Справа № 442/6456/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №442/6456/17

адміністративне провадження №К/9901/30633/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Рибачука А.І., Тацій Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області на постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.10.2017 (в складі: головуючого судді - Герасимків Л.І.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.11.2017 (у складі: головуючого - Шинкар Т.І., суддів: Глушка І.В., Ільчишин Н.В.) у справі №442/6456/17 за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати незаконними і такими, що завдали моральної шкоди, дії відповідача щодо розгляду його заяви від 15.08.2017 про підвищення пенсії як реабілітованій особі, що зазнала політичних репресій;

- зобов`язати Дрогобицьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Львівської області (далі - Дрогобицьке ОУПФУ) підвищити йому пенсію відповідно до п. «г» ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 15.08.2017.

Постановою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року, позов задоволено.

Визнано протиправними дії суб`єкта владних повноважень - Дрогобицького ОУПФУ щодо розгляду заяви позивача від 15.08.2017 про підвищення пенсії як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій.

Зобов`язано відповідача підвищити ОСОБА_1 як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій, відповідно до п. г. ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначеної йому пенсії на 50% мінімальної пенсії за віком, починаючи з часу звернення, тобто з 15.08.2017.

Допущено до негайного виконання постанову суду в частині зобов`язання Дрогобицького ОУПФУ здійснити підвищення позивачу як реабілітованій особі, яка зазнала політичних репресій, відповідно до п. "г" ст. 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" призначену йому пенсію на 50 % мінімальної пенсії за віком, з урахуванням виплачених сум, у межах суми стягнення за один місяць. Судові витрати компенсовано за рахунок бюджетних асигнувань.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанціїй, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не врахували, що позивачу пенсію призначено за нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими не передбачено підвищення до пенсії як громадянину, який необгрунтовано зазнав політичних репресій і згодом був реабілітований.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Позивач правом на подання відзиву не скористався.

Справу передано до Верховного Суду.

У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю - доповідача, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судами встановлено, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Дрогобицькому ОУПФУ.

Відповідно до довідки №13/1565-79 від 28.02.1991, виданої прокуратурою Львівської області, на підставі ст. 1 Указу Президії Верховної ради СРСР від 16.01.1989 «Про додаткові заходи по відновленню справедливості відносно жертв репресій, які мали місце в період 30-х 40-х і початку 50-х років» ОСОБА_2 та його сімя, зокрема ОСОБА_1 , вважаються реабілітованими з поверненням конфіскованого майна або його вартості.

Згідно з посвідченням №81/8-Р від 24.05.2012 позивач має право на пільги, передбачені Законом України «Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні».

15.08.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо встановлення підвищення до пенсії як громадянину, який необґрунтовано зазнав політичних репресій і згодом був реабілітований.

Відповідач листом від 23.08.2017 №9363/05-32 повідомив позивача, що нормами Закону України «Про судоустрій та статус суддів» не передбачено підвищення пенсій громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, а тому немає законних підстав для донарахування вказаного підвищення до пенсії.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивач має право на підвищення до пенсії, передбачене п. "г" ст. 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення», оскільки має статус громадянина, який необґрунтовано зазнав політичних репресій і згодом був реабілітований, має право на підвищення до пенсії.

Дослідивши спірні правовідносини, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» реабілітованими особами слід вважати осіб, які з політичних мотивів були необґрунтовано засуджені судами або піддані репресіям позасудовими органами, в тому числі «двійками», «трійками», особливими нарадами і в будь-якому іншому позасудовому порядку, за вчинення на території України діянь, кваліфікованих як контрреволюційні злочини за кримінальним законодавством України до набрання чинності Законом СРСР «Про кримінальну відповідальність за державні злочини» від 25 грудня 1958 року, за винятком осіб, зазначених у статті 2 цього Закону.

Дія цієї статті поширюється на осіб, громадян України, які постійно проживали в Україні і яких з різних причин було переміщено за межі колишнього Радянського Союзу, необґрунтовано засуджено військовими трибуналами, Верховним Судом Союзу РСР чи піддано репресіям позасудовими органами.

Відповідно до положень пункту «г» частини першої статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, призначені пенсії підвищуються на 50%, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25% мінімальної пенсії за віком.

Частиною першою статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Підпунктом 2 пункту 4 постанови Кабінет Міністрів України № 654 від 16.07.2008 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" (далі - Постанова № 654) установлено, що з 1 вересня 2008 року громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Згідно із пунктом 6 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при визначенні розміру підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, яких було примусово переселено, слід керуватися нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення», який має вищу юридичну силу, а не підпунктом 2 пункту 4 Постанови № 654, зважаючи на те, що останній звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам та суперечить наведеним нормам Закону.

Таким чином, судами зроблено правильний висновок про наявність у позивача права на отримання підвищення до пенсії у розмірі, передбаченому пунктом «г» частини першої статті 77 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постановах від 10 жовтня 2018 року у справі № 446/1549/16-а, від 21 листопада 2018 року у справі № 446/1563/16-а.

Що стосується доводів відповідача про те, що позивачу пенсію призначено за нормами Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якими не передбачено підвищення до пенсії як громадянину, який необгрунтовано зазнав політичних репресій і згодом був реабілітований, то колегія суддів вважає їх безпідставними та погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Закон України "Про судоустрій і статус суддів" не містить заборони (обмеження) щодо одержання суддею спірного підвищення до пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), право на яке підтверджується відповідними документами. Таке право позивача є соціальним зобов`язанням та складовою конституційного права на соціальний захист, яке гарантоване державою.

Оцінюючи наведені сторонами аргументи, суд виходить з такого, що всі аргументи скаржника, наведені в касаційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанцій, та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дрогобицького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області залишити без задоволення.

Постанову Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11 жовтня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий А. Ю. Бучик

Судді: А. І. Рибачук

Л. В. Тацій