Справа № 200/12481/18-а
Суддя: Загацька Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

29 жовтня 2019 р. Справа №200/12481/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Загацька Т.В.,

при секретарі судового засідання Скрипник К.О.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козлової О.Л., Сафронової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із заявою в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначив, що 04.10.2019 року отримав рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 13.07.2019 року про відмову в переводі з пенсії за віком на пенсію по інвалідності згідно рішення суду, яке було винесено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по справі №200/12481/18-а. Вказане рішення обумовлено, тим, що розглянувши заяву ОСОБА_1 від 06.03.2018 №1193 про призначення пенсії по інвалідності на підставі висновків рішення Донецького Окружного адміністративного суду №200/12481/8-а від 04.02.2019, з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні та за матеріалами документів наявних в пенсійній справі, встановлено, що пенсія яку отримує заявник та пенсія на яку претендує, призначається за одним законом «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі зазначеного рішення та матеріалів пенсійної справи було розраховано та встановлено, що розмір пенсії обчислений згідно ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» менший ніж розмір пенсії обчислений згідно п.2 ст.114 цього Закону (6342,70 грн. < 7162,89 грн.). За таких обставин прийнято рішення по суті з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні, відмовити в призначенні пенсії відповідно до ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та залишити вид пенсії за віком, призначений з 31.10.2013 року, відповідно до ст.114 цього Закону. Вважає, що вказане рішення протиправне, оскільки прийнято без врахування висновків суду викладених у рішенні по справі №200/12481/18-а, що набрало законної сили, у зв`язку з чим суттєво порушує права позивача. Просить постановити окрему ухвалу та визначити наступні порушення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області при виконанні рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року по справі №200/12481/18-а, а саме: порушення ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування 90 відсотків пенсії за віком в період, коли він не працював; порушення вимог ст.49 Конституції України при застосуванні положень, які не діяли на момент виникнення спірних відносин; порушення абз.2 ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині не застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; порушення ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині визначення як переведення. Крім того, просить направити окрему ухвалу Пенсійному фонду України для притягнення до відповідальності винних посадових осіб та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону, та направити окрему ухвалу до Донецької обласної прокуратури для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення виконуючою обов`язки начальника Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області Сафроновою Оленою Миколаївною кримінальне правопорушення, передбачене ст.382 Кримінального кодексу України.

29.10.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на заяву позивача в порядку ст.383 КАС України, в якому зазначено, що управлінням на виконання рішення суду було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності з урахуванням правової оцінки наданої судом та за наявними документами у пенсійній справі та встановлено, що розмір пенсії обчислений відповідно до ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» менший ніж розмір пенсії, відповідно до ст.114 цього Закону. За таких обставин прийнято рішення від 13.07.2019 року №1193 про відмову у переводі з пенсії за віком на пенсію по інвалідності. Представник Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області зазначає, що твердження позивача щодо порушення управлінням ПФУ ч.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування 90 відсотків пенсії за віком є незаконними, оскільки відповідних документів, які є в пенсійній справі позивач працює на підприємстві ВГІ «Шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля» з 13.03.2018 року, інформації про звільнення позивача в управлінні ПФУ не має. Вказує на те, що при зверненні позивача за призначенням пенсії за віком у 2013 році тільки право на пенсію визначено за ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення». А сам порядок призначення пенсії, розрахунок розміру пенсії, страховий стаж, визначено за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи наведене встановлено, що пенсія яку отримує ОСОБА_1 та пенсія на яку претендує, призначена за одним законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що оскільки позивачу призначалась пенсія за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та претендує він на пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Крім того, вказує, що компетенція контролю відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії покладена на заступника начальника управління. Враховуючи наведене вважає, що Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області діяло у межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, отже, заява позивача в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України є безпідставною і не підлягає задоволенню.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2019 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду з заявою в порядку ст.383 КАС України в адміністративній справі №200/12481/18-а.

У судове засідання призначене на 29.10.2019 року представники сторін з`явились, позивач підтримав вимоги заяви та надав суду доповнення до заяви в порядку ст.383 КАС України в адміністративній справі.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви позивача в порядку ст.383 КАС України в адміністративній справі, з підстав викладених у відзиві на зазначену заяву позивача.

Розглянувши заяву позивача суд встановив наступне.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1193 від 20.04.2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2018 року №1193 про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Вказане рішення набрало законної сили 07.05.2019 року, відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2019 року про повернення заявнику апеляційної скарги.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 31.05.2019 року по справі №200/12481/18-а було відмовлено в задоволенні заяви Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про виправлення описки в рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 року по адміністративній справі №200/12481/18-а за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи.

05.07.2019 року Донецьким окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по адміністративній справі №200/12481/18-а.

13.07.2019 року рішенням Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову в переводі з пенсії за віком на пенсію по інвалідності згідно рішення суду, яке було винесено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року по справі №200/12481/18-а відмовлено ОСОБА_1 у переводі з пенсії за віком на пенсію по інвалідності. В обґрунтування рішення зазначено, що розглянувши заяву ОСОБА_1 від 06.03.2018 року №1193 про призначення пенсії по інвалідності на підставі висновків рішення Донецького Окружного адміністративного суду № 200/12481/8-а від 04.02.2019 року, з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні, та за матеріалами документів наявних в пенсійній справі, встановлено, що пенсія, яку отримує заявник та пенсія, на яку претендує, призначається за одним Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На підставі зазначеного рішення та матеріалів пенсійної справи було розраховано та встановлено, що розмір пенсії обчислений згідно ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» менший ніж розмір пенсії обчислений згідно п.2 ст.114 цього Закону (6342,70 грн. < 7162,89 грн.). За таких обставин прийнято рішення по суті з урахуванням правової оцінки наданої судом у даному рішенні, відмовити в призначенні пенсії відповідно до ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та залишити вид пенсії за віком, призначений з 31.10.2013 року, відповідно до ст.114 цього Закону.

Згідно листа Головного управління пенсійного фонду України в Донецькій області від 25.09.2019 №4757-С-01 було повідомлено про недоцільність переведення з пенсії за віком на пенсію по інвалідності, оскільки розмір пенсії зменшується. Згідно до відомостей розрахунків було повідомлено, що при розрахунку було застосовано показник середньої заробітної плати одну застраховану особу в цілому по Україні за 2014-2016 роки, в тому числі, застосування 90% для обчислення пенсії по інвалідності II групи.

25.09.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження ВП №60153256 по примусовому виконанню виконавчого листа №200/12481/18-а виданого 05.07.2019 Донецьким окружним адміністративним судом про зобов`язання Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2018 року №1193 про призначення пенсії по інвалідності та прийняття рішення по суті, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

25.09.2019 року позивач звернувся до суду з клопотанням про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі та зобов`язання подати суду звіт про виконання судового рішення у встановлений строк. В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що до теперішнього часу рішення по справі відповідачем не виконано, фактичних доказів виконання рішення суду відповідачем не надано та відповідач системно, протиправно і безпідставно порушує дію ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 01.10.2019 року по справі №200/12481/18-а було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про встановлення судового контролю у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи.

Згідно ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Згідно ст.14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 2 ст.6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п.1 ст.6, ст.13 Конвенції та ст.1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями ст.129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегульовано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно ч.6 ст.383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому ст.249 цього Кодексу.

Таким чином, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

По справі №200/12481/18-а відповідач самостійно рішення суду не виконав, що змусило стягувача отримати 05.07.2019 року виконавчий лист та розпочати процедуру примусового виконання судового рішення. Тобто, стягувач різними способами з моменту набрання судового рішення законної сили намагається відновити своє порушене право, також про це свідчать листи позивача до органів пенсійного забезпечення та звернення до суду з заявою відповідно до ст.382 КАС України.

З системного аналізу вищезазначених норм, суд вказує, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі, і приписами ст.383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст.383 КАС України можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

Так, в листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1193 від 20.04.2018 року про відмову в призначенні пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області призначити з 24 лютого 2018 року пенсію по інвалідності відповідно до ч. 2 ст. 33 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі пенсії за віком обрахованої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки із здійсненням відповідного нарахування та виплати цієї пенсії.

За наслідком розгляду позовної заяви Донецьким окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі №200/12481/18-а та рішенням від 04.02.2019 року, яке набрало законної сили 07.05.2019 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1193 від 20.04.2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, зобов`язано Селидовське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2018 року №1193 про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

Суд звертає увагу позивача, що резолютивна частина рішення не містить вказівок щодо необхідності вчинення відповідачем будь-яких інших дій, крім зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.03.2018 року №1193 про призначення пенсії по інвалідності та прийняти рішення по суті з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

На виконання вказаного рішення суду позивачу 05.07.2019 року видано виконавчий лист по справі №200/12481/18-а від 04.02.2019 року, на підставі якого 25.09.2019 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області відкрито виконавче провадження ВП №60153256 по примусовому виконанню виконавчого листа №200/12481/18-а.

Разом з тим, як свідчать з матеріалів справи, суд, приймаючи рішення про часткове задоволення позову, у мотивувальній частині зазначив, що «…При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону № 1058, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена ч. 2 ст. 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок призначення пенсії шляхом переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058…

З матеріалів справи вбачається, що з 2013 року позивач отримує пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону № 1788.

06.03.2018 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності до ч. 2 ст. 33 Закону № 1058.

Отже, має місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а не переведення з одного виду пенсії на інший.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 03 жовтня 2017 року у справі № 336/9061/15-а...».

«…Таким чином, аналізуючи вищенаведені норми чинного законодавства, які регулюють пенсійні правовідносини, суд дійшов висновку, що передбачено два альтернативні варіанти рішень, які можуть бути прийняті органами Пенсійного фонду за результатами розгляду заяви про призначення (переведення, перерахунку) пенсії: про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Тобто, у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок, переведення) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву та прийняти відповідне рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до управління Пенсійного фонду із заявою від 06.03.2018 року, встановленого зразку згідно із додатком 2 Порядку № 22-1, про призначення/перерахунок пенсії. Спеціалістом Управління в графі "Прошу пенсію" зазначено "перерахувати", проте як вбачається з матеріалів справи звернення позивача було спрямоване саме на призначення йому пенсії, як особі з інвалідністю, а не перерахунок вже призначеної пенсії…».

«…Як вже зазначалось судом, 23.02.2018 року позивач був звільнений з відокремленого підрозділу "Шахта "Котляревська" державного підприємства "Селидіввугілля" за п. 2 ст. 40 Кодексу законів про працю України за станом здоров`я. Отже, 24.02.2018 року позивач набув статус непрацюючої особи. Враховуючи наведене, право на призначення пенсії по інвалідності набув з 24.02.2018 року…».

«…Враховуючи, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності 06.03.2018 року та зазначив у заяві, що не працює станом на час звернення, має страховий стаж у розмірі 41 рік 02 місяці 05 днів, що підтверджено матеріалами справи та не заперечується відповідачем, та має статус особи з інвалідністю другої групи, має право на призначення пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком обчисленої відповідно до ст.ст. 27 і 28 Закону № 1058.

Суд зазначає, що підставою для прийняття рішення про відмову в переводі з пенсії за віком на пенсію по інвалідності була його недоцільність, оскільки сума розрахованої пенсі по інвалідності є меншою ніж пенсія за віком, що отримує позивач, з приводу цього суд зазначає наступне.

Частиною 2 п.4-4 Прикінцевих положень Закону №1058 передбачено, що з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Частиною ст. 45 Закону № 1058 передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 10.07.2018 по справі № 520/6808/17, від 19.12.2018 року по справі № 577/5248/16-а ч. 3 ст. 45 Закону № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. В при такому переведенні на інший вид пенсії показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058. Водночас, у випадках звернення особи до територіальних органів пенсійного фонду із заявами про переведення з пенсії, призначеної на підставі іншого закону, ніж Закон № 1058, котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, така особа вважається такою, що звертається за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058 вперше. В таких випадках до спірних правовідносин не застосовується ч. 3 ст. 45 Закону № 1058….».

Як вбачається зі змісту рішення відповідача від 13.07.2019 року №1193, підставами для відмови в призначенні пенсії позивачу відповідачем стало те, що розмір пенсії обчислений згідно ст.30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" менший, ніж розмір пенсії обчислений згідно ч.2 ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, дана підстава була предметом дослідження у справі №200/12481/18-а, відтак не оцінюється судом при розгляді поданої заяви, отже відповідачем винесено рішення від 13.07.2019 року №1193 аналогічного змісту зі спірним рішення у справі №1193 від 20.04.2018 року.

Отже, досліджені судом обставини свідчать про те, що відповідачем рішення суду у справі №200/12481/18-а від 04.02.2019 року виконано не у спосіб, встановлений таким рішенням, що свідчить про протиправність рішення відповідача від 13.09.2019 року №1193.

Враховуючи, що відповідно до ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень - відповідача на виконання такого рішення суду, суд вважає за необхідне задовольнити заяву позивача в частині визнання протиправним рішення від 13.07.2019 року №1193 Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про відмову в переводі з пенсії за віком на пенсію по інвалідності згідно рішення суду, яке було винесено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року по справі №200/12481/18-а.

Щодо вимог заяви позивача в частині постановлення окремої ухвали, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.249 КАС України передбачено, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (ч.2 ст.249 КАС України).

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли. Правовими підставами постановлення окремої ухвали є виявлені під час розгляду справи порушення матеріального або процесуального права, встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню таких порушень.

За приписами ч.9 ст.249 КАС України окрема ухвала стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, надсилається прокурору або органу досудового розслідування, які повинні надати суду відповідь про вжиті ними заходи у визначений в окремій ухвалі строк. За відповідним клопотанням прокурора або органу досудового розслідування вказаний строк може бути продовжено.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що при виявленні під час розгляду справи порушення закону, судом може бути постановлена окрема ухвала, де мають бути визначені вказівки щодо усунення порушень. Якщо ж такі порушення містять ознаки кримінального правопорушення, така ухвала надсилається прокурору або органу досудового розслідування.

Суд зауважує, що винесення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду, і реалізація такого права безпосередньо пов`язана з виявленням саме судом під час розгляду справи порушення закону.

Для встановлення факту допущеного попущення вказане має бути належним чином обґрунтовано та підтверджено відповідними доказами.

Судом під час розгляду справи порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення, не встановлено, а відтак і підстав для винесення окремої ухвали суд не вбачається.

Крім цього, позивач не позбавлений можливості самостійно звернутися із відповідною заявою до органу досудового розслідування зі скаргою, такі звернення не має вимагатись від суду.

Беручи до уваги наведене, суд вбачає підстави для часткового задоволення поданої позивачем заяви в порядку ст.383 КАС України.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 14,94,243,248,251,383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про зобов`язання зарахувати до пільгового стажу періоди роботи задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 13.07.2019 року №1193 про відмову ОСОБА_1 в переводі з пенсії за віком на пенсію по інвалідності згідно рішення суду, яке було винесено на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року по справі №200/12481/18-а.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Ухвала прийнята в нарадчій кімнаті, вступна та резолютивна частини проголошені в судовому засіданні 29.10.2019 року.

Повний текст ухвали виготовлено 01.11.2019 року.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені статтями 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Загацька Т.В.