Справа № 826/4253/16
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4253/16 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.

за участю секретаря Муханькової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Холдинг" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа: Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Альянс Холдинг" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, третя особа: Державна податкова інспекція у Красногвардійському районі м. Дніпропетровська Головного управління державної фіскальної служби у Дніпропетровській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення № від 04 березня 2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Красногвардійському районі міста Дніпропетровська Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області проведено фактичну перевірку господарської одиниці АЗС, магазин на АЗС, що розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Булигіна, 5-А суб`єкта господарювання - ТОВ «Альянс Холдинг» на предмет дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

За результатом перевірки складено Акт перевірки від 15 січня 2016 року реєстраційний номер №134430573.

Проведеною перевіркою встановлено, що позивачем, в порушення п. 2.2, 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, що затверджене постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637, а саме позивачем несвоєчасно оприбуткувано готівкові кошти у КОРО № Р/7 від 09 липня 2015 року у день їх фактичного надходження на підставі фіскального звітного чеку №01758 за 25 жовтня 2015 року на загальну суму коштів 37 234,10 грн.; неповно оприбуткувано готівкові кошти у КОРО № Р/7 від 23 липня 2015 року в день їх фактичного надходження на підставі фіскального звітного чеку №01704 від 24 вересня 2015 року на загальну суму готівкою 29 068,01 грн.

У зв`язку із встановленням проведеною перевіркою порушень вимог Положення №637, Міжрегіональним головним управлінням Державної фіскальної служби - Центральний офіс з обслуговування великих платників прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 331 510,55 грн.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону №265 фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам`яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення КОРО наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (далі - Положення №637), в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.2 глави 2 Положення №637).

Згідно з пунктом 7.15 глави 7 Положення №637 уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 згаданого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Як встановлено пунктом 6 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 28 серпня 2013 року №417 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за №1618/24150, використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Абзацом 3 статті 1 Указу №436/95 визначено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відтак у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац 3 статті 1 Указу №436/95).

Матеріалами справи підтверджено, що 24 вересня 2015 року позивачем згідно відомостей зазначених у Книзі обліку розрахункових операцій проведено розрахунків на суму 3290,64 грн. (сума ПДВ 3290,64 грн.), видано при поверненні товару - 3290,64 грн., проте відповідно до денного фіскального Z-звіту №01724 загальна сума реалізації вказана 32358,65 грн.

Також згідно відомостей зазначених у Книзі обліку розрахункових операцій 26 жовтня 2015 року позивачем проведено розрахунків на суму 53373,06 грн. (сума ПДВ 8895,51 грн.), видано при поверненні товару - 1996,97 грн., разом з тим денний фіскальний Z-звіт №01758 датується 25 жовтня 2015 року.

З приводу вказаних обставин позивач зазначив, що касиром було помилково внесено суму видач при поверненні товарів у розмірі 3290,64 до граф загальної суми розрахунків, суми ПДВ замість 32 358,65 грн., та було допущено помилку у зазначенні дати денного Z-звіту №01758.

Під час проведення фактичної перевірки представників контролюючого органу було повідомлено про вказані помилки касира.

Колегія суддів зазначає, що факт повного та своєчасного оприбуткування позивачем готівки підтверджується супровідними відомостями до інкасаторської сумки за 24 вересня 2015 року та 25 жовтня 2015 року відповідно, в яких вказана загальна сума інкасації.

Саме ж лише те, що посадовою особою суб`єкта господарювання при заповненні графи «Дата» розділу ІІ КОРО та заповненні графи загальної суми розрахунків було допущено описки, не може свідчити про недотримання ним сукупності дій при оприбуткуванні готівки та бути підставою для застосування санкцій на підставі статті 1 Указу №436/95.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.02.2019 року у справі № 826/10037/16.

Враховуючи те, що допущені описки при внесені записів в книгу обліку розрахункових операцій не вплинули на фактичне оприбуткування отриманих сум та внесення їх до установи банку, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у відзиві на позовну заяву та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 30.10.2019 року.

Головуючий суддя Чаку Є.В.

Судді: Файдюк В.В.

Мєзєнцев Є.І.