Справа № 815/714/16
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/714/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: ОСОБА_1 - за паспортом

від відповідача: Рудь В.В. - за довіреністю

від відповідача Суворовського РВ ОМУ

ГУМВС України в Одеській області: не з`явилась

третя особа: не з`явилась

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд.12, ), Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (місцезнаходження: 65117, м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, буд. 18а, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, буд. 1-а) про визнання незаконними дій щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні, стягнення вихідної допомоги при звільненні у розмірі 2744,56 грн.; стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні з 07.11.2015 року по 18.06.2019 року в сумі 202586, 63 грн. та моральної шкоди у розмірі 60000 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі №815/714/16 скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року в частині позовних вимог про визнання протиправним дій щодо невиплати вихідної допомоги, стягнення вихідної допомоги при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку та справу направлено в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

До Одеського окружного адміністративного суду 03 червня 2019 року надійшли матеріали цієї справи.

Ухвалою від 04 червня 2019 року позовну прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління МВС в Одеській області, Суворовського РВ ОМУ ГУМВС в Одеській про визнання протиправним дій щодо невиплати вихідної допомоги, стягнення вихідної допомоги при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку.

До суду 18 червня 2019 року від позивача надійшла уточнена позовна заява до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд.12, ), Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (місцезнаходження: 65117, м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, буд. 18а, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, буд. 1-а), в якій позивач просив визнати незаконними дії щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні, стягнути залишок вихідної допомоги при звільненні у розмірі 2744,56 грн.; стягнути середній заробіток за час затримки фактичного розрахунку при звільненні з 07.11.2015 року по 18.06.2019 року в сумі 202586, 63 грн. та моральну шкоду у розмірі 60000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 з 2006 року проходив службу на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Наказом ГУМВС в Одеській області №1500 о/с від 04 листопада 2015 року оперуповноваженого карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Силу України за п. 64 «г» (через скорочення штатів). Однак, при звільненні з органів внутрішніх справ у запас через скорочення штатів, відповідач всупереч чинному законодавству не провів повний розрахунок та не здійснив виплату усіх належних сум, розрахованих відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Так, позивач зазначив, що ним була отримана довідка ГУМВС України в Одеській області №77 від 01.10.2015 року про грошове забезпечення ОСОБА_1 на момент звільнення, яка не відповідає дійсності та складена з порушенням і невірним розрахунком грошового забезпечення, зокрема, при нарахуванні вихідної допомоги не були враховані усі виплати, зокрема, не включено індексації заробітної плати у розмірі 952, 48 грн. та компенсації п/податку у розмірі 422, 24 грн., у зв`язку з цим підлягає перерахунку розмір виплат, що підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 Тому, на думку позивача, розрахунок вихідної допомоги ОСОБА_1 при звільненні складає: грошове забезпечення за вересень, жовтень 2015 року 6474, 32/2* (50 % місячного грошового забезпечення)*13 (13 календарних років) =21041, 54 грн.

Між тим, позивач зазначив, що 18 квітня 2016 року відповідно до видаткового касового ордеру ОСОБА_1 отримав 11924, 27 грн. вихідної допомоги, та відповідно до постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року ОСОБА_1 отримав 6372, 71 грн., вихідної допомоги, таким чином, залишок суми невиплаченої вихідної допомоги склав 2744,56 грн.

З урахуванням того, що відповідачем не в повному обсязі виплачена вихідна допомога і тим самим не здійснені всі розрахунки при звільненні, на підставі приписів ст. 117 КЗпП України, позивач вважає, що за період з 07.11.2015 року по 18 травня 2016 року йому мають виплатити середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні, що складає суму 202586, 63 грн.

Окрім того, позивач зазначив, що зазнав фізичних та моральних страждань, внаслідок переживань та страждань, у зв`язку з незаконними діями відповідачів, відбулось погіршення стану здоров`я, а саме: постійні головні болі в лобній частині, загальна слабкість, порушення сну, що підтверджено відповідними медичними довідками. Також з 07.11.2015 року по теперішній час позивач не працює, сталі життєві зв`язки, сформовані на протязі всієї професійної діяльності зруйновані.

