Справа № 743/1822/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/1822/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Бєлової Л.В.,

за участю секретаря Юрковець А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2019 р. у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області до Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

ВСТАНОВИЛА

Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області звернулось до суду з позовом про продовження строку затримання громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 .

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2019 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що позивачем не направлялись запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням кольорової фотокартки та належним чином заповненої анкети.

Крім того, міграційною службою не надано доказів того, що ним взагалі направлялись листи на адресу країни походження відповідача.

Перевіривши повноту встановлення місцевим загальним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов наступного.

Судом попередньої інстанції встановлено, що що рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 04.04.2019 року відповідача затримано з метою ідентифікації та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України до 03.10.2019 року включно.

Як зазначено у позовній заяві, позивач звертався до Чернігівського ПТПІ з проханням заповнити анкету з метою документування відповідача сертифікатом на повернення в країну походження, проте відповідач від заповнення анкети відмовився з особистих міркувань.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" від 22.09.2011 № 3773-VI (надалі за текстом - Закон № 3773-VI), який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст. 1 Закону № 3773-VI визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 вказаного Закону № 3773-VI строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Пунктом 2 частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства затримання з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Частинами 11 -13 названої статті Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Інструкцію про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України № 353/271/150 від 23 квітня 2012 року (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22 січня 2018 року № 38/77) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 р. за № 806/21119 (надалі за текстом - "Інструкція").

Пунктом 1 Розділу VI цієї Інструкції передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування. З цією метою до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство. У разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС. Якщо від компетентних органів країни походження іноземця не надходить відповідь, запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач 10.06.2019 року та 02.09.2019 року звертався до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України з листами про надання можливості заповнити анкету встановленого зразка з метою подальшого виготовлення сертифікату та повернення до Народної Республіки Бангладеш.

Листом Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України від 04.09.2019 року №1302/09-02 повідомлено позивача, що, зокрема відповідачу було запропоновано заповнити анкету встановленого зразка з метою подальшого виготовлення сертифікату та повернення до країни походження, однак вказаний іноземний громадянин відмовився від заповнення анкети на написання будь-якої заяви, з особистих міркувань.

Водночас, будь-яких письмових доказів про відмову відповідача від ідентифікації, позивачем не надано.

Тобто, на протязі шести місяців позивач не вчинив жодних дій, передбачених Інструкцією, щодо ідентифікації та документування відповідача.

Таким чином, у даній ситуації відсутні передбачені частиною 11 статті 289 КАС України умови, за яких може бути продовжений строк затримання відповідача.

При цьому, колегія суддів ураховує положення пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема коли законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позову.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА

Апеляційну скаргу Громадянина Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Л.В. Бєлова