Справа № 2240/2664/18
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2240/2664/18

Головуючий у 1-й інстанції: Шевчук О.П.

Суддя-доповідач: Франовська К.С.

29 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Шидловського В.Б. Кузьменко Л.В.

за участю:

секретаря судового засідання: Ременяк С.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 рокуу справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України, треті особи: Управління Служби безпеки України в Запорізькій області, Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення спеціального розслідування за фактом нещасного випадку, що мав місце з ним 05.05.2014 під час службового відрядження до УСБУ в Запорізькій області, при виконанні службових обов`язків на полігоні 55 АБр ЗС України "Близнюки" та просив зобов`язати Службу безпеки України провести спеціальне розслідування нещасного випадку та за результатами скласти акти за формою НВС - 2, НВС - 1.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, p з тих підстав, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення було зроблено помилковий висновок про те, що факт нещасного випадку не підтвердився і що відсутні підстави для проведення спеціального розслідування.

У відзиві на апеляційну скаргу Служба безпеки України та Управління Служби безпеки України в Хмельницькій області вказують на безпідставність доводів апеляційної скарги, просять її відхилити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач та його представник підтримали вимоги,

наведені в апеляційній скарзі та просили рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти постанову про задоволення позову.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України у Хмельницькій області з липня 2001 року .

Наказом СБ України від 24 грудня 2016 року №1554-ОС ОСОБА_1 звільнений з військової служби за пп."а" п.61, пп."б" п.63 ( за станом здоров`я непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час) та п.88-1 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України у запас СБУ та наказом т.в.о. начальника УСБУ у Хмельницькій області від 29.12.2016 року №238-ОС виключений зі списків особового складу Управління з 31 грудня 2016 року.

В період служби, на виконання розпорядження голови СБ України від 16 березня 2014 року №20233, наказом т.в.о. начальника УСБУ у Хмельницькій області від 24 квітня 2014 року №52-ос, в період з 28 квітня 2014 року по 07 травня 2014 року майор ОСОБА_1 направлений у службове відрядження до Управління СБ України в Запорізькій області.

Як стверджує позивач, під час відрядження позивач здійснював невідкладні оперативно - розшукові заходи з контррозвідувального забезпечення об`єкта 55 АБр ЗС України (полігон «Близнюки»), що територіально знаходиться на околицях міста Запоріжжя. При виконанні завдання ОСОБА_1 опинився в зоні проведення навчальних стрільб з РПГ та АГС, а саме : безпосередньо в секторі проведення практичних пострілів. Під час чергового пострілу опинився у зоні дії звукової хвилі від пострілу АГС, що в результаті призвело до звукової контузії, дезорієнтації, падіння та закритої черепно-мозкової травми.

Після повернення з відрядження, зазначає ОСОБА_1 , у зв`язку з поганим станом здоров`я він звернувся за медичною допомогою до відомчого лікувального закладу та в подальшому був ушпиталений Хмельницькою міською лікарнею, де проходив стаціонарне лікування з 08.05. по 19.05.2014 року.

Згідно епікризу, складеного ЛКК лікувальної установи, у ОСОБА_1 діагностовано двобічний гострий постконтузійний кохлеоневрит.

18 січня 2017 року ОСОБА_1 був обстежений комісією МСЕК і за результатом огляду йому було встановлено 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, довічно.

Вважаючи, що погіршення стану здоров`я та встановлення групи інвалідності мало місце внаслідок нещасного випадку, що стався під час службового відрядження 05.05.2014 року, позивач, 17 серпня 2017 року звернувся до Служби безпеки України із заявою про проведення спеціального розслідування нещасного випадку .

На підставі звернення ОСОБА_1 , 14 вересня 2017 року начальником Управління СБ України в Запорізькій області виданий наказ №562 "Про розслідування нещасного випадку". Цим наказом прийнято рішення про проведення розслідування щодо з`ясування обставин зазначеного випадку та створена комісія ( т.1,а.с.55).

За результатами роботи комісії складено висновок розслідування від 13.02.2018 року, який затверджено начальником УСБУ в Запорізькій області. Згідно висновку комісія дійшла висновку, що обставини, викладені у зверненні ОСОБА_1 від 17 серпня 2017 року підтвердження не знайшли. Наслідки ушкодження здоров`я ОСОБА_1 , зазначені у довідці №422 від 19 травня 2014 року, виданій Хмельницькою міською лікарнею, неможливо пов`язати з обставинами, викладеними у заяві ОСОБА_1 з огляду на відсутність даних, що підтверджують факт раптового погіршення стану здоров`я ОСОБА_1 05.05.2014 р., а саме : травмкарт, лікарняних листів, рапортів, доповідей, пояснень свідків. Аналіз документальних даних свідчить про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між перебуванням ОСОБА_1 на полігоні "Близнюки" 05.05.2014 р. та погіршенням його стану здоров`я, встановленим 08.05.2014 р. Скласти акти за формами НВС-2, НВС-1 або НТВС є неможливим, оскільки даний випадок не підпадає під дію Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року № 443 .

