є: особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Взяття на облік осіб, зазначених у пунктах 1, 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників (абз.2 ч.1 ст.5 Закону №2464-VI).

У силу вимог п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (абз.2 п.2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.9 Закону №2464-VI, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 8 статті 9 Закону №2464-VI передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Отже, особи, які провадять адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, зобов`язані сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Поряд з цим, суд вважає, що необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.

При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 №5076-VI (далі - Закон №5076-VI).

Пунктами 1, 2 частини 1 статті 1 Закону №5076-VI визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

При цьому, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.( ст.13 Закону №5076-VI).

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 Закону №5076-VI, право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Пунктом 1 частини 3 статті 31 Закону №5076-VI передбачено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката.

Положеннями ст.32 Закону №5076-VI визначено підстави, за наявності яких припиняється право на заняття адвокатською діяльністю шляхом анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.31 Закону №5076-VI, протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України. Відомості про зупинення права на заняття адвокатською діяльністю вносяться до Єдиного реєстру адвокатів України.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №5076-VI, Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності. Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що правовим наслідком зупинення права на заняття адвокатською діяльністю є неможливість заняття адвокатською діяльністю упродовж певного строку, в той час як наслідком припинення права на заняття адвокатською діяльністю є цілковита неможливість її наступного здійснення, у зв`язку з чим анулюється свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Отже, законодавець розрізняє зупинення та припинення права на заняття адвокатською діяльністю.

Суд зазначає, що поняття "зупинення" та "припинення" адвокатської діяльності мають різну юридичну природу, та, відповідно, не є тотожними з огляду на різний процедурний характер та особливості застосування.

За таких обставин, дія положень Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 №1162, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.12.2014 за №1553/26330, не може бути поширена на спірні відносини щодо зупинення адвокатської діяльності. Зазначений Порядок передбачає лише порядок припинення сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі припинення провадження незалежної професійної діяльності.

Правові висновки аналогічного характеру викладені в постанові Верховного Суду від 05.11.2018 у справі №820/1538/17.

Як зазначено судом вище, право позивача на заняття адвокатською діяльністю було зупинено згідно з поданою ним заявою від 10.03.2017.

Отже, з 10.03.2017, у зв`язку із зупиненням права на зайняття адвокатською діяльністю, ОСОБА_1 не здійснював такої діяльності та не отримував від неї дохід. Протилежного відповідачем не доведено.

Зазначені обставини виключають обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як самозайнятої особи в розумінні законодавства про зайнятість населення.

Судом встановлено, що суму боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зазначену в спірній вимозі, контролюючим органом було розраховано за період з 19.04.2018 по 31.10.2018 (а.а.с.106-107), тобто в період зупинення права позивача на зайняття адвокатською діяльністю, що суперечить чинному законодавству.

Крім того, у період з 13.04.2017 по 30.06.2019 Млинівською селищною радою Рівненської області, як роботодавцем, було нараховано на заробітну плату ОСОБА_1 та сплачено до бюджету 63849,39грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що підтверджується довідкою від 05.07.2019 №1823, випискою з індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) ОСОБА_1 (а.а.с.52, 54-58).

Тобто, спірною вимогою відповідач зобов`язує позивача сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за той самий період, у якому за нього сплачував такі внески роботодавець.

Системний аналіз норм Закону №2464-VI дає підстави для висновку про те, що метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Отже, в розумінні Закону №2464-VI ОСОБА_1 є застрахованою особою, за яку єдиний внесок регулярно нараховує та сплачує роботодавець. Ця обставина виключає обов`язок позивача зі сплати єдиного внеску.

Таким чином, вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 07.11.2018 №Ф-71749-51 не відповідає встановленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) критеріям правомірності, обґрунтованості, неупередженості, добросовісності, розсудливості, пропорційності.

Крім того, в силу вимог п.3 розд. VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу від 04.05.2018 №469), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №598/26953, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платнику, що є фізичною особою-підприємцем, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Як зазначено судом вище, вперше факт недоїмки у позивача зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування зафіксовано відповідачем станом на 19.04.2018.

До формування податкової вимоги, що є предметом спору у даній справі, жодних вимог щодо сплати боргу з єдиного внеску позивачу не надсилалося.

Тобто, вимога про сплату боргу (недоїмки) вперше була сформована відповідачем 07.11.2018, після збігу піврічного строку з моменту виникнення недоїмки.

Таким чином, спірна вимога не відповідає також встановленому ч.2 ст.2 КАС України критерію своєчасності, прийнята поза межами повноважень та способом, що визначені чинним законодавством.

Отже, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 №Ф-71749-51 є протиправною та підлягає до скасування, а адміністративний позов - до задоволення.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи наведені норми, суд з метою належного захисту прав, свобод, інтересів позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача здійснити коригування особового рахунку шляхом виключення недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 1173,31грн, яка існує станом на день розгляду справи (а.с.107).

Що стосується посилань відповідача на недотримання позивачем строку звернення з позовною заявою, суд зазначає таке.

Відповідно до абз.9 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI, у разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

Зазначеною нормою встановлені обов`язок платника сплатити суми недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів (прийнятого за наслідками адміністративного оскарження) та право оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

При цьому, строк оскарження вимоги до органу доходів і зборів (протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску) визначено абз.6 ч.4 ст.25 Закону №2464-VI, а строк звернення до суду - ст.122 КАС України.

Згідно з ч.4 ст.122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Судом встановлено, що рішення Державної фіскальної служби України від 05.04.2019 за наслідками розгляду скарги ОСОБА_1 отримав 17.04.2019 (а.а.с.62-66). З даним позовом звернувся до суду за посередництва органу поштового зв`язку 06.07.2019 (а.с.36).

Таким чином, позивачем дотримано строку звернення до адміністративного суду.

Зазначені обставини були встановлені судом після одержання позовної заяви, як наслідок - відкрито провадження у справі.

Враховуючи викладене, залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням строків звернення до адміністративного суду на даній стадії процесу знівелює очікування позивача на справедливий судовий розгляд та позбавить гарантованого ст.55 Конституції України права на судовий захист.

Враховуючи вимоги ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління ДФС у Рівненській області, судові витрати у сумі 768,40грн, сплачені як судовий збір згідно з квитанцією від 05.07.2019 №97 (а.с.3).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (вул.Відінська, буд.12, м.Рівне, 33023, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 7 листопада 2018 року №Ф-71749-51.

Зобов`язати Головне управління ДФС у Рівненській області здійснити коригування особового рахунку ОСОБА_1 шляхом виключення з особового рахунку платника податків недоїмки з єдиного внеску у сумі 1173,31грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, Головного управління ДФС у Рівненській області (), судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768,40грн (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справу розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 жовтня 2019 року.

Суддя Дудар О.М.