Справа № 420/751/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/751/19
Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.

при секретарі Жигайлової О.Е.

за участю апелянта ОСОБА_1 ,

представника апелянта ОСОБА_2 ,

представника відповідача Копиця С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року, ухвалене у відкритому судовому засіданні о 16:35 год у м.Одесі в порядку загального позовного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2019 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеської області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.20l5 по 31.12.2015 року, що була проведена ГУ ДФС в Одеській області у період з 20.11.2018 по 26.11.2018 року за відсутності факту ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про проведення перевірки; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 21.01.2019 року, яким ОСОБА_1 було збільшено грошове зобов`язання на загальну суму 523 922, 30грн., з них: податкового зобов`язання 419 137, 84 грн., та штрафних санкцій на суму 104 784,46 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 21.01.2019 року, яким ОСОБА_1 було збільшено грошове зобов`язання на загальну суму 39 979, 30 грн., з них: податкового зобов`язання 31 983,44 грн., та штрафних санкцій на суму 7 995,86 грн.

В обґрунтування позову зазначається, що невиконання відповідачем вимог щодо повідомлення позивача про перевірку до початку її проведення тягне за собою визнання такої перевірки незаконною. Також зазначалось, що перевірку проведено без дослідження та врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить повністю скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. Доводами апеляційної скарги зазначено, що у відповідача не виникло права на проведення документальної позапланової перевірки, що була розпочата 20.11.2018 року, як це вбачається за акту №2613/15-32-13-05/ від 28.11.2019 року, оскільки поштове відправлення №474 було повернуто (вручено) відповідачу 24.11.2018 року, тобто, після початку проведення перевірки, тому відповідач знав про те, що позивачу не відомо про проведення перевірки. Крім того, апелянт зазначає, що кредитний договір було укладено в іноземній валюті, проте на дату прощення боргу було змінено валюту зобов`язання - позивач сплатила банку 860 000 грн. відповідно до рішення кредитного комітету, Договором про прощення боргу зафіксовано розмір заборгованості, що залишилася та що була прощена в розмірі 2 132 229,20 грн.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідачем до суду не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1. ст.20, пп.78.1.2 п.78.1.ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового Кодексу України та наказу ГУ ДФС в Одеській області №7952 від 17.10.2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача за період з 01 січня 2015р. по 31 грудня 2015 року.

Згідно з АІС ЦБД ДРФО в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року ППФО ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом від ГТУАТ «ФІДОБАНК», , у сумі 2132229,20грн.

На запит ГУ ДФС в Одеській області ПУАТ «ФІДОБАНК» листом від 25.09.2018р. №2499АК підтверджено отримання доходу ОСОБА_1 у сумі 2132229,20 грн., як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_1 із відображенням відомості щодо зазначеного доходу у податковому розрахунку по формі 1 ДФ за ознакою доходу « 126».

Окрім того, ПУАТ «ФІДОБАНК» зазначає, що анулювання (прощення) заборгованості мало місце прощення саме суми основного боргу (тіло кредиту) у сумі 100 024,52 доларів США. При цьому звертає увагу, що додаткова угода про конвертацію валютного кредиту в національну валюту між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 не укладалася, а відтак зміни валюти, зобов`язання за кредитним договором з іноземної валюти в гривню не здійснювалось.

В листі банку вказано на належне повідомлення ОСОБА_1 про суми прощеного боргу та про обов`язок задекларувати дохід і самостійно сплатити суму податків, що підтверджується копією договору про анулювання (прощення) боргу з власноручним підписом боржника.

Відповідно до вимог п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст.171, п.179.1 ст.179 ПК України ППФО ОСОБА_1 повинна подати до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеський області податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік у строки відповідно до п.49,18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за ставками відповідно до п. 167.1 ст.167 ПК України у строки відповідно до п.179.7 ст.179 ПК України.

В порушення вимог п.п.162.1.1 п. 162,1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст.,171, п.179.1 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України станом на дату складання акту податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ППФО ОСОБА_1 . не надана.

В порушення вимог п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України станом на дату складання акту податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 419 137,84 грн. до бюджету не сплачено.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що податковим органом проведено перевірку позивача з дотримання вимог, встановлених податковим законодавством. Також, суд дійшов висновку, що Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки Головним управлінням ДФС в Одеській області не дотримано порядок проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, так як позивач не була повідомлена про проведення перевірки, відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підстави для проведення документальної позапланової перевірки визначені в пункті 78.1 статті 78 ПК України.

Так, відповідно до пп. 78.1.13 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється у разі у разі отримання інформації про ухилення податковим агентом від оподаткування виплаченої (нарахованої) найманим особам (у тому числі без документального оформлення) заробітної плати, пасивних доходів, додаткових благ, інших виплат та відшкодувань, що підлягають оподаткуванню, у тому числі внаслідок неукладення платником податків трудових договорів з найманими особами згідно із законом, а також здійснення особою господарської діяльності без державної реєстрації. Така перевірка проводиться виключно з питань, що стали підставою для проведення такої перевірки.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: - направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку.

Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу; - копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Порядок та особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені у статті 79 ПК України.

Так, згідно з пунктом 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу.

За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, відповідно до пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апелянта про те, що у відповідача не виникло права на проведення документальної позапланової перевірки з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту №2613/15-32-13-05/ від 28.11.2019 року проведення документальної позапланової невиїзної перевірки розпочалося з 20.11.2018 р. по 26.11.2018 р.

Судом встановлено, що поштове відправлення з направленням наказу та повідомленням про проведення перевірки поштовим відправленням №474 було повернуто (вручено) відповідачу 24.11.2018 року, тобто, після початку проведення перевірки, що також не заперечується відповідачем у справі.

Таким чином, спростовуються доводи відповідача про своєчасне направлення на адресу позивача наказу про проведення перевірки до її початку, оскільки не узгоджуються з вимогами вищенаведених норм податкового законодавства, так як за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими платник має бути обізнаним, а й отримання ним зазначених відомостей.

Крім того, колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу, що однією з умов для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у відповідності до вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України є вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Відповідач вважає, що ОСОБА_1 була сповіщена про проведення перевірки з дотримання вимог, встановлених податковим законодавством, оскільки відповідачем було направлено поштове відправленням №474, яке було повернуто, а тому таке відправлення вважається врученим.

Однак, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 10 січня 2002 року № 10-р «Про національного оператора поштового зв`язку» АТ «Укрпошта» є національним оператором поштового зв`язку.

Закон України від 04 жовтня 2001 року № 2759-III «Про поштовий зв`язок» (далі - Закон про поштовий зв`язок) згідно його преамбули визначає правові, соціально-економічні та організаційні основи діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку, а також регулює відносини між органами державної влади та органами місцевого самоврядування, операторами поштового зв`язку і користувачами їх послуг.

Відносини у сфері надання послуг поштового зв`язку регулюються Конституцією України, цим та іншими законами України і прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (частина перша статті 2 Закону про поштовий зв`язок).

Абзац другий та восьмий частини першої статті 3 Закону про поштовий зв`язок основними засадами діяльності у сфері надання послуг поштового зв`язку зазначають захист інтересів користувачів у сфері надання послуг поштового зв`язку та єдність правил, стандартів і норм у сфері надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з абзацами шістнадцятим та дев`ятнадцятим частини першої статті 1 Закону про поштовий зв`язок пересилання поштових відправлень - сукупність операцій з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень. послуги поштового зв`язку - продукт діяльності оператора поштового зв`язку з приймання, обробки, перевезення та доставки (вручення) поштових відправлень, виконання доручень користувачів щодо поштових переказів, банківських операцій, спрямований на задоволення потреб користувачів.

Оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх поштових відправлень, до яких, зокрема, належать рекомендовані листи (абзац четвертий пункту 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 в редакції, чинній на момент направлення копії відповідного судового рішення (далі - Правила). Рекомендованим поштовим відправленням є, зокрема, реєстрований лист, який приймається для пересилання без оцінки відправником вартості його вкладення (абзац двадцять сьомий пункту 2 Правил). У разі подання для пересилання, зокрема, реєстрованого поштового відправлення з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу (абзац перший пункту 62 Правил).

Згідно із абзацом восьмим пункту 2 Правил вручення поштового відправлення - виробнича операція, яка полягає у видачі поштового відправлення одержувачу.

Відповідно до абзацу вісімнадцять пункту 2 Правил повідомлення про вручення поштового відправлення - повідомлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище одержувача.

Рекомендовані листи приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення .

Відповідно до абзацу третього пункту 116 Правил у разі невручення рекомендованого листа з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Відповідно до п. 42.2. ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Таким чином, ані Закон про поштовий зв`язок, ані Правила не передбачають для поштових повідомлень, направлених рекомендованим листом, довідки із зазначенням причини повернення - «за закінченням встановленого строку зберігання», яка засвідчується підписом працівника поштового зв`язку та відбитком календарного штемпеля. Зазначене за своїм сутнісним змістом не є причиною невручення, а є причиною повернення.

З зазначених норм права випливає, що у разі повернення рекомендованого листа, мають зазначатись причини невручення, а не причини повернення такого рекомендованого листа.

Згідно п.42.4. ПК України, платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не було дотримано вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України щодо вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, що є підставою для визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої перевірки.

Аналогічний правовий висновок викладено у в постанові Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі №804/3006/17.

З огляду на викладене, відповідачем передчасно було прийнято оскаржені податкові повідомлення-рішення, що свідчить про їх неправомірність та наявність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведені положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні постанови припустився порушень норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 травня 2019 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеської області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків фізичної особи ОСОБА_1 за період з 01.01.20l5р. по 31.12.2015р.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 21.01.2019 року та № від 21.01.2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_1 , сплачений судовий збір за подання позову та апеляційної скарги, у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30.10.2019 року.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик