Справа № 461/7256/16-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 жовтня 2019 року

Київ

справа №461/7256/16-а

провадження №К/9901/43325/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білак М. В., Калашнікової О. В.

розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу

за позовом ОСОБА_1 до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: виконавчий комітет Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство «Львівавтодор», інженер відділу з паркування Львівського комунального підприємства «Львівавтодор», про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року, постановлену у складі колегії суддів: Качмара В. Я. (головуючий), Багрія В. М., Ніколіна В. В.

І. Обставини справи

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (надалі також відповідач) у якому, з урахуванням змінених позовних вимог, просила скасувати постанову адміністративної комісії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради (надалі також Адміністративна комісія) від 21 липня 2016 року № 140 і закрити провадження у справі.

2. Галицький районний суд м. Львова постановою від 13 вересня 2017 року у задоволенні позову відмовив.

3. Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 7 листопада 2017 року скасував постанову Галицького районного суду м. Львова від 13 вересня 2017 року в частині відмови у задоволенні позову про скасування постанови Адміністративної комісії від 21 липня 2016 року № 140 і прийняв нову постанову, якою позов у цій частині задовольнив: скасував постанову Адміністративної комісії від 21 липня 2016 року № 140; у решті постанову суду першої інстанції залишив без змін.

4. У подальшому, в грудні 2017 року представник позивача звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5250,00 гривень.

5. Львівський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 6 лютого 2018 року у задоволенні вказаної заяви відмовив.

6. Ухвалюючи таке рішення, апеляційний суд виходив із її безпідставності, зазначивши, що: ні представник Гораль А. Р. , ні адвокат Марків Р. Б. не брали участі у судових засіданнях під час апеляційного розгляду справи; у матеріалах справи до подання вказаної заяви були відсутні документи, що підтверджували факт надання адвокатом Марківим Р. Б. та представником Горалем А. Р. , як помічником адвоката, правової допомоги ОСОБА_1 ні у Договорі, ні в Додатковій угоді № 1 окремо не визначено види та вартість послуг, які надавалися помічником адвоката, що у справі виступав представником позивача за довіреністю; за Актом № 3 усі юридичні послуги пов`язані з розглядом справи надавались адвокатом Марківим Р. Б., який не брав безпосередньої участі у судових засіданнях в суді першої чи апеляційної інстанції, а також сам безпосередньо не вчиняв таких процесуальних дій, як наприклад ознайомлення з матеріалами справи.

ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції

7. Позивач, уважаючи ухвалу про відмову в ухваленні додаткового судового рішення постановленою з порушенням норм процесуального права, подав касаційну скаргу.

8. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення й ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5250,00 гривень.

9. Відзивів на касаційну скаргу не надійшло.

ІІІ. Оцінка Верховного Суду

10. За правилом пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

11. Відповідно до статті 87 КАС України в редакції, яка була чинна на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать:

1) витрати на правову допомогу;

2) витрати сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз;

4) витрати, пов`язані з проведенням огляду доказів на місці та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

12. Згідно зі статтею 90 вказаного Кодексу до витрат на правову допомогу відносяться витрати, пов`язані з оплатою допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які надають правову допомогу за договором.

13. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом (частина третя зазначеної статті).

14. Відповідно до статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який був чинним на час розгляду цієї справи по суті в судах першої й апеляційної інстанцій, розмір компенсації витрат на правову допомогу в адміністративних справах, в яких така компенсація виплачується суб`єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

15. Таким чином, право на відшкодування витрат на правову допомогу передбачено лише за участь адвоката (представника) у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

16. При цьому чинні на час розгляду цієї справи по суті в судах першої й апеляційної інстанцій законодавчі приписи не містили положень щодо включення до витрат на правову допомогу послуг помічника адвоката.

17. Як установив апеляційний суд, представником позивача на час розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанції виступав Гораль А. Р. , повноваження якого підтверджувались довіреністю від 24 листопада 2016 року, тоді як договір від 5 листопада 2016 року про надання правової допомоги (договір про надання послуг представника в кримінальному, цивільному, адміністративному та господарському процесах) укладено із адвокатом Марківим Р. Б. Пунктом 2 додаткової угоди № 1 до вказаного договору визначено, що відповідно до неї сторони Договору ( ОСОБА_1 та адвокат Марків Р. Б.) погоджують можливість виконання зобов`язань адвоката Марківа Р. Б. особисто, або помічником адвоката Гораль А. Р.

За змістом акта приймання-передачі наданих послуг від 4 грудня 2017 року № 3 в останньому наведено види робіт, що надавались адвокатом Марківим Р. Б., вартість наданих ним послуг за таким актом становить 5000 гривень, які ОСОБА_1 оплатила.

Крім цього, у заяві про ухвалення додаткового судового рішення представник позивача Гораль А. Р. зазначив і те, що позивачем 24 листопада 2016 року за виготовлення довіреності на представництво ним її інтересів сплачено 250 грн, що підтверджується відповідною довідкою приватного нотаріуса.

Водночас ні представник Гораль А. Р. , ні адвокат Марків Р. Б. не брали участі у судових засіданнях під час апеляційного розгляду справи.

У матеріалах справи до подання розглядуваної заяви про ухвалення додаткового судового рішення були відсутні документи, що підтверджували факт надання адвокатом Марківим Р. Б. та представником Горалем А. Р. , як помічником адвоката правової допомоги ОСОБА_1

Разом з тим, за актом приймання-передачі наданих послуг від 4 грудня 2017 року № 3 усі юридичні послуги пов`язані з розглядом справи надавались адвокатом, який не брав безпосередньої участі у судових засіданнях в суді першої чи апеляційної інстанції, а також сам безпосередньо не вчиняв таких процесуальних дій, як наприклад ознайомлення з матеріалами справи.

ІV. Висновки

18. Проаналізувавши фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції, враховуючи неузгодженість із вимогами чинного у відповідний період процесуального закону включення позивачем до витрат на правову допомогу послуг помічника адвоката, Верховний Суд дійшов висновку про обґрунтованість висновку апеляційного суду щодо відсутності підстав для задоволення поданої представником позивача заяви про ухвалення додаткового судового рішення.

19. Доводи касаційної скарги вказаного висновку не спростовують.

20. При цьому в силу вимог частин першої, другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

21. Отже, Верховний Суд констатує, що оскаржуване судове рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм процесуального права.

22. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

VII. Судові витрати

23. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 6 лютого 2018 року у справі № 461/7256/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

О. В. Калашнікова