Справа № 569/6701/19
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10676/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді Сеника Р.П.,

суддів Носа С.П., Попка Я.С.,

з участю секретаря судового засідання Коваль Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Рiвненського мiського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року у справі № 569/6701/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Закарпатської митниці ДФС про поновлення строку на оскарження постанови, визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, закриття провадження у справі,-

суддя в 1-й інстанції - Ковальов І.М.,

час ухвалення рішення - 10:34 год. 14.08.2019 року,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 15.08.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рiвненського мiського суду Рівненської області із адміністративним позовом до Закарпатської митниці ДФС про поновлення строку на оскарження постанови, визнання протиправною та скасування постанови в справі про порушення митних правил, закриття провадження у справі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постанова митниці прийнята без врахування всіх обставин по справі, за відсутності доведеності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення. Про неможливість вивезення транспортного засобу у строки, встановлені законом, ОСОБА_1 повідомив найближчий орган заявою від 06.10.2018 року, на підтвердження обставин непереборної сили до заперечень на протокол було надано розрахункову квитанцію, акт приймання передачі, наряд-наказ, довідку.

Рішенням Рiвненського мiського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року у справі № 569/6701/19 позовні вимоги задоволено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що суд помилково визнає обставиною непереборної сили ремонт транспортного засобу по наданих документах про ремонт автомобіля. До заяви від 06.10.2018 року не було надано документів, які б підтверджували факт аварії чи дію обставин непереборної сили, поломка автомобіля сталася внаслідок звичайної експлуатації, ПП ОСОБА_2 не є уповноваженою особою на видачу зазначених документів. Апелянт також зазначає, що ремонт транспортного засобу не міг завадити вивезти автомобіль за межі митної території України за допомогою інших способів чи засобів.

Просить скасувати рішення Рiвненського мiського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року у справі № 569/6701/19 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, колегія суддів приходить до переконання, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, оскільки обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення є наявність вини в діяннях особи, що не було доведено Закарпатською митницею ДФС при винесенні постанови від 20 березня 2019 року.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що за результатами розгляду справи № 0946/30500/19 від 15 лютого 2019 року Закарпатською митницею ДФС винесено постанову про порушення митних правил від 20 березня 2019 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 грн.

Як підставу для накладення адміністративного стягнення митним органом вказано, що ОСОБА_1 вчинив порушення митних правил що виразилось у перевищенні встановленого статтею 95 МК України строку доставки товарів, а саме автомобіля марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER» р.н. НОМЕР_1 , кузов (VIN-код) № НОМЕР_2 , що перебував під митним контролем, до органів доходів і зборів призначення, більше ніж на десять діб.

Судом також встановлено, що 01 жовтня 2018 року позивачем на митну територію України ввезено транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER» реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов (VIN-код) № НОМЕР_2 , із зобов`язанням про його вивезення протягом десяти діб.

Як зазначає позивач, 06 жовтня 2018 року з метою вивезення транспортного засобу за межі України та прямуючи в напрямку Митного посту «Тиса» в автомобілі позивача відбулось замикання електросистеми, автомобіль вийшов з ладу та як наслідок подальший рух транспортним засобом був неможливим. Невідкладно було замовлено ремонт автомобіля, однак в найкоротші строки відремонтувати автомобіль не було можливості за відсутності необхідних запчастин.

На підтвердження обставин непереборної сили, ремонту транспортного засобу та об`єктивних причин, що виключали можливість вчасного вивезення транспортного засобу за межі України, митному органу до заперечень на протокол було надано розрахункову квитанцію № 577052 від 14 лютого 2019 року, акт приймання-передачі № 14/003/02/19 від 14 лютого 2019 року (виконавець: фізична-особа підприємець ОСОБА_2 ), наряд-заказ від 06 жовтня 2018 року, довідку № 14/003/02/19 від 14 лютого 2019 року.

Про неможливість вивезення транспортного засобу в строки встановлені Митним кодексом України, ОСОБА_1 повідомив найближчий митний орган, а саме Закарпатську митницю ДФС згідно заяви від 06 жовтня 2018 року, що міститься у матеріалах справи.

З приводу спірних правовідносин колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням (стаття 486 Митного кодексу України). Посадова особа, при розгляді справи про порушення митних правил у відповідності до вимог статті 489 Митного кодексу України, зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Частиною третьою ст. 470 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів.

В свою чергу, п.1 ч.1 ст. 95 Митного кодексу України визначено, що для автомобільного транспорту строк транзитних перевезень становить 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Частиною першою статті 460 МК України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2012 року №657, факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Згідно ст. 192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний, зокрема, терміново повідомити найближчий орган доходів і зборів про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу. Про такі обставини позивачем невідкладно було повідомлено митний орган, що підтверджується заявою від 06.10.2018 року.

На підтвердження проведення ремонтних робіт позивачем було надано митному органу до заперечень на протокол розрахункову квитанцію № 577052 від 14 лютого 2019 року, акт приймання-передачі № 14/003/02/19 від 14 лютого 2019 року (виконавець: фізична-особа підприємець ОСОБА_2 ), наряд-заказ від 06 жовтня 2018 року, довідку № 14/003/02/19 від 14 лютого 2019 року.

Згідно цієї Довідки, автомобіль перебував на ремонті з 06.10.2018 року до 14.02.2019 року.

Після закінчення ремонту, а саме 15.02.2019 року автомобіль невідкладно було доставлено у митний пункт пропуску через державний кордон України.

Згідно із "Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів", виконавець - суб`єкт господарювання, який відповідає встановленим вимогам Технічного регламенту та надає послуги з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем).

Посилання апелянта на неврахування судом першої інстанції вимог наказу Міністерства інфраструктури України від 28.11.2014 року№615 "Про затвердження Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів" щодо документів, які підтверджують надання послуг, колегія суддів зазначає, що документами, що підтверджують надання послуг є:

-акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту;

-наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником;

-документ, що підтверджує оплату послуг;

-рахунок-фактура;

-податкова накладна (для юридичних осіб).

Вищевказана норма не передбачає подання всього переліку документів.

До митного органу позивачем було надано Наряд-Заказ №14/003/10/18 від 06.02.2018 року, Довідку №14/003/02/19, Акт №14/003/02/19 від 14.02.2019 року, розрахункову квитанцію № 577052 від 14 лютого 2019 року .

Пункт 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму зазначає, керівник митного органу, в зоні діяльності якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, або особа, що виконує його обов`язки, після отримання заяви невідкладно організовує проведення огляду території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, за винятком випадків, коли такий огляд проводити недоцільно з урахуванням характеру аварії чи обставин непереборної сили та їх наслідків. Огляд території чи іншого місця, де знаходяться, знаходились або можуть знаходитися товари і транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, також не проводиться у разі відсутності протягом тривалого часу внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили можливості дістатися до місця пригоди.

За результатами огляду складається акт встановленої форми у трьох примірниках. Один примірник акта вручається особі, відповідальній за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, другий - невідкладно надсилається митному органу, під контролем якого перебувають товари, транспортні засоби, що потрапили в аварію або під дію обставин непереборної сили, а третій - залишається у справах митного органу, посадовими особами якого він був складений.

Колегія суддів зазначає, що митним органом не було здійснено дій, що прямо передбачені Порядком, а саме не проведено огляд та не складено відповідний акт.

З огляду на викладене колегія суддів апеляційного суду зазначає, що доводи відповідача про відсутність обставин непереборної сили в розумінні статті 192 Митного кодексу України були обґрунтовано відхилені судом першої інстанції оскільки контролюючим органом не доведено здатність експлуатації транспортного засобу в зв`язку його поломкою та відсутня можливість вивезти автомобіль позивачем в передбачений Законом термін.

Виходячи з системного аналізу вказаних норм права, враховуючи належне повідомлення митного органу у встановлений термін, наявність обставин непереборної сили, за яких позивач був позбавлений можливості у визначений МК України строк доставити транспортний засіб за межі митної території України, а також дій з боку позивача, спрямованих на запобігання порушень митних правил колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність спірної постанови та наявність правових підстав для її скасування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2018 року по справі №357/2754/17.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, у передбачений законом термін позивач не мав можливості вивезти вказаний транспортний засіб за межі митної території України з незалежних від нього причин.

Таким чином, з урахуванням вказаних вимог закону, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад порушення митних правил, оскільки обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення є наявність вини в діяннях особи, що не було доведено Закарпатською митницею ДФС при винесенні постанови від 20 березня 2019 року.

У відповідності до п.2, п.3, п.5 ч.1 ст.531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил є необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду, невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Жодних процесуальних дій, визначених статтею 508 МК України, щодо отримання доказів наявності у позивача мети неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та бажання досягти цієї мети, відповідачем не проведено та до матеріалів провадження не долучено.

Тобто, наведені обставини свідчать про відсутність у діях позивача ознак і суб`єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, саме відповідач зобов`язаний довести законність та обґрунтованість винесення ним постанови та притягнення позивача до адміністративної відповідальності шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем митних правил.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «РуїзТорія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 229, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС залишити без задоволення, рішення Рiвненського мiського суду Рівненської області від 14 серпня 2019 року у справі № 569/6701/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді С. П. Нос
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 01.11.2019 року