До суду 26 червня 2019 року (вхід. №23031/19) від відповідача Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позов не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши, що підстави та розміри виплати одноразової грошової допомоги після звільнення з міліції визначені в ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільнені нарахована та виплачена за 13 років календарної служби у збройних силах та органах внутрішніх справ у сумі 12 105 грн. 86 коп.

Щодо стягнення середнього заробітку, у відзиві відповідач зазначив, що ГУМВС України в Одеській області була нарахована одноразова грошова допомога та всі документи для її виплати направлені до МВС України для розгляду та наданню коштів. Погашення заборгованості по вихідної допомоги проводяться при надходженні коштів та за списками, які надходять з МВС. Тому, на думку відповідача, вини з боку ГУМВС України в Одеській області щодо несвоєчасної виплати вихідної допомоги не має.

Також, до суду 11 липня 2019 року (вхід. №24742/19) від відповідача Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області надійшов відзив на уточнену позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позову заперечував, зазначивши, що позивачу при звільненні нараховано одноразову грошову допомогу в сумі 12105, 86 грн., з цієї суми було утримано військовий збір у розмірі 1,5 % - 181,59 грн. і після цього до виплати стало 11924,27 грн., тобто вихідна допомога при звільненні ОСОБА_1 нараховано у сумі 12 105, 86 грн., а не 11 924,27 грн., як зазначає позивач.

Щодо включення позивачем в розрахунок вихідної допомоги індексації заробітної плати у розмірі 952, 48 грн. та компенсації п/податку у розмірі 422, 24 грн., відповідач зазначив, що компенсація податку в розмірі 422, 24 грн. та індексація не є грошовим забезпеченням, а саме: компенсація податку - є компенсацією прибуткового податку, а індексація - є відповідним механізмом підвищення грошових доходів населення.

Окрім того, відповідач зазначив, що відповідно до касового ордеру, 18.04.2016 року ОСОБА_1 виплачена вихідну допомогу, у зв`язку з чим з позивачем проведено повний розрахунок при звільненні, 18.04.2016 року.

Також відповідач заперечував проти стягнення моральної шкоди, зазначивши, що жодна з ознак завданої моральної шкоди, що визначені ч. 2 ст. 23 ЦК України, позивачем у своєму уточненому позові обґрунтованими доказами не доведено.

Ухвалою від 25 липня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 815/714/16 на 30 днів, - до 02 вересня 2019 року.

Через канцелярію суду 06 вересня 2019 року надійшли від відповідача додаткові пояснення щодо заперечення проти заявлених позивачем уточнених позовних вимог, зазначивши, що 09 липня 2019 року Одеським окружним адміністративним судом по справі № 815/6861/15 ухвалене рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково та визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління МВС України в Одеській області № 1500 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення позивача; поновлено ОСОБА_1 на посаді та стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 08.07.2019 року в розмірі 134927, 38 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань та виплаченої вихідної допомоги).

Ухвалою, занесеною до протоколу підготовчого судового засідання 17 вересня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 26 вересня 2019 року на 10 годину 00 хвилин.

На відкритому судовому зсіданні 26 вересня 2019 року оголошено перерву по справі на 30 вересня 2019 року на 09 годину 30 хвилин, з метою одержання витребуваних судом додаткових доказів у справі, що мають значення для розгляду та вирішення справи.

Ухвалою від 30 вересня 2019 року задоволено клопотання представника відповідача та зупинено провадження у адміністративній справі №815/714/16 до одержання витребуваних судом доказів та призначено наступне судове засідання на 24 жовтня 2019 року на 09 годину 30 хвилин.

На відкритому судовому засіданні 24 жовтня 2019 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій воно було зупинено, у зв`язку з одержанням судом витребуваних доказів.

На відкритому судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в уточненій позовній заяві.

Представник відповідача - Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області на відкритому судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та уточнену позовну заяву та просив відмовити у задоволені позову повністю.

