Справа № 199/7389/19
Суддя: Спаї В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 199/7389/19
(2-а/199/199/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

„30 жовтня 2019 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

за участю секретаря судового засідання Перетятько А.В.

за участі представника позивача адвоката Діденка Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області Чередниченко Марини Анатоліївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що вона працює на посаді генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський центр медико-санітарної допомоги №11» Дніпровської міської ради. 19.07.2019 начальником відділу метрологічного нагляду управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області Кусаєвим К ОСОБА_2 . здійснювалась перевірка Центру щодо додержання вимог метрологічного законодавства України, за результатами якої ОСОБА_3 складено Акт №000043 від 19.07.2019 та Припис про усунення порушень метрологічних вимог №000043 від 19.07.2019.

Відповідно до резолютивної частини припису, Комунальне некомерційне підприємство «Дніпровський центр медико-санітарної допомоги №11» Дніпровської міської ради (далі Центр) зобов`язано в строк до 16.08.2019 здійснити повірку: Аналізатор гематологічний MicroCC-20 Plus (зав. № 802005041), Аналізатор глюкози EksanGm (зав. № 19105), Ваги «Romed REF: 118 EF» (інв. № 10430735) та тонометр Drfrei (заводський № 1752093).

16.08.2019 Центр на виконання вимог припису надав (нарочно) до Управління листа від 15.08.2019 за вих. № 7/232, у якому навів обґрунтування того, що ним повністю виконано вимоги, які були викладені у приписі.

19.08.2019 начальником відділу метрологічного нагляду управління захисту споживачів Управління Кусаєвим К.Е. з метою перевірки виконання Центром вимог припису проведено повторну позапланову перевірку, за результатами якої, окрім іншого, відносно позивача за невиконання вимог припису (що є порушенням ст. 188-44 КУпАП), складено протокол про адміністративне правопорушення від 19.08.2019 серія ГА №00264.

Позивач вказує, що в протоколі зазначено, що розгляд справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення відбудеться 22.08.2019 о 11:00 год. в приміщенні Управління, також позивач звертає увагу на те, що з аналізу протоколу неможливо було достеменно встановити, яким чином начальник відділу метрологічного нагляду управління захисту споживачів Управління ОСОБА_4 К.Е. дійшов до відповідних висновків, внаслідок чого позивач 21.08.2019 уклала з адвокатом Діденко Р.А. договір про надання правової допомоги відносно розгляду Управлінням 22.08.2019 справи про адміністративне правопорушення. В свою чергу адвокат попросив позивача надати йому усі без виключення документи, які стосуються перевірки (письмові та відеодокази). Однак, позивач не мала можливості виконати прохання адвоката, оскільки усі матеріали даної адміністративної справи знаходяться в Управлінні.

З огляду на це, позивач 22.08.2019 подала (нарочно) до Управління клопотання від 22.08.2019, у якому просила: відкласти розгляд справи про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-44 КУпАП, відповідно до протоколу на іншу дату; надати позивачу та/або її уповноваженому представнику можливість ознайомитися з усіма матеріалами вищевказаної адміністративної справи, у тому числі й можливість ознайомитися з усіма:

1)письмовими доказами, які є в цій справі;

2)відео доказами, які безпосередньо знімав на технічний пристрій (відеокамеру) начальник відділу метрологічного нагляду управління захисту споживачів Управління Кусаєв К.Е. виключно в приміщенні амбулаторії № 1 Центру (яка розташована за адресою: вул. Висоцького, 2а, м. Дніпро, 49080) та які безпосередньо стосуються відеофіксації тих порушень, які відображені у Приписі, а також відеофіксації спілкування з лікарем Центру ОСОБА_5 , якій надав для повірки свій особистий тонометр Drfrei (заводський № 1752093) та його власних усних пояснень ОСОБА_3 з цього приводу.

Позивач вказує, що 22.08.2019 розгляд відповідної адміністративної справи не відбувся з незалежних від позивача обставин.

23.08.2019 на адресу Центру надійшов лист Управління від 23.08.2019 за вих. №07.4/1916772, у якому повідомлялося, що розгляд відповідної адміністративної справи відбудеться 29.08.2019 об 11:00 год. в приміщенні Управління.

29.08.2019 позивач під час розгляду Управлінням даної справи, заявила клопотання, яке було задоволено посадовими особами Управління, а саме розгляд справи було відкладено на 02.09.2019 об 11:00 год., а також позивачу були надані усі матеріали перевірки, а також відеофайли, які безпосередньо знімав на технічний пристрій (відеокамеру) начальник відділу метрологічного нагляду управління захисту споживачів Управління ОСОБА_4 К.Е. виключно в приміщенні амбулаторії № 1 Центру, та які безпосередньо стосуються відеофіксації тих порушень, які відображені у приписі, а також відеофіксації спілкування з лікарем Центру ОСОБА_5 , який надав для повірки свій особистий тонометр Drfrei (заводський № 1752093) та його власних усних пояснень ОСОБА_3 з цього приводу.

Окрім цього, 29.08.2019 під час розгляду вказаної адміністративної справи посадовими особами Управління було роз`яснено позивачу (оскільки зі змісту припису та протоколу не неможливо було встановити), що суттю порушення, яке стало правовою підставою для складання протоколу відносно позивача, є використання лікарем Центру ОСОБА_5 , власного тонометру Drfrei, заводський № 1752093 (далі тонометр), який не був повірений у передбаченому законом порядку, що є порушенням вимог ч. 3 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», згідно якої: «Суб`єкти господарювання зобов`язані своєчасно з дотриманням встановлених міжповірочних інтервалів подавати законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації на періодичну повірку».

При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем зазначається, що 02.09.2019 подала до Управління письмові пояснення від 30.08.2019 відносно протоколу, у яких навела достатньо доводів, з яких вбачається, що в Управління відсутні правові підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 188-44 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, внаслідок чого розпочата адміністративна справа підлягає закриттю, але 02.09.2019 заступник начальника Управління Чередниченко М.А. (відповідач) винесла постанову від 02.09.2019 №27, якою позивача було визнано винною за порушення вимог ст. 188-44 КУпАП та накладено штраф у розмірі 170,00 грн.

Позивач вважає, що постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Управління, в обґрунтування своєї позиції, посилалося на наявний у них відео доказ, який 18.07.2019 було здійснено ОСОБА_3 у кабінеті лікаря Центру ОСОБА_5 , на якому останній нібито визнавав факт експлуатації (використання) ним у своїй діяльності саме Тонометру, водночас на відеозапису не зафіксований факт експлуатації (використання) лікарем Центру ОСОБА_5 будь-якого технічного приладу, у т.ч. і Тонометру за його цільовим призначенням; з відеозапису взагалі неможливо встановити, що на ньому зображений саме тонометр Drfrei, заводський №1752093, оскільки останній не ідентифікувався ОСОБА_3 під час здійснення ним відеозйомки, тобто чітко не встановлювалися під час здійснення відеозапису технічні дані виявленого на столі у лікаря Центру ОСОБА_5 технічного приладу (тонометру), а саме марка виробника, заводський або інвентарний номер цього приладу тощо.

Як зазначається позивачем, з відеозапису лише вбачається, що невстановлена особа (скоріш за все саме ОСОБА_3 ), нотувала до себе у блокнот якусь інформацію, однак, достеменно встановити, яку саме інформацію було записано до блокноту та чи має це якесь відношення до тонометру з даного відеозапису не вдається за можливе.

На переконання позивача, відповідні обставини вже свідчать про те, що матеріали адміністративної справи не містять доказів, що на столі у лікаря Центру ОСОБА_5 було виявлено саме Тонометр, а не якийсь інший технічний прилад.

Позивачем зазначається, що з відеозапису (приблизно в інтервалі 0:53 хв. по 01:02 хв. відеозйомки) вбачається, що якийсь технічний прилад було вилучено невстановленою особою з футляру та при цьому було завдано питання лікарю Центру ОСОБА_6 Д. ОСОБА_7 «це Ваш особистий чи ні»?, на яке скоріше за все саме лікар (оскільки на відео не вбачається, хто саме відповідав) вказав російською мовою: «Дело в том, что у нас... я один на вызова беру».

На переконання позивача, з наведеного вбачається, що, по-перше, не зрозуміло відносно якого саме технічного приладу взагалі було задано лікарю питання, тобто відносно особистого тонометру чи робочого тонометру little Doctor (зав. № 170196), яким і користується лікар у своїй діяльності, або взагалі будь-якого іншого технічного приладу; по-друге, навіть, якщо зробити припущення, що питання стосувалося саме особистого тонометру, то лікар Центру ОСОБА_5 на даному відео не стверджував, як на ньому безпідставно та необґрунтовано наполягає ОСОБА_3 , що саме останній (тобто Тонометр) він використовує, оскільки з його відповіді взагалі не можливо зрозуміти, про що йде мова, тобто що саме він мав на увазі, кажучи «Дело в том, что у нас... я один на вызова беру», тобто ця репліка (відповідь) стосувалося особистого тонометру або робочого тонометру або білого халату тощо.

Позивач стверджує, що для того аби позиція ОСОБА_3 підтверджувалася, то лікар мав би чітко відповісти, що він бере на виклики саме свій власний тонометр, тобто підтвердити, що він його дійсно використовує, втім, ані відео, ані письмові докази не містять відповідних доказів.

На переконання позивача, з огляду на це посилання ОСОБА_3 на те, що на відео йде мова виключно про особистий, а не робочий тонометр, є лише його припущеннями, що не може вважатися з огляду на вимоги ч. 3 ст. 62 Конституції України належним та допустимим доказом.

Позивач вказує, що в матеріалах адміністративної справи також наявні інші письмові та відеодокази, зміст яких повністю та беззаперечно спростовують вищевказані посилання ОСОБА_3 (відносно нібито використання лікарем Центру ОСОБА_5 неповіреного тонометру), водночас позивачу не зрозуміло, чому ОСОБА_3 , який безпосередньо здійснював перевірку Центру та збирав та фіксував наявні в справі докази, а також оформлював усі документи в рамках цієї перевірки, повністю проігнорував ці докази, і це при тому, що вищевказане відео, на яке посилається ОСОБА_3 , як на доказ нібито вини позивача, повинно розглядатися у сукупності з іншими доказами, які наявні в матеріалах цієї справи, а саме: по-перше, Центром 16.08.2019 надавались Управлінню письмові докази, а саме лист Центру від 15.08.2019 за вих. №7/232, до якого, окрім іншого, також було долучено особисті пояснення лікаря Центру ОСОБА_8 .С від 19.07.2019, зі змісту яких достеменно та беззаперечно вбачається, що тонометр в експлуатації суб`єкту господарювання (тобто Центру) ніколи не перебував, оскільки останній є приватною власністю лікаря Центру ОСОБА_5 , який він приніс до Центру для здійснення повірки; по-друге, з іншого відеозапису, який було 19.08.2019 знято ОСОБА_3 під час здійснення повторної перевірки у кабінеті директора Центру (позивача), вбачається, що ОСОБА_3 спілкувався як особисто з позивачем, а також із лікарем Центру ОСОБА_5 , які йому пояснювали, що тонометр не використовується (не експлуатується) лікарем у його діяльності, оскільки для цього у нього є робочий тонометр little Doctor (зав.№ 170196), який є повірений, а власний тонометр лікар приніс до Центру, оскільки вважав, що прийде представник метрології, який йому і повірить його особистий тонометр, а лікар з ним за це розрахується власними грошовими коштами.

Проте, ОСОБА_3 також проігнорував ці пояснення, та зазначив, що факт того, що лікар ОСОБА_5 приніс власний тонометр на роботу, що вже свідчить про його експлуатацію (використання).

На переконання позивача відповідне твердження ОСОБА_3 є безпідставне та необґрунтоване, оскільки ОСОБА_3 ані під час перевірки, ані під час розгляду протоколу в Управлінні не навів жодної норми законодавства на підтвердження його посилання.

Тонометр вважається таким, що експлуатується (використовується) виключно під час застосування його за цільовим призначенням, тобто під час визначення рівня артеріального тиску, задля чого тонометр слід закріпити на руці пацієнта та почати працювати з ним, чого лікарем зроблено не було, оскільки останній, враховуючи відео, навіть не виймався лікарем з футляру , що беззаперечно свідчить, що він не використовувався за своїм призначенням.

Також з відеозапису від 19.08.2019 вбачається, що фактично ОСОБА_3 склав протокол відносно позивача з огляду на те, що остання не виконала вимоги припису, оскільки не забезпечила повірку тонометру, який є приватною власністю лікаря ОСОБА_5 , що є необґрунтованим, оскільки позивач, як керівник Центру:

-по-перше, відповідає за своєчасну повірку лише технічних приладів, які знаходяться на балансі медичного закладу, а ні за приватні (особисті) тонометри працівників Центру;

-по-друге, не може витрачати бюджетні кошти на повірку технічних приладів, які не знаходяться на балансі Центру

Також позивачем зазначається, що початку проведення перевірки (тобто ще 19.07.2019), а також під час розгляду Управлінням матеріалів даної адміністративної справи (тобто 02.09.2019) позивач надавала наказ Центру від 08.01.2019 № 46 «Про призначення осіб відповідальних за стан засобів вимірювання», згідно п. 1 якого встановлено, що: «Організацію та контроль за своєчасну повірку ЗВТ, а також єдність вимірювань з метрології покласти на інженера з охорони праці ОСОБА_9 ».

З наведеного Наказу чітко та достеменно вбачається, що Центр ще 08.01.2019, тобто задовго до дати проведення ОСОБА_3 перевірки, встановив відповідальну особу за питання метрології (у т.ч. і за своєчасну повірку ЗВТ), а саме інженера з охорони праці ОСОБА_9 , а отже саме на останню і повинен був складений ОСОБА_3 протокол про адміністративне правопорушення, а не на позивача, яка хоч і є керівником Центру, проте вона здійснює лише загальне керівництво його діяльністю, тобто позивач не повинна нести персональну відповідальність, у т.ч. і адміністративну, за усі без виключення порушення, які допускають її підлеглі, тим паче, які в силу своїх посадових обов`язків, є відповідальними за ті чи інші питання у Центрі.

Водночас, відповідні посилання позивача на наказ без будь-яких доводів були повністю проігноровані, як ОСОБА_3 , який оформлював адміністративні матеріали, так і заступником начальника Управління ОСОБА_10 , якою винесена постанова.

Відповідачем було проігноровано той факт, що в матеріалах адміністративної справи наявний лист Центру від 15.08.2019 за вих. № 7/232, до якого, окрім іншого, було долучено наказ по Центру від 26.07.2019 № 160-1 «Про заборону використання власних засобів вимірювальної техніки», у п. 1 та п. 2 якого зазначено: «Заборонити використання власних засобів вимірювальної техніки (ЗВТ) в усіх амбулаторіях ЗПСМ Центру. Завідувачам амбулаторій ЗПСМ№ 1-5 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 повідомити всіх працівників про заборону використання в роботі власних засобів вимірювальної техніки, під особистий підпис».

Позовна заява містить вимогу про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити; не скористався правом брати участь у судовому засіданні, в якому ухвалено рішення, в окремо поданій письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутності та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач не скористалася правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій заяви просив розглядати справу у його відсутність та відмовити у задоволенні позову.

У відзиві на позовну заяву по суті предмету вказаного позову (скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення) відповідач не надав ніяких пояснень та не надав будь-яких доказів по суті справи.

Відповідач вказав, що суд не вправі встановлювати обставини стосовно складання згадуваного припису про усунення порушень законодавства та робити висновок про його законність чи протиправність, оскільки по-перше, предметна юрисдикція місцевого загального суду не поширюється на спори щодо оскарження юридичними особами рішень суб`єктів владних повноважень, по-друге, прийняття рішення по даній справі вплине на права та обов`язки Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, як суб`єкта владних повноважень, й лікарні, оскільки судом буде зроблено висновок про законність чи протиправність відповідного припису.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи.

Як встановлено судом, постановою заступника начальника Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області Чередниченко М.А. №27 від 02.09.2019 ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ст. 188-44 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу, що підтверджується відповідною копією постанови (а.с. 12-13).

Спірні правовідносини виникли із дій суб`єкта владних повноважень по притягненню особи до адміністративної відповідальності за КУпАП.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з Кодексом ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

У частині першій статті 277 Кодексу закріплено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 Кодексу щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з розглядом протоколу з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення поза увагою відповідача залишилося те, що за ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Втім, обов`язок доказування з боку відповідача не виконаний.

Разом з тим, за розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач не надав оцінку наданим позивачем доказам (пояснення позивача, пояснення лікаря ОСОБА_5 , наказ №46 від 08.01.2019 «Про призначення осіб, відповідальних за стан засобів вимірювання», наказ №160-1 від 26.07.2019 «Про заборону використання власних засобів вимірювальної техніки», відеозаписи від 18.07.2019 та 19.08.2019, які велися при перевірках (а.с.14-18, 24,25,26,68)), посилання на будь-які докази в постанові відсутні.

Суд, дослідивши надані позивачем докази - відеозаписи від 18.07.2019 та від19.08.2019, погоджується зі слушністю доводів позивача щодо неналежності вказаних доказів, оскільки останні не містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 72, 73 КАС України).

Проведення перевірки та встановлення порушень в результаті візуального огляду не ототожнюється із обов`язком відповідача дотримання вимог ст. 251 КУпАП та наведення доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: (п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р; п. 75 рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015р; п. 52 рішення ЄСПЛ у справі «Єрохіна проти України» від 15.02.2013р.).

Разом з тим, згідно ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст. 7 КАС України ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Як встановлено судом на підставі наданих позивачем доказів, докази, які би свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст.188-44 КУпАП, відсутні, тому постанова від 02.09.2019 підлягає скасуванню.

Що стосується позовної вимоги про визнання оскаржуваної постанови протиправною, то позов в цій частині не може бути задоволено, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо розподілу судових витрат, то на підставі ст. 139 КАС України у зв`язку із задоволенням адміністративного позову, а також враховуючи вимоги ст. 288 КУпАП (за умови оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа звільняється від сплати державного мита), суд дійшов до висновку про необхідність віднесення на рахунок держави судових витрат.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 6-10, 12, п. 1 ч. 1 ст. 20, ст. 22, ч. 1 ст. 25, ст.ст. 72-77, 79, 90, 139, ч. 1 та ч. 4 ст. 189, п. 2 ч. 1 ст. 241, ст.ст. 242-246, 250, 251, 255, 271, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до заступника начальника Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області Чередниченко Марини Анатоліївни про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника Головного управління Держспоживслужби в Дніпропетровській області Чередниченко Марини Анатоліївни (49006, м. Дніпро, вул. Філософська, 39-А) №27 від 02.09.2019 про накладення на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ст. 188-44 КУпАП закрити.

В задоволенні позову в частині визнання постанови №27 від 02.09.2019 протиправною відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Повне судове рішення складено та підписано 30.10.2019.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду або через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї

30.10.2019