Справа № 460/440/19
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9664/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Михальської М.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування погодження,-

суддя в 1-й інстанції - Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення 27.06.2019 року, 12:05 год.,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 04.07.2019 року,

в с т а н о в и в :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Управління інфраструктури та промисловості Рівненської обласної державної адміністрації (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі третя особа) про визнання протиправним та скасування погодження відповідачем для третьої особи тарифів на перевезення Зарічне АС Рівне АС «Чайка» (рейси 1192/1383) нових тарифів (у вигляді таблиць) на перевезення пасажирів без проведення конкурсу.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом зроблено помилковий висновок, що права особи не порушені, оскільки позивача не звільнено від оплати проїзду, а тому підняття тарифів порушує його права як споживача. Крім того, вартість проїзду є істотною умовою договору про перевезення та у разі зміни тарифів на проїзд на автобусних маршрутах загального користування необхідно проводити нові конкурси.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року скасувати та постановити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Інші учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, і оскільки їхня явка не визнана судом апеляційної інстанції обов`язковою, колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що вартість перевезення не є істотною умовою конкурсу з перевезення пасажирів та зміна тарифів не потребує проведення такого, оскільки здійснюється перевізником самостійно після погодження такої зміни організатором. Крім того, позивач користується пільгою щодо безоплатного перевезення як особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, а тому зміна тарифів не впливає на нього як на споживача таких послуг.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено 01.02.2019 позивач звернувся до відповідача з інформаційним запитом щодо вартості проїзду на міжміському автобусному маршруті «Рівне АС «Чайка» - Зарічне АС».

Листом від 07.02.2019 року № 304/170-02-1 відповідачем повідомлено позивача, що міжміський автобусний маршрут «Рівне АС «Чайка» - Зарічне АС» у поєднанні з внутрішньорайонним маршрутом «Зарічне АС Омит» обслуговує перевізник третя особа відповідно до договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування від 13.05.2015 року № 1192 на термін дії до 12.11.2020 року та від 28.12.2017 року № 1383 на термін дії до 27.12.2022 року. Перевезення пільгових категорій громадян здійснюється у відповідності до чинного законодавства України. Вартість проїзду пасажирів автобусами приміських маршрутів встановлюється перевізниками самостійно на підставі економічно обґрунтованих витрат за тарифними зонами. Таким чином, автомобільним перевізником розроблена таблиця вартості проїзду, згідно з якою, вартість проїзду від м. Рівного до смт. Зарічне становить 169,00 грн. Крім того, відповідно до п. 2.2.4. договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування внесено пункт, відповідно до якого перевізник має право змінювати тарифи на маршруті після отримання від «Організатора» погодження такої зміни з внесенням відповідних змін до паспорту маршруту.

Згідно з таблицею вартості проїзду на маршруті «Рівне АС «Чайка» - Зарічне АС», яка затверджена відповідачем, вартість проїзду з м. Рівного, зокрема, до с. Ремчиці Сарненського району Рівненської області становить 97,29 грн.

Вважаючи протиправним погодження відповідачем вищевказаної таблиці вартості проїзду на маршруті «Рівне АС «Чайка» - Зарічне АС», позивач, як споживач послуг перевезення за вказаним маршрутом, звернувся до суду.

Відповідно до ст.ст. 43,44 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-III визначення автомобільного перевізника на автобусному маршруті загального користування здійснюється виключно на конкурсних засадах, організація проведення конкурсу та визначення умов перевезень покладаються на органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування. Зокрема, на конкурс виносяться маршрути із затвердженими паспортами. У свою чергу паспорт маршруту визначається Законом як документ, що містить схему маршруту, розклад руху, таблицю вартості проїзду, графіки режимів праці та відпочинку водіїв тощо (ст. 1 Закону).

Згідно зі ст. 31 вищевказаного Закону відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно - правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Норма ч. 1 ст. 910 ЦК України визначає, що за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов`язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов`язується сплатити встановлену плату за проїзд, а в разі здавання багажу - також за його провезення

Отже, однією з умов договору перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування є вартість проїзду. Враховуючи, що вартість проїзду повинна затверджуватися як частина паспорта маршруту і, крім того, є істотною умовою договору про перевезення, під умовами організації перевезень, які встановлюються у договорах про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, що укладаються між органами влади та перевізниками, слід розуміти також і ціну (вартість) перевезення пасажирів,

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Спором адміністративної юрисдикції в розумінні ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України. Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до ст. 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

В контексті завдань адміністративного судочинства звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів позивача. Тому особа повинна довести (а суд встановити), що їй належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких вона звернулася до суду. Права, свободи та законні інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.

Згідно з ч. 1 ст. 4 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень є нормативно-правовим або індивідуальним актом.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Визначальною особливістю нормативного акта є його спрямованість на врегулювання відносин множинної кількості суб`єктів відповідних правовідносин двох чи більше учасників певного виду відносин. Тобто об`єктом правового регулювання є встановлення загальних правил поведінки між декількома суб`єктами, що беруть на себе права чи обов`язки, що призводить до виникнення, зміни чи припинення відповідних правовідносин. Адресата юридичних приписів нормативного акта неможливо чітко ідентифікувати, оскільки ним потенційно може бути кожна особа, що зацікавлена у реалізації свого суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу.

Тим часом ненормативні акти мають своїм предметом вплив на чітко визначеного суб`єкта права, якому надаються певні права або на якого покладається певні обов`язки. І об`єктом правового регулювання тут виступає потреба закріплення певної суб`єктивної волі щодо конкретної особи, що зумовлює виникнення певних змін у правовому статусі цієї особи. Тож адресат юридичних приписів ненормативного акта завжди чітко визначений, і залежно від обставин, ініціатором його видання може бути як адресат, так і видавник відповідного акта.

На цій підставі колегія суддів приходить до переконання в тому, що погодження відповідачем таблиці вартості проїзду на маршруті «Рівне АС «Чайка» - Зарічне АС», не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише є виконанням положень договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає, що позивач у даній справі обрав неналежний спосіб захисту своїх прав, оскільки визнання протиправним погодження відповідачем таблиці вартості проїзду на маршруті «Рівне АС «Чайка» - Зарічне АС» не вплине на обсяг прав та обов`язків позивача, зокрема, не змінить вартості проїзду на маршруті «Рівне АС «Чайка» - Зарічне АС», яка визначається умовами договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, а не судом.

Відтак, за своєю правовою природою, оскаржуване погодження не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Слід зазначити, що належним способом захисту у даній справі є оскарження позивачем спірного договору про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування.

Відповідно до ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 238 КАС України суд закриває провадження, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення через порушення норм процесуального права підлягає скасуванню, а провадження в справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 238,308,311,315,319,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 27 червня 2019 року у справі № 460/440/19 скасувати, а провадження в справі закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повний текст постанови виготовлений 30 жовтня 2019 року.