Справа № 640/12883/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 жовтня 2019 року № 640/12883/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом:

ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві

про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач), адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (надалі - відповідач), адреса: 04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, в якій позивач просить:

- зарахувати страховий стаж позивача у період роботи згідно трудової книжки з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року для призначення пенсії;

- зарахувати період проходження в рядах Радянської Армії з 30 травня 1984 року по 07 травня 1986 року до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії;

- визнати протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 03 квітня 2019 року за №69059/03 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити з 19 лютого 2019 року ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на 19 лютого 2019 року останньому виповнилося 55 років 11 місяців 10 днів та він, за його доводами, набув необхідного страхового стажу, який складає, на його думку, більше ніж 32 роки, з яких 5 років на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці. Такий страховий стаж, як вважає позивач, дозволяє призначити йому пенсію на пільгових умовах.

Так, 19 лютого 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення йому пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві від 03 квітня 2019 року позивачу відмовлено в перерахунку пенсії, у зв`язку з тим, що згідно поданих документів, загальний трудовий стаж позивача становить 25 років 11 місяців 14 днів, з них стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці - 3 роки 12 днів.

Також, у листі зазначено, що до трудового стажу не було зараховано період роботи згідно трудової книжки з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року, оскільки в записі про звільнення з роботи застаріла печатка, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Позивач з вказаною відмовою не погоджується, оскільки вважає, що ним подано до управління трудову книжку, в якій відображено періоди його трудової діяльності з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року на шахті, завірені уповноваженою особою та печаткою відділу кадрів підприємства.

При цьому, позивач послався й на те, що відмова відповідача у зарахуванні в страховий стаж періоду роботи з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року з підстав «застарілої» печатки суперечить вимогам Інструкції та діючому законодавству України.

Також, позивач послався й на те, що записами у трудовій книжці підтверджується, що на момент призову на службу до рядів Радянської Армії він працював проходчиком 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, а тому період проходження службу в рядах Радянської Армії з 30 травня 1984 року по 07 травня 1986 року має бути зарахований до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає відмову відповідача у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах протиправною та такою, що суперечить діючому законодавству, що стало підставою для звернення до адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву послався на те, що 19 лютого 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві з заявою про призначення пенсії за віком за Списком №1 згідно пункту 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до поданих документів страховий стаж позивача становить 25 років 11 місяців 14 днів, з них за Списком №1 - 3 роки 12 днів, до пільгового стажу включено період з 11 січня 1982 року по 29 травня 1984 року та з 11 липня 1986 року по 03 березня 1987 року.

Стосовно зарахування періоду проходження служби в рядах Радянської Армії з 30 травня 1984 року по 07 травня 1986 року до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії представник відповідача зазначив, що умовою для зарахування часу проходження строкової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.

Також представник відповідача послався на те, що за умови зарахування до пільгового стажу періоду проходження служби в рядах Радянської Армії становить 4 роки 11 місяців 18 днів, що є недостатнім в розумінні статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Стосовно зарахування страхового стажу у період роботи з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року для призначення пенсії, представник відповідача послався на те, що постановою Верховної Ради України від 19 лютого 1992 року «Про Державний Герб України» зображення Державного герба України було обов`язковим для печаток органів державної влади і державного управління, штампах державних установ, але відповідно до запису трудової книжки від 31 травня 1997 року про звільнення позивача за переводом до філіалу "Донавтомет" СО «Донкавамет» скріплено печаткою УРСР.

З огляду на вищевикладене, представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 серпня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва виходить з наступного.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 лютого 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві з заявою про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (Т.1, арк. 31).

До вказаної заяви позивачем було додано, у тому числі, копію трудової книжки (Т.1, арк. 41-47), з якої вбачається, що позивач працював у період з 11 лютого 1982 року 29 травня 1984 року працював на різних посадах шахти «Глибока» ВО «Донецьквугілля», яка в подальшому увійшла у склад Ш/у імені газети «Соціалістичний Донбас», саме з цього підприємства позивач наказом №891к від 01 червня 1984 року з 29 травня 1984 року звільнений з посади проходчика 4 розряду з повним підземним робочим днем у зв`язку з призовом в ряди Радянської Армії. У період з 30 травня 1984 року по 07 травня 1986 року проходив службу в рядах Радянської Армії та з 11 липня 1986 року прийнятий до Шахтоуправління «Соціалістичний Донбас» п/о «Донецьквугілля» проходчиком 5 розряду.

Більш того, з копії трудової книжки вбачається, що у період з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року позивач працював на різних посадах у Донецькому виробничому об`єднанні «Донецьквторцветмет» у плавильному цеху та у створеному структурному підрозділі «Донкавамет».

Наказом №205к від 30 травня 1997 року звільнений за переведенням до філіалу «Донавтомет» СП «Донкавамет».

Суд звертає увагу, що основним видом діяльності Донецького виробничого об`єднання «Донецьквторцветмет» та створеного структурного підрозділу «Донакавамет» було оброблення металевих відходів та брухту та вказані підприємства не мали статуса державних підприємств (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch), позивач, при цьому, працював на різних посадах у плавильних цехах цих підприємств.

Листом від 03 квітня 2019 року №69059/03 (Т.1, арк. 33-34) Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві повідомило позивача про відсутність підстав для призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, а також зазначено, що згідно поданих документів, загальний страховий стаж становить 25 років 11 місяців 14 днів, з них стажу на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці 3 роки 12 днів, також позивачу було рекомендовано звернутись за призначенням пенсії зі зниженням пенсійного віку за Списком №1 при досягненні 57 років.

Також, у вказаному листі зазначено й про те, що до страхового стажу не було зараховано період роботи згідно трудової книжки з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року, оскільки в записі про звільнення з роботи застаріла печатка, що не відповідає вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Суд звертає увагу, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві не надано копії відповідного рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, в той же час, відповідачем надано суду розрахунок стажу позивача, з якого вбачається, що позивач має трудовий стаж - 32 роки 5 місяців 11 днів, страхового стажу - 32 роки 6 місяців 20 днів, період військової служби - 1 рік 11 місяців 6 днів, стаж роботи позивача з урахуванням військової служби за Списком №1 складає 4 роки 11 місяців 18 днів (Т.1, арк. 51,52).

Наведене свідчить, що відповідачем зараховано до стажу за Списком №1 період проходження військової служби позивачем з 30 травня 1984 року по 07 травня 1986 року, проте, не зараховано до страхового стажу період роботи з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року.

За твердженнями позивача, зарахування періоду роботи з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року надає йому право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку за Списком №1.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Підпунктами 4, 23 частини 1 Європейської соціальної хартії від 03 травня 1996 року, ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Європейської соціальної хартії (переглянутої) № 137-V 14 вересня 2006 року визначено, що всі працівники мають право на справедливу винагороду, яка забезпечить достатній життєвий рівень для них самих та їхніх сімей та кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-XII та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

Частинами 1-2 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

У відповідності до частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Підпунктом 1 пункту 2 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У відповідності до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

Наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для виникнення в особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII є набуття нею відповідного стажу при виконанні робіт, передбачених Списком № 1.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2 постанови Верховної Ради України «Про Державний герб України» від 19 лютого 1992 року №2137-ХІІ зображення Державного герба України поміщується на печатках органів державної влади і державного управління, грошових знаках та знаках поштової оплати, службових посвідченнях, штампах, бланках державних установ з обов`язковим додержанням пропорцій зображення герба, затвердженого пунктом 1 цієї Постанови.

Тобто, обов`язковість поміщення зображення Державного герба України передбачена лише на печатках органів державної влади і державного управління, проте, чинним законодавством не було передбачено обов`язковості зображення Державного герба України на печатках підприємств, установ або організацій, які не є державними, що дозволяє суду дійти висновку, про те, що відповідач, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії з підстав «застарілої печатки» підприємства, яка проставлена у трудовій книжці ОСОБА_1 на записі про звільнення з структурного підрозділу «Донкавамет» у 1997 році, діяв не у порядок та спосіб, визначені діючим законодавством України, оскільки законодавством не передбачено такої підстави для відмови у призначенні пенсії та незарахуванні періоду роботи до страхового стажу, , як «застаріла печатка» підприємства.

