Справа № 340/1178/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 340/1178/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року (суддя Жук Р.В.) у справі №340/1178/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, а також зобов`язати вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладене в листі від 15 квітня 2019 року № С-2053/0-1635/0/17-19 відповідно до якого відмовлено ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності які перебувають у запасі (земельна ділянка з кадастровим №: НОМЕР_1 :000:9110) на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 22 березня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в розмірах, не більше 2,0 гектара за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності які перебувають у запасі (земельна ділянка з кадастровим №: НОМЕР_1 :000:9110) на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що відповідачем протиправно відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року позов задоволено, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, викладене в листі від 15 квітня 2019 року № С-2053/0-1638/0/17-19 відповідно до якого відмовлено ОСОБА_1 в надані дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності які перебувають у запасі (земельна ділянка з кадастровим №: НОМЕР_1 :000:9110) на території Дорожинської сільської ради

Вільшанського району;

зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 березня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності які перебувають у запасі (земельна ділянка з кадастровим №: НОМЕР_1 :000:9110) на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району.

Рішення суду мотивовано встановленими обставинами справи, які свідчать про необґрунтованість відмови відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки така відмова відповідача не ґрунтуються на положеннях Земельного кодексу України. З цих підстав суд вказав на неправомірність відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства. Встановивши, що заява позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що належним способом захисту порушеного права в даному випадку є зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву позивача. При цьому, суд вказав на те, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд дійшов безпідставного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки, за позицією скаржника, відмова Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені діючим законодавством.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою від 22 березня 2019 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 гектара, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності які перебувають у запасі (земельна ділянка з кадастровим №: НОМЕР_1 :000:9110) на території Дорожинської сільської ради Вільшанського району (а.с.8, 28).

До заяви додано копії паспорта громадянина України та ідентифікаційного номера; графічні матеріали місця розташування земельної ділянки, згода користувача.

Листом від 15.04.2019 № С-2053/0-1638/0/17-19 Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області повідомило позивача, що заява не відповідає вимогам ст. 118 Земельного кодексу України, а саме не додано погодження землекористувача (а.с.10, 27).

Враховуючи викладене, Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області відмовило позивачу у задоволенні його заяви.

Відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою стала підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст.122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч.7 ст.118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проаналізувавши положення ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції правильно вказав на те, що вказаною нормою права визначено перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, який є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Враховуючи те, що лист відповідача не містить інформації про наявність підстав для відмови у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою, які визначені вимогами ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відповідає вимогам чинного законодавства.

При цьому, суд першої інстанції правильно вказав на те, що посилання відповідача у листі від 15.04.2019 № С-2053/0-1638/0/17-19 на відсутність погодження землекористувача не відповідають дійсності, оскільки матеріали справи свідчать про те, що при зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області із заявою позивачем до останньої долучалась згода ОСОБА_2 , у користуванні якого знаходиться земельна ділянка з кадастровим № НОМЕР_2 , на вилучення її частини для передачі позивачу у власність (а.с.29). Отже, позивачем надано погодження землекористувача, як того вимагають положення ч.6 ст.118 Земельного Кодексу України, у зв`язку з чим аргументи відповідача щодо невідповідності поданої позивачем заяви вимогам статті 118 Земельного кодексу України в цій частині є безпідставними.

Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що у спірних правовідносинах відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що встановлені законом.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова відповідача у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою не ґрунтується на положенням чинного законодавства.

Встановивши обставини справи, які свідчать про порушення прав позивача у спірних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що належним способом захисту права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. При цьому, суд першої інстанції, з метою остаточного вирішення спору між сторонами, обґрунтовано вказав на те, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Вказані висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15 липня 2019 року по справі №340/1178/19 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, визначені ст. 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 29.10.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк