Справа № 140/754/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8293/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року (ухвалене головуючим суддею Андрусенко О. О. у м. Луцьку о 14:51 год) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови,

В С Т А Н О В И В:

19 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС, в якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості від 18 лютого 2019 року № UA205110/2019/000175/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18 лютого 2019 року № UA205110/2019/00174.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що ним при здійсненні митного оформлення ввезеного автомобіля марки BMW, модель X3, надано всі необхідні та достатні документи в підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу, однак відповідач, всупереч вимогам Митного кодексу України безпідставно відмовив в прийнятті митної декларації та прийняв оскаржуване рішення, яким визначив митну вартість імпортованого товару.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що надані декларантом документи для підтвердження митної вартості товару не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення її складових. Вказує, що у свідоцтві про реєстрацію ввезеного позивачем транспортного засобу зазначено як власника особу, відмінну від тієї, що є продавцем згідно з наданих позивачем до митного оформлення документів. Зазначає, що судом першої інстанції помилково взято до уваги витяг з каталогу SCHWACKE, оскільки такий містить недостовірні дані щодо транспортного засобу та його вартості, так як цінова інформація про автомобіль вказана із врахуванням пробігу 248000 км, хоча дійсний пробіг автомобіля позивача - 378132 км.

В судовому засіданні представник скаржника підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18 лютого 2019 року ОСОБА_1 через уповноваженого представника подав до митного оформлення митну декларацію № UA205100/2019/004739 на придбаний ним у Шотландії легковий автомобіль, що був у вжитку, марки BMW, модель Х3, номер кузова НОМЕР_1 , тип двигуна дизель, об`єм двигуна 1995 см куб., тип кузова - універсал, колісна формула - 4 х 4, колір сірий, календарний рік виготовлення - 2011, модельний рік виготовлення - 2011, за ціною 8000 євро. Митну вартість визначено з застосуванням резервного методу в розмірі 375843,83 грн, що згідно з курсом валют становить 12250,00 євро.

До вказаної митної декларації було додано рахунок-фактуру від 05 лютого 2019 року № 190205.1-VER/PPDD, декларацію про походження товару, акт про проведення огляду товару від 05 лютого 2019 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 19 грудня 2013 року НОМЕР_2, паспорт громадянина України, платіжні доручення про сплату митних платежів та некласифіковані документи в підтвердження заявленої митної вартості.

За результатами перевірки правильності визначення декларантом митної вартості товару, визначеного у декларації, в порядку митних консультацій відповідачем запропоновано надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару згідно з частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, а саме: банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, митну декларацію країни відправлення, якщо здійснювалось страхування; страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення; інші додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості

Оскільки декларант відмовився надати додаткові документи 18 лютого 2019 року Львівська митниця ДФС прийняла рішення № UA205110/2019/000175/2 про коригування митної вартості товарів, яким визначено митну вартість імпортованого автомобіля за резервним методом у розмірі 20322 євро, та видала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2019/00174.

Згідно з митною декларацією від 20 лютого 2019 року №UA205100/2019/005064 товар було випущено у вільний обіг під гарантійні зобов`язання.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що митна вартість імпортованого позивачем транспортного засобу, що вказана декларантом у митній декларації № UA205100/2019/004739, визначена за резервним методом і до митної декларації додано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною 12250 євро, а відтак, відповідачем безпідставно визначено митну вартість ввезеного позивачем транспортного засобу в розмірі 20322 євро, без наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Апеляційний суд вважає такий висновок зробленим без належного з`ясування обставин та з порушенням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, визначений у частині другій статті цієї статті.

Як визначено у частині третій статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності заявлених декларантом відомостей у поданій ним митній декларації, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості та вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України (частина третя статті 54 Митного кодексу України).

Згідно з пунктом 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України передбачено, що у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів.

Згідно з частиною другою статті 263 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Відповідно до глави 2 розділу ІІ «Заповнення граф митних декларацій» Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 651, Графа 43 «Метод визначення вартості» заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Таким чином, у разі незгоди імпортера з митною вартістю, що визначена контролюючим органом, регламентований законодавством алгоритм дій імпортера (декларанта) передбачає подання нової митної декларації, в якій зазначаються: сума митних платежів, обчислена згідно з митною вартістю, визначеною декларантом; сума платежів, обчислена згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, підставою для його прийняття став висновок митного органу про те, що митна вартість товару визначена за резервним методом, однак, така не може бути визнана, оскільки документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, а також містять розбіжності між інвойсом та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Зазначено, що на вимогу митного органу декларантом не було подано документів, що підтверджують заявлену митну вартість.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, митну вартість визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС від 28 листопада 2018 року № 780 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку» та спрацюванням системи ризиків АСАУР: «Вартість транспортного засобу нижча наявної цінової інформації, отриманої у тому числі із зовнішніх джерел. Обов`язкове залучення відповідного спеціалізованого підрозділу для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1, валюта - EUR, вартість - 20321,50 євро». Рівень митної вартості становить 20322,00 євро.

Крім того, в даному рішенні зазначено, що митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 Митного кодексу України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Надаючи оцінку вищенаведеним доводам відповідача, покладеним в основу прийняття рішення про коригування митної вартості товарів від 18 лютого 2019 року № UA205110/2019/000175/2, слід зазначити, що декларант на підтвердження ціни автомобіля надав митному органу рахунок-фактуру (інвойс) від 05 лютого 2019 року № 190205.1-VER/PPDD, згідно з яким продавцем транспортного засобу є Vermicel Resources (LP 196 Rose Strеet, Suite 3, Edinburgh, EH 24 AT, Scotland), а покупцем - ОСОБА_1 . При цьому в технічному паспорті на транспортний засіб від 19 грудня 2013 року № НОМЕР_2 зазначено іншого власника вказаного авто, а саме: TRIAGENS GMBH ОСОБА_2. Також на підтвердження вартості автомобіля було надано витяг з каталогу SCHWACKE.

На пропозицію митного органу надати документи на підтвердження митної вартості товару, встановлені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, а саме банківські платіжні документи; інші платіжні та/або бухгалтерські документи, страхові документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації товару, декларант таких документів не подав. Також ним не надано розрахунків визначення заявленої митної вартості товару.

Що стосується наданого позивачем витягу з каталогу SCHWACKE, то такий правильно не враховано митним органом, оскільки характеристики автомобіля за ціною 12200 євро згідно з каталогом не відповідають автомобілю, що ввезений позивачем.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що декларантом не підтверджено належними доказами митну вартість ввезеного товару.

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість сумнівів митного органу щодо визначеної позивачем митної вартості за імпортований транспортний засіб, наявність якого призвела до правомірного коригування митної вартості імпортованого позивачем транспортного засобу на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС відповідно до наказу ДФС від 28 листопада 2018 року № 780 «Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку».

Також слід зазначити, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості містить належне обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

Частиною першою статті 64 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

Застосування методу визначення митної вартості товарів за ціною на аналогічні товари, у відповідності до правових приписів статей 60-64 Митного кодексу України та положень Генеральної угоди з тарифів і торгівлі від 1994 року (GATT), яка ратифікована Верховною Радою України, потребує наявності у контролюючого митного органу інформації щодо ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів, що продавалися на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Аналіз приписів розділу IV Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затверджено наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2012 року № 631, дає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів використовує цінову інформацію в базі ЄАІС, що надає можливість здійснити порівняння із ціновими показниками таких же, схожих, ідентичних, подібних (аналогічних) товарів інших імпортерів, які ввозили товар за аналогічним кодом згідно УКТЗЕД на територію України у максимально наближений час до часу імпорту товару позивачем.

Оскільки на момент перевірки визначеної позивачем митної вартості товарів зазначена інформація була наявною в базі ЄАІС, а позивачем не підтверджено заявлену митну вартість товару за ціною 12250 євро, апеляційний суд приходить до висновку про правомірність прийняття Львівською митницею ДФС рішення про коригування митної вартості від 18 лютого 2019 року № UA205110/2019/000175/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18 лютого 2019 року № UA205110/2019/00174, а відтак, відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Вказана позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 826/5915/15.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 18 червня 2019 року у справі № 140/754/19 скасувати і ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення і картки відмови відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.