Більш того, частиною 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Проте, судом встановлено та не спростовано відповідачем, що працівниками управління не були вчинені дії, направлені на з`ясування умов праці позивача, зокрема, щодо підтвердження періоду роботи останнього у структурному підрозділі «Донкавамет», у разі виникнення сумнівів щодо дійсності записів про роботу позивача у трудовій книжці, що також є порушенням вимог чинного законодавства України з боку відповідача.

Також, у відповідності до статті 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

Частиною 5 статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV передбачено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

При цьому, пунктом 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Тобто, чинним законодавством України встановлено певний порядок розгляду документів на призначення пенсії, зокрема, органи Пенсійного фонду України за наслідками розгляду цих документів повинні винести рішення або про призначення пенсії, або про відмову у її призначенні, а особі, якій відмовлено у призначенні пенсії, видати або направити відповідне повідомлення.

Проте, суд ще раз звертає увагу, відповідачем до відзиву на позовну заяву не додано копії рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, що дозволяє суду зробити висновок, що таке рішення взагалі відповідачем не виносилось.

Більш того, суд звертає увагу, що повідомлення про відмову у призначенні пенсії, оформлене листом від 03 квітня 2019 року №69059/03 не містить порядку оскарження такого рішення, що також суперечить вимогам законодавства.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не повно, не всебічно та не об`єктивно розглянуто документи, що дають право на одержання пенсії, не вчинено дій щодо витребування від відповідних підприємств, установ або організацій необхідних документів, які підтверджують стаж роботи позивача у період з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року, а також порушено процедуру розгляду заяви позивача про призначення пенсії в частині невинесення відповідного рішення про відмову у її призначенні та не зазначення у повідомленні порядку оскарження такого рішення, а тому, позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В той же час, суд зазначає, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що відповідачем оспорюється або не визнається факт зарахування до пільгового стажу роботи на пільгових умовах за Списком №1 проходження військової служби у рядах Радянської армії у період з 07 травня 1984 року по 07 травня 1986 року, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві зарахувати вказаний період до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно позовних вимог щодо скасування рішення відповідача, викладеного у формі листа №69059/03 від 03 квітня 2019 року, суд приходить до висновку про їх необґрунтованість та відсутність правових підстав для їх задоволення, у зв`язку з тим, що під час розгляду справи було встановлено, що вказаний лист є повідомленням позивача про відмову у призначенні пенсії, яке оформлене з порушенням вимог статті 82 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, а не рішенням у розумінні чинного законодавства України, тобто, само по собі, вказане повідомлення не створює для позивача будь-яких обов`язків та безпосередньо не порушує його права.

Стосовно позовних вимог щодо зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV періоду роботи: з 24 березня 1987 року по 31 травня 1997 року, суд приходить до висновку, що вони є передчасними і призведуть до втручання в дискреційні повноваження відповідача щодо обчислення сумарного стажу роботи, зокрема пільгового, для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV, суд приходить до висновку про їх передчасність, оскільки судом встановлено, що відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з порушенням порядку розгляду документів позивача, зокрема, не витребувавши усі необхідні документи для такого призначення від підприємств, установ, організацій, на яких працював позивач, а тому суд, з урахуванням частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України та з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

Інші доводи та аргументи учасників не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 9, ст. 72, ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази суд дійшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, зокрема, про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV та про вихід за межі позовних вимог й зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві повторно розглянути заяву позивача від 19 жовтня 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі, а також про відмову у задоволенні інших позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 768.40 грн. Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати у розмірі 384,20 грн.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6-10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058-IV.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 19 лютого 2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV, з урахуванням висновків суду у даній адміністративній справі.

4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) документально підтверджені судові витрати у розмірі 384,20 грн (триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16, )

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Н.В. Клочкова