Про результати роботи комісії позивачу повідомлено Управлінням Служби безпеки України у Запорізькій області № 59/26-754 н/т від 16.02.2018 р. ( т.1 а.с.15)

07 червня 2018 року позивач повторно звернувся із заявою до Служби безпеки України щодо проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який мав місце 05.05.2014 року.

Листом № 25/ж-3/51 від 05.07.2018 року позивачу відмовлено в проведенні спеціального розслідування, при цьому відповідь обґрунтовано висновком комісії по розслідуванню обставин нещасного випадку від 13.02.2018 року, створеної наказом №562 від 14.09.207 року начальника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями та відмовою у проведенні спеціального розслідування нещасного випадку, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач правомірно відмовив у проведенні спеціального розслідування, оскільки за висновком комісії по розслідуванню обставин нещасного випадку від 13.02.2018 року, створеної наказом №562 від 14.09.207 року начальника Управління Служби безпеки України в Запорізькій області факту нещасного випадку з позивачем не встановлено.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку колегії суддів, не відповідають нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є помилковими, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про охорону праці» визначає основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, регулює за участю відповідних органів державної влади відносини між роботодавцем і працівником з питань безпеки, гігієни праці та виробничого середовища і встановлює єдиний порядок організації охорони праці в Україні (далі - Закон).

З метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, Наказом Служби безпеки України від 12.12.2002 р. затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України із наступними змінами і доповненнями, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 08 січня 2003 року за № 11/7332( далі- Порядок)

Відповідно до пункту 1.2 Порядку , розслідуванню підлягають : раптове погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою, іонізуючим випромінюванням, а також ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати військовослужбовцем працездатності на один чи більше робочих днів, а також смертельні випадки з військовослужбовцями під час виконання обов`язків військової служби (далі - нещасні випадки).

Згідно із пунктом 1.3 Порядку За результатами розслідування нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями під час виконання обов`язків військової служби, складається акт про нещасний випадок за формою НВС-1 (додаток 1).

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

а) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

б) на території підрозділу Центрального управління, регіонального органу, закладу, установи, організації, підприємства Служби безпеки України, навчального військового підрозділу Служби безпеки України у складі іншого навчального закладу, Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України (далі - підрозділи, органи, заклади СБУ) або в іншому місці служби (роботи, занять) протягом службового (робочого, навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

в) за межами території підрозділу, органу, закладу СБУ, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

г) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

ґ) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

д) використання власного транспортного засобу в інтересах підрозділу, органу, закладу СБУ з дозволу або за дорученням керівництва підрозділу, органу, закладу СБ України в установленому законодавством порядку.

Пунктом 1.8 Порядку передбачено, що якщо за результатами роботи комісії з розслідування прийнято рішення, що про нещасний випадок не повинен складатися акт за формою НВС-1, то про такий нещасний випадок складається акт про нещасний випадок за формою НТВС (додаток 2).

Згідно п. 2.8. нещасний випадок, про який своєчасно не повідомили начальника потерпілого та начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - начальника підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий), незалежно від терміну, коли він стався, або внаслідок якого втрата працездатності настала не одразу, незалежно від терміну, коли він стався, розслідується згідно з цим Порядком протягом місяця після надходження письмового повідомлення від потерпілого чи особи, яка представляє його інтереси. Питання про складання акта за формою НВС-1 вирішується комісією з розслідування нещасного випадку.

Пунктом 3.1 Порядку передбачено, що спеціальному розслідуванню підлягають:

а) нещасні випадки із смертельним наслідком;

б) групові нещасні випадки, які сталися одночасно з двома і більше військовослужбовцями, незалежно від тяжкості ушкодження їх здоров`я;

в) випадки смерті військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби;

г) випадки зникнення військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби;

ґ) нещасні випадки з тяжкими наслідками, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого.

Згідно з пунктом 3.3 Порядку нещасні випадки, зазначені в пункті 3.1 цього Порядку, належать до надзвичайних подій у Службі безпеки України. Спеціальне розслідування цих випадків проводиться комісією, яка призначається наказом керівництва Служби безпеки України. До складу комісії входять: посадова особа ІПН та ОП (заступник голови комісії); спеціаліст з охорони праці підрозділу, органу, закладу Служби безпеки України, де стався нещасний випадок; начальник (заступник начальника) структурного підрозділу Служби безпеки України, де стався нещасний випадок. У разі необхідності до складу комісії залучаються інші посадові особи та спеціалісти.

Відповідно до пункту 3.4 Порядку спеціальне розслідування нещасних випадків проводиться протягом 10 робочих днів. У разі потреби встановлений строк може бути продовжений посадовою особою Служби безпеки України, яка призначила розслідування.

За результатами розслідування складається акт за формою НВС-2, а також оформляються інші матеріали, передбачені п.3.10 цього Порядку.

Акт розслідування нещасного випадку підписується головою і всіма членами комісії зі спеціального розслідування та затверджується начальником підрозділу, органу, закладу СБУ, де стався нещасний випадок (при особливих нещасних випадках - начальником підрозділу, органу, закладу СБУ, військовослужбовцем якого є потерпілий, або посадовою особою, яка призначила комісію зі спеціального розслідування нещасного випадку).

Пунктом 3.10 Порядку встановлено, що до матеріалів спеціального розслідування нещасного випадку належать:

а) витяг з наказу Служби безпеки України про організацію спеціального розслідування нещасного випадку;

б) акт розслідування нещасного випадку (форма НВС- 2);

в) протокол огляду місця події нещасного випадку, що стався (додаток 8);

г) ескіз місця нещасного випадку, що стався (додаток 9), необхідні плани, схеми, фотознімки місця події тощо;

ґ) припис посадової особи ЦОП і ПН за формою НВС-4 (якщо він видавався);

д) акт за формою НВС-1 на кожного потерпілого окремо;

е) висновок експертизи (науково-технічної, медичної тощо), якщо вона проводилася;

є) медичний висновок про причини смерті або характер травми потерпілого, а також про наявність в його організмі алкоголю, наркотичних або токсичних речовин (у разі потреби);

ж) протоколи опитування потерпілих, свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, що стався (додаток 10), та пояснювальні записки потерпілих, свідків та інших осіб, причетних до нещасного випадку, що стався (додаток 11);

з) копії документів про проходження потерпілим навчання та інструктажів з охорони праці;

и) копії приписів з охорони праці, що стосуються нещасного випадку, наданих начальнику підрозділу, органу, закладу СБУ (начальнику структурного підрозділу) ЦОП і ПН (спеціалістом з охорони праці підрозділу, органу, закладу СБУ) до настання нещасного випадку і під час його розслідування;

і) витяги з нормативно-правових актів, у тому числі з охорони праці, вимоги яких були порушені;

ї) довідка про заподіяну нещасним випадком матеріальну шкоду та про надання потерпілому чи членам його сім`ї матеріальної допомоги;

й) копія наказу начальника підрозділу, органу, закладу СБУ або керівництва Служби безпеки України згідно з пунктом 3.9 цього Порядку;

к) копії (витяги) розпорядчих актів персонального характеру, відповідно до яких потерпілий виконував обов`язки військової служби на момент нещасного випадку.

У даній справі встановлено, що в травні 2014 року позивач, який є військовослужбовцем Служби безпеки України, перебував на стаціонарному лікуванні з приводу ураження органів слуху з діагнозом : двобічний гострий постконтузійний кохлеоневрит. У встановленому порядку, про нещасний випадок, що мав місце 05.05.2014 року, позивач доповів рапортом безпосередньому керівнику. Як свідчать матеріали справи, в процесі подальшої служби, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, у 2016 році позивач був направлений на ВЛК, де був обстежений та отримав свідоцтво про хворобу, на підставі якого МСЕК у січні 2017 року встановила йому 3 групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, довічно.

Законодавець визначив, що для початку розслідування нещасного випадку, достатньо лише одного з документів :

заява потерпілого;

листок непрацездатності (який і надав працівник, про що вказано у запитанні);

довідка лікувально-профілактичного закладу.

Відтак, після надходження заяви ОСОБА_1 про проведення спеціального розслідування, за наявності медичних висновків та довідки МСЕК, відповідач зобов`язаний був видати наказ про проведення такого розслідування відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України затверджено наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року № 443.

Між тим, як встановив суд, наказ про проведення спеціального розслідування Службою безпеки України виданий не був, натомість, за наказом начальника УСБУ в Запорізькій області проведено "розслідування щодо з`ясування обставин випадку", що не передбачено законом.

Такі дії відповідача суперечать приписам Порядку №443, як за змістом, так і за процедурою.

Внаслідок порушення відповідачем процедури спеціального розслідування, визначеної Порядком №443, висновки комісії від 13.02.2018 року правового значення не мають .

Відтак, суд апеляційної інстанції зазначає, що обставини події, докази та висновки щодо нещасного випадку можуть бути досліджені лише в рамках спеціального розслідування відповідно до встановленої законом процедури.

Отже, право позивача на проведення спеціального розслідування за поданою заявою, є порушеним і підлягає захисту.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Колегія суддів також вважає за необхідне зауважити, що відповідно до судової практики Європейського суду з прав людини (рішення Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність, а за наявністю правової можливості (якщо ідеться про прийняття органом одного з двох рішень надати чи ні певну можливість здійснювати певні дії) суд зобов`язаний відновити порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Суд апеляційної інстанції також враховує, що відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо прийняття рішення за заявою позивача про проведення спеціального розслідування.

Згідно ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є суттєвими і дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, через що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року скасувати.

Прийняти постанову, якою визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_1 05 травня 2014 року.

Зобов`язати Службу безпеки України провести спеціальне розслідування нещасного випадку, що мав місце з ОСОБА_1 05 травня 2014 року відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого наказом Служби безпеки України від 12 грудня 2002 року №443 ( з наступними змінами та доповненнями).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 жовтня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Шидловський В.Б. Кузьменко Л.В.