Справа № 686/21322/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/21322/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Стефанишин С.Л.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

30 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову від 06.07.2019 року серії ЕАВ №1301925 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену молодшим лейтенантом поліції Малімоном Д.О. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана постанова винесена незаконно, притягнення його до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням п.12.9.6 ПДР є безпідставним.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення суду від 25 вересня 2019 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29. та/або 3.31 встановлені з порушенням Правил вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час, та місце апеляційного розгляду справи, повноважних представників в судове засідання не направили.

З огляду на викладене, протокольною ухвалою колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

За таких умов, згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на таке.

Постановою серії ЕАВ №1301925 від 06 липня 2019 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу у розмірі 510 грн за перевищення швидкості на 57 км/год на автомобільному шляху М12 Стрий - Знам`янка (276 км) в зоні дії встановленого дорожнього знаку 3.29 ПДР "Обмеження швидкості руху", порушення п.12.9 ПДР.

Не погоджуючись з даною постановою, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ч.3 ст. 122 КпАП України підтверджується належними та допустимими доказами.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Положеннями ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

В пункті 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 ПДР , у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

За приписами ч. 3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, відповідач під час провадження у справі про адміністративне правопорушення, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова, згідно ст. 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах, а не на припущеннях.

Доводи апелянта зводяться до того, що разом із знаком 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" має бути зображення відповідного дорожнього знаку , який попереджає про характер небезпеки та / або наближення до відповідного об`єкта, що в даному випадку, на думку позивача, відсутнє.

З даного приводу, колегія зазначає наступне.

Відповідачем до відзиву на позовну заяву додано фототаблицю, фото та CDдиск із записами приладу TruCAMLTI 20/20 (серійний номерТС00682) (а.с. 21-25).

Дослідивши надані відповідачем докази, судом встановлено, що на 276 км а/д М-12 "Стрий-Знам`янка" після знаку 3.29 "70" встановлено попереджувальний знак 1.22 "Перехрещення з другорядною дорогою". Перед знаком 3.29 "50" встановлено попереджувальний знак 1.32" Пішохідний перехід".

Відповідно до п. 10.3.1 ДСТУ 4100:2014 "Знаки дорожні", попереджувальні знаки застосовують для інформування учасників руху про характер небезпеки і розташування небезпечної ділянки дороги, рух якою потребує вжиття заходів відповідно до попередження на знаках, в тому числі і до здійснення руху автомобіля із відповідною швидкістю. Водночас ДСТУ 4100:2014 "Знаки дорожні " передбачає можливість встановлення дорожніх знаків як на одній опорі, так і послідовно.

Отже, в даному випадку, знаки 3.29 встановлені послідовно із знаками, які попереджають про характер небезпеки, а тому посилання позивача на ту обставину, що разом із дорожнім знаком 3.29 має бути знак попереджувального характеру та посилання на п. 12.10 Правил дорожнього руху є безпідставними.

Тож, відповідачем вірно кваліфіковано допущене позивачем перевищення швидкості за ч. 3 ст. 122 КУпАП, оскільки з урахуванням допустимої похибки приладу TruCamLTI 20/20 позивачем перевищено допустиму швидкість у населеному пункті на понад 50 км/год.

При цьому, доказів, які б спростовували факт відсутності такого порушення позивачем не надано та не наведено.

Крім того, з досліджених судом апеляційної інстанції матеріалів відеофіксації з камер нагрудного реєстратора видно, що позивачу роз`яснювались його права та обов`язки як особи, що притягається до адміністративної відповідальності та повідомлено про допущене правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова від 06.07.2019 року серії ЕАВ №1301925 винесена за наявності достатніх для цього підстав і адміністративне стягнення на позивача накладено в межах санкції частини 3 ст. 122 КУпАП.

З огляду на зазначене, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не допустив порушення норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а тому вимоги апеляційної скарги не можуть бути задоволені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 вересня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 жовтня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Біла Л.М.