Справа № 161/10873/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10656/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Плахтій І. Б. у м. Луцьку, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, в якому просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення від 11 червня 2019 року серії LC № 001574 та провадження у справі закрити.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що правил паркування транспортного засобу він не порушував, оскільки є інвалідом II групи, відтак, відноситься до категорії осіб, які мають право на безоплатне паркування транспортних засобів.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Департамент муніципальної варти Луцької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відповідно до статті 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крі, зокрема, справ про порушення правил паркування транспортних засобів, зафіксованих в режимі фотозйомки, розгляд яких проводиться у спрощеному режимі. Зазначає, що відомості щодо дати розгляду справи про адміністративне правопорушення були зазначені в повідомленні про притягнення до адміністративної відповідальності, з яким позивач ознайомився, але не бажав отримувати і залишив місце події. Вказує також на відповідність оскаржуваної постанови вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11 червня 2019 року старшим інспектором Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчуком О.В. винесено постанову серії LC № 001574, на підставі якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 120 гривень.

Відповідно до вказаної постанови 11 червня 2019 року близько 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 порушив правила паркування транспортного засобу «Renault», номерний знак НОМЕР_1 , а саме, не здійснив оплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, так як порушена процедура притягнення до адміністративної відповідальності, оскільки будь-яких доказів належного повідомлення позивача про розгляд справи на місці виявлення порушення відповідачем не надано.

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху;

Організація та порядок паркування транспортних засобів на вулицях і дорогах населених пунктів регламентовані Правилами паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 03 грудня 2009 року №1342 (далі Правила № 1342)

Відповідно до пункту 26 Правил № 1342 користувач зобов`язаний: поставити транспортний засіб на місце для паркування відповідно до дорожньої розмітки та дорожніх знаків, а також з дотриманням вимог цих Правил і Правил дорожнього руху; сплатити вартість послуг з користування майданчиками для платного паркування; у разі сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування через паркувальний автомат або шляхом придбання паркувального талона - розмістити у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу платіжний документ у спосіб, що забезпечує його видимість для перевірки.

Згідно із частиною першою статті 152-1 КУпАП порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування, тягне за собою накладення штрафу в двадцятикратному розмірі від вартості однієї години послуги з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів, на якому знаходиться транспортний засіб у момент порушення.

Відповідно до примітки до вказаної статті положення частини першої цієї статті не застосовується у випадках, визначених частинами шостою та сьомою статті 30 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" щодо місць для безоплатного паркування, а також до осіб, які відповідно до закону звільняються від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів.

Місцями, призначеними для паркування (у тому числі безоплатного паркування) транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування транспортних засобів, у тому числі біля житлових будинків (крім індивідуальних житлових будинків) та інших будівель, на тротуарах (із числа місць для зупинки та стоянки транспортних засобів), вважаються місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Частиною шостою, сьомою статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачено, що власники спеціально обладнаних чи відведених майданчиків для паркування забезпечують виділення та облаштування в межах майданчиків місць для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Кількість місць, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, становить не менше 10 відсотків загальної кількості місць на спеціально обладнаних чи відведених майданчиках для паркування, але не менше одного місця з позначенням таких місць відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою.

Відповідно до частини другої статті 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з частиною другою статті 277 Кодексу України про адміністративні правопорушення справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою і другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Відповідно до статті 279-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Згідно зі статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено з наданих відповідачем фотознімків, які є частиною постанови у справі про адміністративне правопорушення, 11 червня 2019 року в період з 13 год 02 хв до 13 год 15 хв транспортний засіб «Renault», номерний знак НОМЕР_1 був припаркований позивачем на майданчику для платного паркування.

При цьому, підтвердження оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування відсутнє у лівому нижньому куті лобового скла транспортного засобу.

Факт наявності на паркувальному майданчику спеціально обладнаних місць для паркування інвалідів підтверджується матеріалами справи та позивачем не оспорюється.

Апеляційним судом з матеріалів справи, зокрема, позовної заяви встановлено, що позивач був повідомлений про вчинене ним порушення, знав про те, що буде відбуватися розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, але залишив місце події, повідомивши інспектора про направлення йому постанови за місцем проживання.

Тому, суд вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо неналежного повідомлення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення на місці його виявлення як підставу скасування оскаржуваної постанови. Апеляційний суд вважає, що відповідач діяв на підставі закону, зокрема, статті 249 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою передбачений спрощений порядок розгляду такої категорії справ.

Крім цього, вказана обставина не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення і не є підставою для звільнення його від адміністративної відповідальності.

Апеляційний суд також звертає увагу на відповідність постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення від 11 червня 2019 року серії LC № 001574 вимогам щодо її складення, передбаченим статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки вона містить всі відомості, передбачені цією нормою.

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про протиправність оскаржуваної постанови.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 272, 286, 310, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року у справі № 161/10873/19 скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року.