Справа № 520/10204/19
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2019 р. № 520/10204/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: Головуючого судді - Заічко О.В., розглянувши у спрощеному провадженні в приміщенні суду в м. Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення (протокол №20) управління Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області) від 24.05.2019 року про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV ОСОБА_1 , зарахувавши до стажу періоди її роботи з 05.12.1978р. по 30.07.1979р. та з 12.08.1997р. по 22.10.2000р. починаючи з 04 травня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відмова пенсійного органу в призначенні пенсії за віком є незаконною.

По справі було відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов. Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачеві, та отримана ним.

Відповідач надав відзив на позов, в якому, заперечуючи проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки у спірних правовідносинах управління діяло в межах законодавства, відмова в призначенні позивачу пенсії за віком є правомірною, оскільки відсутні підстави для зарахування певних періодів роботи до страхового стажу, відтак, позивач не підпадає під умови, визначені ст. 26 Закону від 09.07.2003 р.№1058-IV.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи, зокрема щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

24.05.2019р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (правонаступником якого, є відповідач ГУПФУ в Харківській обл.) з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі ЗУ №1058-IV).

Рішенням від 24.05.2019 року № 20 Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на тій підставі, що: по трудовій книжці серії НОМЕР_1 не було включено до загального стажу роботи період навчання на підготовчому відділенні денної форми навчання у Харківському фармацевтичному інституті (далі ХДФІ) з 05.12.1978р. по 30.07.1979р.; а також, період роботи з 12.08.1997р. по 22.10.2000р. в ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА", відтак, страховий стаж заявниці складає 22 роки 2 місяці 8 днів, замість потрібного - 26 років.

Не погодившись з зазначеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

По суті позову суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ст.24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким законом є Закону України «Про пенсійне забезпечення» статтею 56 якого встановлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Приписами ст.26 Закону №1058-IV унормовано, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років. До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року.

Спірним у даній справі є незарахування пенсійним органом до страхового стажу позивача періоду навчання на підготовчому відділенні денної форми навчання ХДФІ з 05.12.1978р. по 30.07.1979 р.та періоду роботи з 12.08.1997 р. по 22.10.2000 р. в ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА", що зумовлює невідповідність позивача, на думку відповідного владного суб`єкту, умовам для призначення пенсії за віком, які визначені у ст.26 Закону №1058-IV.

Щодо періоду навчання на підготовчому відділенні денної форми навчання ХДФІ з 05.12.1978 по 30.07.1979, суд вказує наступне.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У період часу з 05.12.1978р. по 30.07.1979р. року діяла Постанова Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 № 590 «Про затвердження Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій».

Відповідно до п. 109 цієї Постанови, до загального стажу роботи зараховується також: навчання в вищих навчальних закладах, середніх спеціальних навчальних закладах (технікумах, педагогічних і медичних училищах і т.д.), партійних школах, радпартшколі, школах профруху, на робітфаках; перебування в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

У законодавстві, що діяло раніше (до 1 січня 2004 року), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Пунктом «д» частини третьої статті 56 Закону «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Як вже зазначалось вище, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» чітко встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2.18 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 29 липня 1993 року № 58 передбачено, що для студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів, які раніше не працювали та у зв`язку з цим не мали трудових книжок, відомості про роботу в студентських таборах, на виробничій практиці, а також про виконання науково-дослідної госпдоговірної тематики на підставі довідок вносяться підприємством, де надалі вони будуть працювати.

До трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо); про час навчання у вищих навчальних закладах (включаючи і час роботи в студентських таборах, на виробничій практиці та при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики) та про час перебування в аспірантурі і клінічній ординатурі, крім випадків, зазначених у п.2.16. цієї Інструкції Передбачені цим пунктом записи вносяться до трудової книжки до занесення відомостей про роботу на даному підприємстві ( п.2.19 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників ).

Для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих навчальних закладів. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів. Період роботи зазначених студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів у студентських таборах, при проходженні виробничої практики і при виконанні науково-дослідної госпдоговірної тематики і при проходженні стажування підтверджується відповідною довідкою із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади та часу роботи. На підставі цих довідок навчальні заклади (наукові установи) забезпечують занесення до трудових книжок студентів, учнів, аспірантів та клінічних ординаторів відомостей про роботу та стажування згідно з одержаними даними. Довідки зберігаються в особистих справах зазначених осіб, як документи суворої звітності (п. 2.16 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників).

Так, в трудовій книжці позивачки міститься запис щодо зарахування ОСОБА_1 слухачем підготовчого відділення до ХДФІ за період з 05.12.1978р. по 30.07.1979р.. При цьому з 01.09.1979 р. вона (що відповідає запису в трудовій книжці щодо зарахування слухачем підготовчого відділення) вступила до інституту, та в 1984 році закінчила його.

Наведене також повністю співпадає з даними довідки про навчання від 10.05.2019, згідно якої: позивачка «наказом №216 від 28.11.1978р. була зарахована на підготовче відділення денної форми навчання.».

За таких обставин, факт навчання ОСОБА_1 у період з 05.12.1978 р. по 30.07.1979 р. на підготовчому відділенні денної форми навчання в ХДФІ підтверджений трудовою книжкою (та, додатково, довідкою про денну форму навчання).

Відтак, період навчання позивача на підготовчому відділенні денної форми навчання ХДФІ з 05.12.1978р. по 30.07.1979р. підлягає зарахуванню до її страхового стажу.

Щодо періоду роботи позивача з 12.08.1997р. по 22.10.2000р. в ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА", суд вказує наступне.

Як зазначав позивач у позові та про що вказував відповідач у відзиві, відповідні записи в трудовій книжці вчинені з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, що полягає у тому, що цифра « 2» в наказі №15 про звільнення з ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА" нібито домальована.

Натомість, вказані записи містять печатку ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА", достовірність якої відповідачем не спростовується, як не спростовується і достовірність запису в наказі №15 про звільнення з ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА". Тобто, зауваження відповідача щодо цього періоду стажу нічим не підтверджені.

Пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №22-1 від 25.11.2005 (далі Порядок №22-1), передбачено, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Вказаним правом пенсійний орган не скористався, що підтверджується тим, що рішення про відмову у призначенні позивачеві пенсії прийнято у день її відповідного звернення.

Водночас, суд вказує, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у разі відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Так, пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутністю трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом, зокрема у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 25 квітня 2019 року у справі №159/4178/16-а .

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Із записів в трудовій книжці ОСОБА_1 вбачається, що вона дійсно з 12.08.1997р. по 22.10.2000р. працювала на посаді директора по фармації в ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА". Таким чином, записи в трудовій книжці містять всі необхідні відомості (печатка, підписи уповноважених осіб, відсутність виправлень), що визначають право ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення.

Відтак, період роботи позивача з 12.08.1997р. по 22.10.2000р. в ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА" підлягає зарахуванню до її страхового стажу, оскільки підтверджений трудовою книжкою, яка не містить жодних виправлень або описок, вказаний період стажу містить печатку ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА", достовірність якої відповідачем не спростовується, містять посилання на первинні документи, та виконані розбірливо та без жодних виправлень.

Посилання відповідача, відносно несплати страхових внесків ТОВ "ФАРМАТЕКС" за позивача у періоді з 01.01.2004 року по 31.03.2004 року не відносяться до даних спірних правовідносин, адже відмова пенсійного органу у призначенні пенсії вмотивована виключно незарахуванням до страхового стажу позивача періоду навчання на підготовчому відділенні денної форми навчання ХДФІ з 05.12.1978 р. по 30.07.1979 р. та періоду роботи з 12.08.1997 р. по 22.10.2000 р. в ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА", що підтверджується матеріалами справи.

Відтак, вказані періоди підлягають зарахуванню до страхового стажу позивача та така в повній мірі відповідає умовам, встановленим ст.26 Закону №1058-IV, для призначення пенсії за віком, що зумовлює наявність підстав для скасування спірного рішення про відмову в призначенні пенсії та, у такому разі, обґрунтованість вимог зобов`язального характеру.

Щодо дати, з якої відповідач повинен призначити позивачу пенсію.

Пунктом 1.6. Порядку №22-1 встановлено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Позивач звернувся до відповідача 24.05.2019 р.

Статтею 45 ЗУ №1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дати, що слідує за днем досягнення особою пенсійного віку.

Позивач народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно, пенсійного віку, встановленого ст. 26 ЗУ №1058-IV (зі зниженням пенсійного віку до 59 років для жінок, які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року) досягла 03.05.2019р.

Отже, пенсія позивачці має бути призначена з 04 травня 2019 року.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, водночас, із застосуванням приписів ст.9 КАС України та виходом з межі позовних вимог шляхом виплати пенсії з часу її призначення.

Відповідно до ст. 371 КАС України рішення підлягає негайному виконанню в частині виплати заборгованості з пенсії з 04.05.2019 року в межах суми стягнення за один місяць.

Щодо прохання позивача по встановленню судового контролю.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У Рішенні від 30 червня 2009 року №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Суд акцентує увагу, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Оскільки рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі має зобов`язальний характер, а обставини, встановлені під час розгляду справи, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може ухилятись від його виконання, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача протягом 30 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, подати звіт про його виконання.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується оскільки позивач ухвалою від 04.10.2019 року від сплати судового збору звільнений, а доказів понесення інших витрат суду не надано.

Керуючись ст.ст. 263, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2,м. Харків,61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати рішення (протокол №20) управління Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 24.05.2019 року про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV ОСОБА_1 , зарахувавши до її страхового стажу період навчання на підготовчому відділенні денної форми навчання ХДФІ з 05.12.1978р. по 30.07.1979р. та період роботи з 12.08.1997р. по 22.10.2000р. в ТОВ ФІРМА "ІВЕСТА" починаючи з 04 травня 2019 року та здійснити відповідні виплати.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині виплати заборгованості з пенсії з 04 травня 2019 року ОСОБА_1 у межах суми стягнення за один місяць.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 30 днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду або в порядку, передбаченому п. 15.5 Розділу VII КАС України, а саме: до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя Заічко О.В.