Справа № 640/983/19
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №640/983/19

адміністративне провадження №К/9901/23858/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Шипуліної Т.М.,

розглянув у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2019 (суддя - Шейко Т.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 (головуючий суддя - Карпушова О.В., судді - Губська Л.В., Епель О.В.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БМ Дистрибушн Плюс» до Державної фіскальної служби України та Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БМ Дистрибушн Плюс» (далі - позивач, Товариство, ТОВ «БМ Дистрибушн Плюс») звернулося з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач, ДФС України) та Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 30.11.2018 №1008377/40109330 та про зобов`язання ДФС України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ТОВ «БМ Дистрибушн Плюс» від 01.12.2017 №25.

Позовні вимоги обґрунтовані доводами, що Товариством дотримано вимоги чинного законодавства при здійсненні реєстрації податкової накладної від 01.12.2017 №25 та надано контролюючому органу пояснення і необхідні для реєстрації податкової накладної документи, тоді як контролюючий орган, у порушення вимог Податкового кодексу України та відповідних підзаконних нормативно-правових актів, відмовив у реєстрації податкової накладної, прийнявши невмотивоване рішення від 30.11.2018 №1008377/40109330.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2019, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019, адміністративний позов задоволено: визнано протиправним рішення від 30.11.2018 №1008377/40109330, зобов`язано ДФС України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 01.12.2017 №25, подану ТОВ «БМ Дистрибушн Плюс», датою надсилання податкової накладної на реєстрацію.

Висновок судів про обґрунтованість і доведеність позовних вимог вмотивований тим, що у контролюючого органу не було достатніх правових підстав для відмови позивачу у реєстрації поданої ним податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Суди зазначили, що контролюючий орган був зобов`язаний у електронній квитанції від 30.12.2017 про зупинення реєстрації податкової накладної чітко вказати рішення, відповідно до якого позивача внесено до переліку ризикових платників, та які конкретно документи та/або пояснення позивач повинен подати для усунення перешкод в реєстрації податкової накладної.

ГУ ДФС у м. Києві подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач посилається, зокрема на те, що позивач не надав документів, які були б достатніми для реєстрації податкової накладної в контексті підтвердження реальності операції з постачання послуг (виконання монтажних робіт), щодо якої виписана податкова накладна від 01.12.2017 №25. Так, позивач не надав акта приймання-передачі робіт, з датою підписання якого умови договору №737/09/17 від 04.10.2017 позивача з ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет» пов`язують початок перебігу строку для сплати покупцем вартості робіт; станом на дату зупинення реєстрації податкової накладної оплата за послуги не була здійснена, що не відповідає умовам зазначеного договору. Відповідач доводить, що процедура зупинення реєстрації податкової накладної була дотримана та відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, враховуючи, що позивач у поясненнях не навів обґрунтованих та підтверджених документами доводів щодо реальності операції з постачання послуг (виконання робіт), відмова в реєстрації податкової накладної також є правомірною.

Заперечуючи проти касаційної скарги, ТОВ «БМ Дистрибушн Плюс» у відзиві просить касаційну скаргу залишити без задоволення як безпідставну.

ДФС України не реалізували право подати відзив на касаційну скаргу ГУ ДФС у м. Києві.

Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга цієї статті).

Верховний Суд перевірив наведені у касаційній скарзі доводи відповідача, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наведених нижче підстав.

У судовому процесі встановлено, що між позивачем, як постачальником, та ТОВ «Ашан України Гіпермаркет», як покупцем, 04.10.2017 укладено договір поставки №737/09/17.

Відповідно до пункту 1.1 цього договору позивач зобов`язався поставити та передати у власність ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» на умовах DDP адреса місця поставки: Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, Ювілейна селищна рада, комплекс будівель та споруд, №17 (Інкотермс - 2010), обладнання та комплектуючі, перелік яких наведено у додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною, а також власними силами і засобами зі своїх матеріалів виконати роботи по встановленню обладнання на об`єкті покупця, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити таке обладнання і роботи. Загальна ціна договору складала 297'447,04 грн (в тому числі ПДВ - 49'574,51 грн), з яких: ціна обладнання - 281'576,54 грн (в тому числі, ПДВ), ціна робіт - 15'870,50 грн (в тому числі, ПДВ). Ціну за обладнання, згідно з умовами пунктів 3.1.1 та 3.1.2 договору, покупець повинен був сплатити кількома платежами, першочерговий з яких в розмірі 81165,22 грн (в тому числі, ПДВ 13527,54 грн) підлягав сплаті як передплата протягом 10 банківських днів з моменту підписання договору та додатку до нього; вартість робіт (15'870,50 грн, в тому числі ПДВ 2645,08 грн) підлягала сплаті одним платежем протягом 15 банківських днів після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (пункт 3.1.3 договору).

ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» 18.10.2017 перерахувало позивачу попередню оплату за обладнання у розмірі 81'165,22 грн (в тому числі ПДВ) згідно з рахунком-фактурою від 04.10.2017 №667.

Позивач за подією зарахування цієї суми грошових коштів на розрахунковий рахунок склав податкову накладну від 18.10.2017 №79, яка була зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних 14.11.2017 (квитанція від 14.11.2017 №1, реєстраційний номер ).

Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що позивач для виконання монтажних робіт залучив субпідрядника - ТОВ «БМСервіс Плюс», який виконав монтажні роботи на складі позивача, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Донця, 29, а саме: роботи по складенню та під`єднанню обладнання, яке у подальшому поставлено та змонтовано уже безпосередньо на об`єкті покупця.

Виконання ТОВ «БМСервіс Плюс» замовлених позивачем робіт підтверджено актом виконаних робіт від 16.11.2017 №2264.

Поставка обладнання на адресу ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» здійснена позивачем 01.12.2017, що підтверджується видатковою накладною від 01.12.2017 №635.

При відвантаженні обладнання у позивача виникли податкові зобов`язання з бази оподаткування, яка дорівнювала різниці між ціною обладнання, вказаною в договорі, та сумою передплати, сплаченої ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» (167009,44 грн без ПДВ). За подією відвантаження обладнання позивач виписав податкову накладну від 01.12.2017 №24 на вартість поставки 200411,32 грн (в тому числі, ПДВ 33401,88 грн), яка була зареєстрована у Єдиному реєстрі податкових накладних 30.12.2017 (квитанція №1 від 30.12.2017, реєстраційний номер ).

Остаточна оплата за відвантажене позивачем обладнання здійснена ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» 07.03.2018 відповідно до платіжного доручення від 07.03.2018 №42658.

Крім того, 01.12.2017 позивачем були виконані монтажні роботи обладнання на об`єкті ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» по договору від 04.10.2017 №737/09/17, що підтверджено актом надання послуг від 01.12.2017 №669. Розрахунок за виконані позивачем монтажні роботи ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» здійснило 05.12.2018 згідно з рахунком на оплату від 04.10.2017 №671, що підтверджено платіжним дорученням від 05.12.2018 №66975 та відповідною випискою з банківського рахунку ТОВ «Ашан України Гіпермаркет» від 05.12.2018.

Для податкового обліку операції з постачання послуг з виконання монтажних робіт позивач склав податкову накладну від 01.12.2017 №25 на вартість поставки 15'870,50 грн (в тому числі ПДВ - 2645,8 грн). Реєстрація цієї податкової накладної була зупинена відповідно до електронної квитанції від 30.12.2017 №1 як такої, що відповідала критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567: за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД 33.20. Позивачу було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, які достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної відповідно до пункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, вичерпний перелік яких встановлено вище зазначеним наказом (а.с. 14).

28.11.2018 позивач направив на адресу ГУ ДФС у м. Києві пояснення до податкової накладної від 01.12.2017 № 25, в яких виклав обставини щодо операції з постачання послуг ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», та надав копії таких документів: договору від 04.10.2017 №737/09/17, рахунку від 04.10.2017 №667, платіжних доручень від 18.10.2017, від 07.03.2018, акта виконаних робіт від 16.11.2017 №2264, акта надання послуг від 01.12.2017 №669 (а.с. 18), що підтверджується відповідними квитанціями від 28.11.2018 №1 та №2.

Однак, комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації 30.11.2018 прийнято рішення №1008377/40109330 про відмову у реєстрації зазначеної податкової накладної без зазначення підстав неврахування поданих позивачем документів.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.16 цієї ж статті реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Редакція цього пункту, яка діяла на момент зупинення контролюючим органом реєстрації податкової накладної, змінена Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» від 07.12.2017 №2245-VIII.

При цьому згідно з пунктом 7 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2245-VIII Кабінету Міністрів України доручено до 01.03.2018 визначити порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України та забезпечити перегляд та приведення центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів у відповідність із цим Законом.

На момент виникнення спірних правовідносин у даній справі критерії ризиковості здійснення операцій були визначені постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 №1246 (далі - Порядок № 1246).

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200.3 і 200.9 статті 200 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації / зупинення реєстрації / відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Пунктом 13 Порядку визначено, що за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Крім того, до 25.05.2018 був чинний наказ Міністерства фінансів України «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 13.06.2017 №567.

Отже, на момент виникнення спірних правовідносин зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних залежало від наявності критеріїв ризиковості господарських операцій, які визначалися постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» від 29.12.2010 №1246 та наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 13.06.2017 №567.

Ці нормативно-правові акти визначали критерії ризиковості операцій та вичерпний перелік документів, необхідних для підтвердження господарської операції з метою реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Водночас, підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації. У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Вирішуючи питання щодо правомірності рішення контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної від 01.12.2017 №25, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що це питання безпосередньо пов`язане з питанням щодо правомірності зупинення реєстрації цієї податкової накладної, як передумови прийняття зазначеного рішення.

Верховний Суд, надаючи оцінку підставам зупинення реєстрації податкової накладної, враховує, що контролюючим органом у квитанції від 30.12.2017 №1 в порушення підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 Податкового кодексу України та наказу Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567 не вказано конкретний перелік документів, необхідних для реєстрації податкової накладної, що є свідченням не відповідності рішення контролюючого органу про зупинення реєстрації податкової накладної вимозі правової визначеності. Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом переліку цих документів.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати індивідуальний акт (акт правозастосування), є його обґрунтованість та вмотивованість. Не зазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), зрозумілих мотивів його прийняття породжує його протиправність.

Вмотивовуючи касаційну скаргу, ГУ ДФС у м. Києві посилається на те, що рішення про відмову в реєстрації податкової накладної правомірне, оскільки позивач не надав достатні для цього документи: надав банківські виписки, які не відповідають рахункам за монтажні роботи, не надав інформації про наявність у нього складських приміщень, листів про відрядження працівників до місця виконання монтажних робіт, оплата за роботи проведена в строки, які не відповідають умовам договору.

Ці доводи фактично стосуються оцінки судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі. Разом з тим, питання про достовірність доказів, їх співвідношення (перевага одних доказів над іншими), додаткова перевірка доказів відповідно до частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України знаходяться поза межами касаційного перегляду справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 349, частиною 1 статті 350, частиною 1, частиною 5 статті 355, статті 356, статті 359, Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.05.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2019 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

М.М. Гімон

Т.М. Шипуліна,

Судді Верховного Суду