Справа № 360/1847/19
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м.Київ

справа №360/1847/19

провадження №К/9901/24370/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: А.І. Рибачука, Желєзного І.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 (суддя Басова Н.М.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 (головуючий суддя Гайдар А.В., судді Казначеєв Е.Г., Компанієць І.Д.)

у справі №360/1847/19

за позовом Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Державного підприємства "Первомайськвугілля"

про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У квітні 2019 року Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного підприємства "Первомайськвугілля", в якій просило суд стягнути з Державного підприємства "Первомайськвугілля" на користь Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів 8760520,17 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2018 році та 36794,17 грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив законодавство у сфері працевлаштування осіб з інвалідністю.

3. Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 у справі №360/1847/19 у задоволенні позову відмовлено.

4. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №360/1847/19 рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 у справі №360/1847/19 залишено без змін.

5. Луганське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів з вказаними судовими рішеннями не погодилося, тому звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №360/1847/19 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

6. Ухвалою Верховного Суду від 05.09.2019 відкрито касаційне провадження у справі №360/1847/19.

7. До Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від Державного підприємства "Первомайськвугілля", в якому відповідач просить суд залишити без задоволення касаційну скаргу, а судові рішення залишити без змін.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Державне підприємство "Первомайськвугілля" є юридичною особою, зареєстрованою 31.03.2003, 27.07.2004 за №0000004 Попаснянською районною Державною адміністрацією Луганської області, має відокремлені підрозділи, з 22.11.2018 знаходиться в стані припинення за рішенням заставників.

9. Державне підприємство "Первомайськвугілля" зареєстровано у Луганському обласному відділенні Фонду соціального захисту інвалідів 06.03.2012 за №44/121/1, що підтверджується довідкою про реєстрацію роботодавця у відділенні Фонду соціального захисту інвалідів від 06.03.2012 №1553.

10. Згідно зі звітом про зайнятість та працевлаштування інвалідів Державного підприємства "Первомайськвугілля" за 2018 рік від 25.02.2019 форми № 10-ПІ, наданого до Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) становить 4662 особи, з них кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст.19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" - 186 осіб.

11. Позивачем нараховано адміністративно-господарську санкцію за невиконання Державним підприємством "Первомайськвугілля" нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю за 2018 рік у розмірі 8760520,17 грн та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у сумі 36794,17 грн.

12. Листом від 06.03.2018 № 03-10/223 позивач попередив відповідача про нарахування адміністративно-господарської санкції у розмірі 8760520,17 грн.

13. На запит Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 06.03.2019 №04-02/219 Попаснянським районним центром зайнятості надано інформацію від 12.03.2019 №24-06/213, якою повідомлено, що Державне підприємство "Первомайськвугілля" та його структурні підрозділи протягом 2018 року щомісячно надавали відомості про вільні робочі місця, на які можливе працевлаштування осіб з інвалідністю. Відмов підприємств у працевлаштуванні інвалідів в центрі зайнятості не було. Також повідомлено, що замовлень на професійне навчання для осіб з інвалідністю від Державного підприємства "Первомайськвугілля" та його структурних підрозділів не надходило.

14. Несплата відповідачем адміністративно-господарських санкцій стала підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

15. Суди першої та апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходили з того, що відповідач вжив усіх залежних від нього заходів щодо утворення робочих місць для працевлаштування інвалідів, про які повідомлено державну службу зайнятості, він не може бути притягнений до адміністративно-господарської відповідальності. При цьому суди зазначили, що підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю у разі вчинення передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на їх працевлаштування, а саме - розроблення необхідних заходів по створенню робочих місць для осіб з інвалідністю, інформування відповідних установ про вакантні посади для осіб з інвалідністю, проте їх не працевлаштування з незалежних від підприємства причин (у зв`язку з відсутністю таких осіб, відмовою особи з інвалідністю від працевлаштування на підприємстві та бездіяльністю державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ

16. У касаційній скарзі позивач посилається на те, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків стосовно того, що подання звітності за формою №3ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» є належним виконанням нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю, тому скаржник зазначає, що вжиті відповідачем заходи не можна віднести до тих, що забезпечують фактичне працевлаштування особи з інвалідністю за основним місцем роботи у відповідного суб`єкта господарювання.

17. У відзиві на касаційну скаргу відповідач посилається на те, що у касаційній скарзі не вказано конкретних порушень норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржених рішень, а також вказує про те, що відповідачем не було відмовлено у працевлаштуванні інвалідів, а було вжито всіх можливих заходів щодо працевлаштування інвалідів на вакантні посади, тому підприємство не має нести відповідальність за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

18. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

19. Положенням про Фонд соціального захисту інвалідів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 14.04.2011 №129 передбачено, що Фонд соціального захисту інвалідів відповідно до покладених на нього завдань здійснює контроль за виконанням підприємствами нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів та сплатою ними адміністративно-господарських санкцій і пені.

20. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

При цьому, ч. 2 ст. 19 вказаного Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» встановлено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

21. Так, відповідно до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Частиною другою наведеної статті передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

22. Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

23. Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.

24. Відповідно до п. 2 Порядку подання підприємствами, установами, організаціями та фізичними особами, що використовують найману працю, звітів про зайнятість і працевлаштування інвалідів та інформації, необхідної для організації їх працевлаштування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2007 № 70 інформацію про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів роботодавці подають центру зайнятості за місцем їх реєстрації як платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття за формою, затвердженою Мінпраці за погодженням з Держкомстатом.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 затверджено Форму звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", яка подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше 10-ти робочих днів з дати відкриття вакансії(й). Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.

25. Наведене свідчить про те, що обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в частині першій статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».

Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

26. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач своєчасно подав Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2018 рік; відповідач та його відокремлені підрозділи (ВП "Вантажно-транспортне управління", ВП "ш.Гірська", ВП "ш.Золоте", ВП "ш.Карбоніт", ВП "ш.Тошківська", ВП "Автобаза", ВП "Спеціалізоване управління", Апарат управління) протягом 2018 року у відповідності до вимог Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого Наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013 № 316 з відповідними змінами, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 за №988/23520, подавав до Попаснянського районного центру зайнятості кожного місяця звіти про наявність вакансій форми № 3-ПН, в яких зазначав про наявність вільних робочих місць (вакантних посад) для працевлаштування інвалідів.

З довідки начальника ВП "Управління матеріально-технічного забезпечення" суди встановили, що останній не надавав інформацію до Первомайського центру зайнятості населення за формою 3 ПН (заявку на працевлаштування інвалідів), так як на підприємстві протягом 2018 року середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність склала 5 інвалідів при плані 3 чол. Середньооблікова чисельність працівників за 2018 р.=72 чол.х4%= 2,88=3чол.

Відповідачем сформовано довідку, з якої вбачається, що у ВП "Навчально-курсовий комбінат" ДП "Первомайськвугілля" виконується норматив з працевлаштування осіб з інвалідністю, середньооблікова чисельність працівників складає 12 осіб, працевлаштовано осіб з інвалідністю 1 працівник.

З довідки директора ВП "Управління зі збуту та контролю якості вугілля і стандартів" вбачається, що останній не надавав інформацію до Попаснянського центру зайнятості населення за формою 3 ПН (заявку на працевлаштування інвалідів), так як на підприємстві протягом 2018 року фактично працював 1 інвалід - ОСОБА_1 , середньооблікова чисельність працівників 2018 рік 22 чоловік 4% = 1 чоловік.

Відповідно до інформації зазначеної у довідці начальника ВП "Проектно-конструкторське бюро" вбачається, що останній повідомив ДП "Первомайськвугілля", що численність працюючих в підрозділі становить 4 (чотири) одиниці та згідно нормативів потреба в місцях для працюючих інвалідів відсутня.

Відповідно до наказу Державного підприємства "Первомайськвугілля" від 28.11.2014 № 16 припинено виробничу та фінансово-господарську діяльність відокремлених підрозділів Державного підприємства "Первомайськвугілля", що належать до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, які знаходяться на території населених пунктів де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а саме ВП "ш. Первомайська Західна", ВП "ш. Первомайська" та ВП "ш. Ломоватська".

Відповідно до наказу Державного підприємства "Первомайськвугілля" від 30.11.2014 № 20 припинено господарську діяльність: ВП "РМЗ ім.О.І.Бахмутського; ВП "Проектно конструкторське бюро".

На підставі інформації, зазначеної в листі Попаснянського районного центру зайнятості від 05.05.2019 №24-06/414, Державне підприємство "Первомайськвугілля" протягом 2018 року щомісячно надавало відомості про вільне робоче місце за посадою "головний гірник з обліку і аналізу травматизму", на яке можливе працевлаштування особи з інвалідністю. Відмов підприємства у працевлаштуванні особам з інвалідністю в центрі зайнятості не було. Також повідомлено, що представники Державного підприємства "Первомайськвугілля" приймали участь у Ярмарку вакансій для осіб з інвалідністю у листопаді 2018 року

27. Враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, відповідачем не було допущено жодних із наведених вище порушень, а тому відсутні підстави для сплати адміністративно-господарських стягнень.

28. Враховуючи те, що відповідачем були виконані вимоги Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо прийняття заходів для працевлаштування інвалідів, доказів того, що відповідач не створив робочі місця для інвалідів, відмовляв інвалідам у прийнятті на роботу, несвоєчасно надавав державній службі зайнятості інформацію щодо наявності вакансій, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, або несвоєчасно звітував Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Позивачем не надано, Суд погоджується з висновком судів попередніх інстанцій, що причини непрацевлаштування інвалідів не залежали від самого роботодавця, тому в його діях відсутній склад правопорушення і на нього не може бути покладена відповідальність за недотримання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів.

29. Зазначений висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постанові від 20.06.2011 у справі № 21-60а11, Верховного Суду, викладеними у постановах від 14.02.2018 у справі № 820/2124/16, від 28.02.2018 у справі №807/612/16, від 11.09.2018 у справі №812/1127/18, від 19.12.2018 у справі №812/1140/18, від 23.07.2019 у справі №820/2204/16, від 31.07.2019 у справі №812/1164/18.

30. Доводи касаційної скарги про те, що подання звітності за формою № 3ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» є неналежним виконанням нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю є необґрунтованими і не спростовують вірних висновків судів попередніх інстанцій.

31. Враховуючи зазначене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не спростовують вірних висновків судів попередніх інстанцій.

32. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

33. Оскільки Верховний Суд залишає без змін рішення судів попередніх інстанцій, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Луганського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - залишити без задоволення, а рішення Луганського окружного адміністративного суду від 25.06.2019 і постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі №360/1847/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя А.І. Рибачук

Суддя І.В. Желєзний