Відповідач - Суворовський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області на відкрите судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини нез`явлення, суд не повідомив.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області на відкрите судове засідання також не з`явилась, повідомлена належним чином та завчасно, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки, про причини не з`явлення на судове засідання, суд не повідомила.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши у вступному слові пояснення присутніх учасників справи, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 з 2006 року проходив службу в органах внутрішніх справ України на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського ВМ Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.

Наказом ГУМВС України в Одеській області № 1500 о/с від 04.11.2015 року, згідно з пунктами 10 та 11 розділу XІ Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «г» (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в області (а.с.8).

Вислуга років на день звільнення позивача у календарному обчисленні склала 13 років 1 місяць 29 днів, у пільговому обчисленні 14 років 04 місяці 29 днів.

Матеріалами справи підтверджено, що одноразова грошова допомога при звільненні позивачу нарахована за 13 років календарної служби у збройних силах та органах внутрішніх справ у сумі 12 105 грн. 86 коп. (1862 грн. 44 коп. грошове забезпечення у місяці звільнення х50 % х 13 календарних років) та виплачена згідно з видатковим касовим ордером від 18.04.2016 року, що підтверджено листом ГУ МВС України в Одеській області від 22.04.2016 року № 14/1-219 (а.с. 63, т.1).

Між тим, позивач з такими діями відповідача не погодився та звернувся до суду із позовом про визнання незаконними дії щодо не виплати вихідної допомоги при звільненні; стягнення вихідної допомоги при звільненні в сумі 6 372, 71 грн.; стягнення середнього заробітку за весь час затримки фактичного розрахунку, з 07.11.2015 року по 30.05.2016 року при звільненні в сумі 26 229, 75 грн.; стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення під час вибуття в чергову відпустку за 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 роки в сумі 14181, 67 грн.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано незаконними дії Головного управління МВС України в Одеській області щодо не виплати вихідної допомоги ОСОБА_1 при звільненні в повному обсязі. Стягнуто з Головного управління МВС України в Одеській області, , вихідну допомогу при звільненні ОСОБА_1 , в сумі - 6372, 71 грн. Стягнуто з Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, , матеріальну допомогу на оздоровлення ОСОБА_1 під час вибуття в чергову відпустку за 2010, 2012 роки, в сумі - 4 575,26 грн. Стягнуто з Головного управління МВС України в Одеській області, , середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 07.11.2015 року по 05.08.2016 рік в сумі - 24 182, 55 грн. У решті позовних вимог відмовлено (а.с. 148-155, т.1).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задоволено частково. Скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року та ухвалено у справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо невиплати вихідної допомоги ОСОБА_1 при звільненні в повному обсязі. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області вихідну допомогу при звільненні ОСОБА_1 в сумі - 6372,71 грн. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області середній заробіток за весь час затримки фактичного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року 30 травня 2016 року, у сумі - 18 168,9 грн. В задоволенні решти позовних вимог, - відмовлено (а.с. 230-235, т. 1).

Задовольняючи позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області щодо невиплати вихідної допомоги ОСОБА_1 при звільненні в повному обсязі та стягненні з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області вихідну допомогу при звільненні ОСОБА_1 , суди виходили з того, що відповідачем невірно розрахований розмір вихідної допомоги відповідно до ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виходячи із розміру грошового забезпечення за попередній місяць перед звільненням, та на думку суду апеляційної інстанції, в даному випадку, єдиним нормативним актом, який визначає порядок обчислення середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 08.02.1995 року № 100.

Постановою Верховного Суду від 10 травня 2016 року по справі №815/714/16 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року в частині позовних вимог про визнання протиправними дій щодо невиплати вихідної допомоги, стягнення вихідної допомоги при звільненні та стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку - скасовано і направлено справу в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2016 року залишено без змін (Т.2,а.с.40-50).

У цій постанові зазначено, що Верховний Суд звертає увагу, що при вирішенні цього спору, суди дійшли помилкового висновку щодо необхідності розрахувати позивачу 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у відповідності до посадового окладу, що перебував звільненню, виходячи з положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (п. 46 постанови).

У постанові Верховний Суд зазначив, що виходячи з приписів статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" одноразова грошова допомога підлягає розрахунку в розмірі 50 відсотків саме місячного грошового забезпечення, що передувало події (звільненню), з якою пов`язана відповідна виплата, за кожний повний календарний рік служби.

Отже, звільненому в листопаді 2015 року ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні мала бути розрахована з розміру грошового забезпечення за жовтень 2015 року.

Всупереч наведених законодавчих приписів судами попередніх інстанцій не витребувано у відповідача належних доказів щодо грошового забезпечення ОСОБА_1 , встановленого в жовтні 2015 року (п. п. 48, 51 постанови).

Щодо питання про наявність у ОСОБА_1 права на середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, у постанові Верховного Суду зазначено, що може бути вирішено в залежності від задоволенні його позовних вимог про стягнення при звільненні сум повністю або частково (п. 45 постанови).

Відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Тому, судом витребувано у відповідача довідку про розмір грошового забезпечення позивача за жовтень 2015 року, яка надана суду листом ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області від 20.06.2019 року № 14/117, з якої вбачається, що розмір грошового забезпечення за вересень-жовтень 2015 року складало: посадовий оклад - 650 грн., оклад за спеціальним званням - 120 грн., 25 % надбавка за вислугу років - 192,50 грн., 50 % надбавка за ОВЗ - 481, 25 грн., індексація - 952,48 грн., премія - 418, 69 грн., разом 2814, 92 грн. (а.с. 102, т.2), та листом від 07.08.2019 року (а.с. 141, т.2) з аналогічним змістом.

Позивачем на підтвердження своїх обставин, надана копія довідки про нараховане грошове забезпечення за вересень - листопад 2015 року, в якому за жовтень 2015 року нараховано до видачі 2724, 28 грн. (а.с. 77, т.2), довідку про заробітну плату для обчислення пенсії, в якій за жовтень 2015 року сума заробітку складає 2 814, 68 грн.

Як вже було зазначено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до видаткового касового ордеру від 18 квітня 2016 року, ОСОБА_1 виплачена 18.04.2016 року одноразова допомога при звільненні у розмірі 11 924 грн. 27 коп. (а.с.101). Позивачем не заперечується, що йому виплачена вказана сума.

В ході розгляду справи з`ясовано, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі № 815/6861/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (ліквідаційна комісія), Суворовського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №1500 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за скороченням штатів з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області з 07.11.2015 року.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 08.07.2019 року в розмірі 134927,38 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань та виплаченої вихідної допомоги).

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області та стягнення з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області в середньомісячного грошового забезпечення у сумі 3237,16 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань).

Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №59809963 від 15.08.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Одеським окружним адміністративним судом №815/6861/15 від 09.07.2019 року щодо поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського відділу поліції Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області.(а.с.142, т. 2).

Відповідно до листа Ліквідаційної комісії ГУМВС України в Одеській області від 09.10.2019 року вих. №14/1-189 повідомлено члена Ліквідаційної комісії ОСОБА_2 . про те, що згідно з повідомлення ГУДКСУ в Одеській області від 03.09.2019 року про безспірне списання коштів з рахунку ГУМВС України в Одеській області стягнуто кошти в сумі 3237,16 грн. на користь ОСОБА_1 , що підтверджено меморіальним ордером № 1 від 02.09.2019 року.

Наказом Головного управління МВС України в Одеській області від 12.09.2019 року № 14 о/с «По особовому складу» скасовано пункт наказу ГУМВС України в Одеській області від 04.11.2015 року № 1500 о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 та поновлено його на відповідній посаді.

Також суд встановив, що наказом ГУ МВС України в Одеській області від 12.09.2019 року № 15 о/с ОСОБА_1 з 16 вересня 2019 року звільнено у запас Збройних Сил за пунктом 64 «г» (через скорочення штатів).

Проаналізувавши положення чинного законодавства, обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належать задоволенню повністю, з огляду на таке.

Суд зазначає, що при вирішенні даної справи, відповідно до ч. 5 ст. 353 КАС України, суд враховує висновки і мотиви, викладені у постанові Верховного Суду від 10 травня 2019 року.

Як вже було зазначено, у вказаній постанові Верховний Суд зазначив, що виходячи з приписів статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" одноразова грошова допомога підлягає розрахунку в розмірі 50 відсотків саме місячного грошового забезпечення, що передувало події (звільненню), з якою пов`язана відповідна виплата, за кожний повний календарний рік служби.

Отже, звільненому в листопаді 2015 року ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні мала бути розрахована з розміру грошового забезпечення за жовтень 2015 року.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Так, матеріалами справи підтверджено, що наказом ГУМВС України в Одеській області №1500 о/с від 04 листопада 2015 року позивача звільнено з 6 листопада 2015 року у запас Збройних Силу України за п. 64 «г» (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальними складом органів внутрішніх справ, при цьому вислуга років на день звільнення позивача у календарному обчисленні склала 13 років 01 місяців 29 днів.

Відповідно до ст. 9 Закону № 2262, особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Судом витребувано у відповідача довідку про розмір грошового забезпечення позивача за жовтень 2015 року, яка надана суду листом ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Одеській області від 20.06.2019 року № 14/117, з якої вбачається, що розмір грошового забезпечення за вересень-жовтень 2015 року складало: посадовий оклад - 650 грн., оклад за спеціальним званням - 120 грн., 25 % надбавка за вислугу років - 192,50 грн., 50 % надбавка за ОВЗ - 481, 25 грн., премія - 418, 69 грн., разом 1862, 44 грн., плюс індексація - 952,48 грн., разом з індексацією 2814, 92 грн. (а.с. 102, т.2), та одноразова допомога при звільненні ОСОБА_1 нарахована за 13 років календарної служби у збройних силах та органах внутрішніх справ у сумі 12 105 грн. 86 коп. (1862 грн. 44 коп. грошове забезпечення у місяці звільнення (без індексації в сумі 952, 48 грн.) х50 % х 13 календарних років.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, відповідно до видаткового касового ордеру від 18 квітня 2016 року, ОСОБА_1 виплачена 18.04.2016 року одноразова допомога при звільненні у розмірі 11 924 грн. 27 коп., за виключенням утриманого військового збору в розмірі 1,5 % - 181,59 грн. з суми 12 105, 86 грн.

Таким чином, суд встановив, що ГУМВС України в Одеській області здійснено виплату одноразової грошової допомоги позивачу при звільненні, що відповідає приписам ст. 9 Закону № 2262.

Суд відхиляє доводи позивача щодо невірного розрахунку розміру одноразової допомоги при звільненні, з огляду на таке.

По-перше, суд зазначає, що посилання позивача на застосування до спірних правовідносин Порядку № 100 спростовані та відхилені висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постанові Верховного Суду від 10 травня 2019 року.

По-друге, стосовно врахування до розміру грошового забезпечення, із якого вираховується одноразова грошова допомога при звільненні індексації грошового забезпечення та компенсації прибуткового податку, суд зазначає таке.

На виконання вимог ст. 94 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII та постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 15.11.2015 року № 988, Міністерством внутрішніх справ України видано наказ №260 від 06.04.2016 року, яким затвердило Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (надалі - Порядок № 260).

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять:1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Таким чином, індексація та компенсація прибуткового податку не є складовою грошового забезпечення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

У свою чергу, відповідно до п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 Кодексу.

Водночас відповідно до п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції у зв`язку з виконанням обов`язків несення служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі - Порядок), який визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.

Відповідно до п. 2 цього Порядку, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб.

При цьому виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (п. 4 Порядку).

Таким чином, виходячи з наведених норм права видно, що дії відповідача щодо не включення даних показників до розміру грошового забезпечення, з якого розрахована одноразова грошова допомога при звільненні позивачу є правомірними та відповідають наведеним приписам закону, оскільки індексація та компенсація прибуткового податку не є складовою грошового забезпечення та мають інше призначення та правову природу.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07 листопада 2007 року № 1294 (далі - Постанова КМУ № 1294), яке діяло на час виникнення спірних правовідносин, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до абз. 1 п. 2 Постанови КМУ № 1294, виплата грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України «Про впорядкування структури та умов грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ» від 31 грудня 2007 року № 499, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12 березня 2008 року за № 205/14896, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (далі - Інструкція № 499).

Відповідно до абз. 1 п. 1.6. Інструкції № 499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до касового ордеру, 18.04.2016 року ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні у повному обсязі, у зв`язку з чим з позивачем проведено повний розрахунок при звільненні 18.04.2016 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконними дій щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні, стягнення вихідної допомоги при звільненні у розмірі 2744,56 грн. є необґрунтованими та не належать задоволенню.

Відповідно до ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі ст. 117 цього кодексу, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Матеріалами підтверджено та не оспорюється сторонами, що позивач був звільнений у запас Збройних Сил України за скороченням штатів з 06.11.2015 року, а одноразову грошову допомогу при звільненні виплачено 18.04.2016 року, тобто з допущенням пропуску строку, встановленого приписами ст. 116 Кодексу законів про працю України.

Але матеріалами справи підтверджено, що порушене право позивача вже відновлено шляхом ухвалення рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 липня 2019 року по справі № 815/6861/15, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (ліквідаційна комісія), Суворовського районного відділу Одеського міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа без самостійних вимог Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним наказу, поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме:

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області №1500 о/с від 04.11.2015 року в частині звільнення капітана міліції ОСОБА_1 з 06.11.2015 року у запас Збройних Сил України за скороченням штатів з посади оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Хаджибеївського відділу міліції Суворовського РВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області з 07.11.2015 року.

Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 08.07.2019 року в розмірі 134927,38 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань та виплаченої вихідної допомоги).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні з 07.11.2015 року по 18.04.2016 року, оскільки цей період охоплений рішенням у справі № 815/6861/15 та стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (ліквідаційна комісія) на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 07.11.2015 року по 08.07.2019 року в розмірі 134927,38 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань та виплаченої вихідної допомоги).

Щодо періоду з 19.04.2016 року по 18.06.2019 року, то суд зазначає, що в цій частині позовні вимоги не належать задоволенню, оскільки суд дійшов висновку, що відповідачем у повному обсязі була виплачена позивачу одноразова грошова допомога при звільненні 18.04.2016 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 60000 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з ч. 5 ст. 21 КАС України, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Відповідно ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування …».

Згідно з ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В той же час, як зазначено у вказаній постанові, судам слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Зі змісту наведених норми випливає, що основною умовою відшкодування моральної шкоди є те, що остання повинна бути заподіяна протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин та полягати у фізичному болю та стражданнях, у душевних стражданнях, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 804/2252/14.

Крім того, суд зазначає, що така моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Таким чином, враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, а також те, що в обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди, позивачем не надано обґрунтованих та переконливих доказів, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не належать задоволенню.

Згідно з вимог ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючі встановлені у судовому засіданні факти, суд вважає, що відповідач, заперечуючи проти позову, з посиланням на відповідні докази, довів правомірність своїх дій, в зв`язку з чим позовні вимоги не належать задоволенню у повному обсязі.

З огляду на те, що відповідач не поніс жодних витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, керуючись приписами ст. 139 КАС України, та з огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору за приписами Закону України «Про судовий збір», жодні судові витрати не належать компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Одеській області (місцезнаходження: 65014, м. Одеса, вул. Єврейська, буд.12, ), Суворовського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області (місцезнаходження: 65117, м. Одеса, вул. Ак. Заболотного, буд. 18а, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (, місцезнаходження: 65023, м. Одеса, вул. Садова, буд. 1-а) про визнання незаконними дій щодо невиплати вихідної допомоги при звільненні, стягнення вихідної допомоги при звільненні у розмірі 2744,56 грн.; стягнення середнього заробітку за час затримки фактичного розрахунку при звільненні з 07.11.2015 року по 18.06.2019 року в сумі 202586, 63 грн. та моральної шкоди у розмірі 60000 грн., - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 04» листопада 2019 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.