Справа № 214/3094/19(2-а/214/177/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 214/3094/19(2-а/214/177/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сержанта поліції Єрис Поліни Сергіївни

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2019 (головуючий суддя Попов В.В. )

в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сержанта поліції Єрис Поліни Сергіївни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сержанта поліції Єрис Поліни Сергіївни про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Позов обґрунтовано тим, що згідно зазначеної Постанови, 06.04.2019 року, о 00 год. 12 хв., він, керуючи автомобілем марки «Opel Astra», н/з НОМЕР_1 , по пр. Миру, 30 в м. Кривому Розі, не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та проїхав перехрестя вул. Святогеоргіївська пр. Миру на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП. Однак позивач вважає, що у даному випадку дії відповідача є протиправними, а вказана Постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вказані правопорушення він не вчиняв так як його автомобіль у вказаний у постанові день та час по вказаному перехресті не проїжджав, позаяк декілька годин стояв біля під`їзду №6 будинку АДРЕСА_1 пр. Миру. Разом з тим позивач, зазначив, що у зв`язку з тим, що він Правила дорожнього руху України не порушував, відповідач не мав права звертатись до нього з вимогою щодо пред`явлення водійського посвідчення.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 14.08.2019 позов задоволено. Скасовано постанову серії НК №408308 від 06.04.2019 року поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сержанта поліції Єрис Поліни Сергіївни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст.122 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст.122 КУпАП, закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що обставини наявності адміністративних правопорушень не підтверджені належними доказами, зокрема, поясненнями свідків, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, що вказує на відсутність фактичних даних, на підставі яких можливо встановити наявність події адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП та винність позивача у їх вчиненні. Окрім того суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення не є окремим доказом винності позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки відображає не фактичні обставини події, а думку особи, яка її складає, про ці події.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначає про правомірність дій відповідача при винесені постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Посилається на те, що в силу п. 2.1 (а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Вказує, що під час патрулювання було помічено транспортний засіб марки «Opel Astra», н/з НОМЕР_1 , водій якого проїхав перехрестя на заборонений сигнал світлофора (червоний) та не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим порушив вимоги п. 8.7.3 (е) та п. 2.1 (а) ПДР.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно складеної відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення, 06.04.2019 року, о 00 год. 12 хв., позивач, керуючи автомобілем марки «Opel Astra», н/з НОМЕР_1 , по пр. Миру, 30 в м. Кривому Розі, не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та проїхав перехрестя вул. Святогеоргіївська пр. Миру на заборонений «червоний» сигнал світлофора, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим зазначеною постановою у справі про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 та ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми Конституції України, норми Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), норми Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 «Про Правила дорожнього руху».

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. При цьому, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19).

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Так, відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином органи Національної поліції мають правові підстави для контролю за дотриманням Правил дорожнього руху та в разі встановлення порушення цих правил, розглянути справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Отже, підтвердженням вчинення адміністративного правопорушення є будь-які фактична дані, а саме докази.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Вказана норма передбачає, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається доведення правомірності його дій та рішень.

Позивач стверджує, що не порушував правил дорожнього руху та рухався у відповідності до Правил дорожнього руху. При цьому відповідач зазначає про здійснення позивачем адміністративного правопорушення, що надає підстави для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Отже, суб`єкт владних повноважень для підтвердження правомірності своїх дій та рішень повинен надати докази вчинення особою правопорушення.

Натомість, відсутність таких доказів покладається в основу спростування висновку про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що матеріали справи містять відеозапис, який долучений відповідачем до апеляційної скарги.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що вказаний відеозапис надавався до суду першої інстанції та був досліджений судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції оглянув відеозапис, наданий відповідачем до апеляційної скарги. Відеозапис містить відеоінформацію, згідно якої вбачається що автомобіль в темний час доби перетнув подвійну смугу та здійснив поворот на ліво при цьому патрульний автомобіль здійснював переслідування автомобілю (н/з НОМЕР_1 ) до його зупинки.

Колегія суддів апеляційної інстанції надаючи оцінку вказаному відеозапису не може визнати його належним доказом, оскільки в постанові серії НК №408308 від 06.04.2019 року про притягнення особи до адміністративної відповідальності не зазначено технічний засіб, за допомогою якого було вчинена фіксація правопорушення.

Не зазначення в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності технічного запису, яким зафіксовано правопорушення перешкоджає притягненню порушника до адміністративної відповідальності, оскільки постанова серії НК №408308 від 06.04.2019 року оформлена не у відповідності до норм КУПАП.

Так, в силу ст. 283 КуПАП, постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності повинна містити технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис.

Зокрема така правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року, справа № 337/3389/16а.

Згідно із ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Не зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, є порушенням приписів статті 283 КУпАП, оскільки частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже, можна дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до норм КУПАП, що безумовно перешкоджає притягненню особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий запис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення, та не підтверджує безпосередньо факту вчинення правопорушення.

Зокрема, у постанові про накладення адміністративного стягнення потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

При цьому слід зазначити, що бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Отже, відповідач не довів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина також ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення відповідачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

В позові позивач зазначав, що у зв`язку з тим, що він Правила дорожнього руху України не порушував, то відповідач не мав права звертатись до нього з вимогою щодо пред`явлення водійського посвідчення.

З цього приводу, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що в силу п. 2.4 ПДР, на вимогу поліцейського водій, повинен зупинитися з дотриманням Правил дорожнього руху та пред`явити до перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

Таким чином на вимогу поліцейського водій зобов`язаний зупинитися та пред`явити поліцейському посвідчення водія.

Отже, доводи позивача про відсутність у поліцейського правових підстав вимагати у водія пред`явлення водійського посвідчення є необґрунтованими.

Натомість, оформлення постанови серії НК №408308 від 06.04.2019 року не у відповідності до норм КУПАП, перешкоджає притягненню позивача до адміністративної відповідальності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, та не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин та результати апеляційного розгляду, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області сержанта поліції Єрис Поліни Сергіївни на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2019 залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.08.2019 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови виготовлено 18.10.2019.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко