Справа № 160/5298/19
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-09-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 вересня 2019 року Справа № 160/5298/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГорбалінського В.В.
за участі секретаря судового засіданняСітайло О.В.
представник позивача представник відповідачів Доманський В.П . Ганчева С.Г.
ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району (відповідач-1), Підгородненської міської ради (відповідач-2), в якому просила, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог:
- визнати протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району "Про зупинення будівельних робіт та відновлення пересування по пішохідній дорожці за адресою: м. Підгородне, пров. 3-й Дніпровський між будинками № 14 та № 16" від 21 березня 2019 року № 972;
- судові витрати по справі стягнути з Підгородненської міської ради Дніпропетровського району Дніпропетровського області.
В обґрунтування позову позивачем зазначено, що використання належних на праві власності земельних ділянок, зокрема, неправомірно зайнятих під прохід, не завдає та не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, не погіршує екологічну ситуацію і природні якості землі, а оскаржуване рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради №372 від 21.03.2019 року було прийнято з порушенням Регламенту.
Ухвалою суду від 12.06.2019 року були відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами загального позовного провадження.
07.06.2019 року Підгородненською міською радою надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету Підгородненською міською радою обумовлено захистом прав громади міста щодо користування вільним проходом та захистом права комунальної власності, а дії позивача з встановлення бетонних стовпчиків призвели до самовільного захоплення землі комунальної власності.
03.09.2019 року від представника позивача надійшли письмові пояснення, в яких було підтримано позицію, викладену в позовній заяві, та зазначено, що між будинками №14 та №16 по пров. 3-й Дніпровський в м. Підгородне відсутні землі комунальної власності, відносно яких відповідачі можуть приймати управлінські та розпорядчі рішення.
Ухвалою суду від 17.09.2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, у відповіді на відзив та у письмових поясненнях, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідачів в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на письмовий відзив, що міститься в матеріалах справи, у зв`язку з чим у задоволенні позовної заяви просив відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 , є власницею житлових будинків та земельних ділянок по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .
Так, 03.12.2018 року здійснено виїзд погоджувальної комісії за адресою: м. Підгородне, пров. III Дніпровський, 14 загальною площею 0,1667 га стосовно встановлення межових знаків земельної ділянки відповідно до договору купівлі-продажу. Під час виїзду 03.12.2018 року представниками ТОВ «Регіональний земельний центр» у присутності погоджувальної комісії було виконано роботи щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок №14, 16 по пров. III Дніпровський .
Актом від 03.12.2018 року, складеним уповноваженими особами Підгороднянської міської ради, встановлено, що координати земельних ділянок №3 та №4 частково накладаються на стежку. Зазначено, що зі сторони пров. III Дніпровський ширина пішохідної доріжки складає 57 см. Зі сторони вул. Дніпровська ширина пішохідної доріжки складає 40 см., що ускладнює вільний прохід дорослої людини середньої статури. Вказано, що фактично ширина доріжки складає понад 1 м.
У зв`язку із викладеним, позивачем було розпочато роботи по перенесенню паркану до визначеної відповідно до правовстановлюючих документів межі земельних ділянок №3, №4.
Станом на 21.03.2019 року по межі земельних ділянок №3, №4 зі сторони земельної ділянки №1 позивачем були встановлені залізобетонні стовпчики, як несуча частина запланованого паркану.
Виконавчий комітет Підгородненської міської ради Дніпропетровського району прийняв рішення від 21.03.2019 року № 972 «Про зупинення будівельних робіт та відновлення пересування по пішохідній доріжці за адресою: м. Підгородне пров . 3-й Дніпровський між будинками №14 та № 16 », яким було вирішено зупинити будівельні роботи та відновити пересування мешканців по пішохідній доріжці за адресою: м. Підгородне пров . 3-й Дніпровський між будинками №14 та №16 до вирішення питання на засіданні сесії міської ради.
Позивач зазначає, що належна їй земельна ділянка чи її будь-яка частина не була примусово відчужена, конфіскована, а тому використання належних їй на праві власності земельних ділянок, зокрема зайнятих під прохід, не завдає та не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, не погіршить екологічну ситуацію і природні якості землі.
Відповідач, в свою чергу зазначає, що прийняття оскаржуваного рішення виконавчим комітетом Підгородненської міської ради обумовлено захистом прав громади міста щодо користування вільним проходом та захистом права комунальної власності. Дії позивача по встановленню бетонних стовпчиків призвели до самовільного захоплення землі комунальної власності.
Відтак, позивач, не погоджуючись із оскаржуваним рішенням та означеними діями відповідачів, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон № 3038-17) державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону № 3038-17 до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:
1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;
2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.
Частиною другою статті 7 Закону № 3038-17 зазначено, що у разі якщо сільські, селищні, міські ради не утворили виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю, повноваження таких органів виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через відповідних головних інспекторів будівельного нагляду.
Суд, зауважує, що Підгородненською міською радою не було утворено виконавчий орган з питань державного архітектурно-будівельного контролю станом на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом розгляду у даній справі.
Згідно з ч. 1 ст. 38 Закону №3038-VІ у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа відповідної інспекції державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
Також, згідно із пунктами 2 та 3 частини 4 статті 41 Закону №3038-VІ посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:
- складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;
- видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:
а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;
б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.
З 02 червня 2011 року діє Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 року № 553 (далі - Порядок № 553).
Відповідно до пункту 17 Порядку № 553 здійснення державного архітектурно-будівельного контролю у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.
Згідно з п.п. 3 п. б ч.1 ст. 31 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження щодо здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу.
Водночас відповідачами не було встановлено та складено відповідних документів, які б встановлювали та фіксували здійснення позивачем будівництва з порушенням містобудівної документації або проектування окремих об`єктів всупереч вимог щодо охорони навколишнього середовища, не було складено відповідних актів або протоколів, а тому, враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства, суд вказує, що у відповідачів були відсутні будь які підстави для прийняття оскаржуваного рішення щодо зупинення будівельних робіт.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Відповідно до п. 3, 6 Розділу V Повноваження у галузі будівництва, відповідно до рішення сесії Підгородненської міської ради №1121н від 30.03.2019р. «Про внесення змін до Положення про погоджувальну комісію при виконкомі ПМР Дніпровського р-ну Дніпропетровської обл.» (рішення №8н від 28.04.2018р)», керуючись Законами України «Про звернення громадян», «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про благоустрій населених пунктів» Земельним кодексом України, Водним кодексом України, Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища» та іншими нормативно-правовими актами, нормативно - правовими актами Підгородненської міської ради у сфері благоустрою, Державними будівельними нормами, спеціалістами міської ради здійснюється контроль за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель,- природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення на території Підгородненської міської ради в межах населених пунктів м.Підгородне та с.Перемога
А саме спеціалістами міської ради здійснюється контроль шляхом проведення перевірок, розгляду заяв, скарг, фізичних та юридичних осіб, звернень та запитів депутатів міської ради щодо порушень земельного законодавства, природоохоронного законодавства.
За результатами проведення перевірок, складаються відповідні акти щодо виявлених порушень, які були вчинені громадянами, посадовими особами, суб`єктами господарювання та згідно висновку комісії готуються відповідні документи - припис, протокол, звернення, повідомлення про правопорушення, повідомлення про злочин або інший документ для прийняття мір реагування, надсилається до відповідного органу (Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ДАБІ у Дніпропетровській області, Державну екологічну інспекцію, тощо), громадянина, посадової особи або юридичної особи.
Вирішення спорів з питань містобудування на території Підгородненської міської ради в межах населених пунктів м.Підгородне та с.Перемога здійснюється відповідно до заяв, скарг, фізичних та юридичних осіб, звернень та запитів депутатів міської ради. За результатами розгляду заяв, скарг, фізичних та юридичних осіб, звернень та запитів депутатів міської ради щодо земельних спорів, погоджувальною комісією здійснюється проведення перевірок, складаються відповідні акти щодо виявлених порушень, які були вчинені громадянами, посадовими особами, суб`єктами господарювання та згідно висновку комісії готуються відповідні документи - припис, протокол, звернення, повідомлення про правопорушення, повідомлення про злочин або інший документ для прийняття мір реагування, надсилається до відповідного органу (Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ДАБІ у Дніпропетровській області, Державну екологічну інспекцію, тощо), громадянина, посадової особи або юридичної особи.
Аналіз викладеного дає підстави для висновку, що Підгородненською міською радою не було вчинено жодних вказаних дій, які передбачені чинним законодавством для врегулювання у законний спосіб спору який виник щодо пішохідної доріжки.
Підгородненською міською радою лише було складено акт від 03.12.2018 року, яким було встановлено, що координати земельних ділянок №3 та №4 частково накладаються на стежку, який, в свою чергу, не може бути покладений як підстава для винесення оскаржуваного рішення щодо зупинення будівельних робіт, проте акт, яким би було встановлено порушення у сфері будівництва уповноваженими особами відповідача складено не було.
Відтак, як видно з матеріалів справи винесення рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району "Про зупинення будівельних робіт та відновлення пересування по пішохідній дорожці за адресою: м. Підгородне, пров. 3-й Дніпровський між будинками № 14 та № 16" від 21 березня 2019 року № 972 не було обумовлено відповідачем у встановлений законом спосіб.
Відповідачем, в якості заперечення позовних вимог, зазначається про наявність стежки між земельними ділянками позивача.
Суд вважає, що у випадку правомірної поведінки, відповідач мав встановити визначену поштову адресу земельної ділянки, її належність та власника. При цьому, суд доходить висновків, що встановлення адреси та власника унеможливило б прийняття оскаржуваного рішення, оскільки позивач є особою, яка має документ, що посвідчує право власності, тому не потребує дозволу на зведення паркану.
Так, відповідно до частини другої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі - Закон № 3038-VI) перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 7 червня 2017 року № 406 до переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію віднесено зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків - щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків.
Відтак, наведеними вимогами не передбачається отримання дозвільних документів на зведення паркану (огорожі) на землі, яка знаходиться у приватній власності.
Окрім того, відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України від 24.05.2001 № 127 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не належать до самочинного будівництва зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд, навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям полегшеної конструкції, погребів, входів в погреби, підпірних стін, воріт, хвірток, приямків, терас, ганків.
Враховуючи зазначене, у суду відсутні підстави вважати огорожу (паркан), що розміщена на земельних ділянках позивача самочинним будівництвом, а тому законні підстави для знесення цього паркану були відсутні у відповідача.
Окрім того, суд зазначає, що приватні земельні ділянки не належать до територій загального користування та об`єктів благоустрою.
Також не знайшли свого підтвердження доводи відповідача, що встановлення паркану відбувалось на землях Підгородненської міської ради, оскільки відповідачем не було надано жодних документів, які б дали змогу встановити статус і власника земельної ділянки між домоволодіннями №14 та № 16 по пров. 3-й Дніпровський у м. Підгородне .
Окрім зазначеного, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Виконавчий комітет Підгородненської міської ради Дніпропетровського району здійснює свою роботу відповідно до Регламенту роботи виконавчого комітету Підгородненської міської ради (надалі за текстом «Регламент»), розміщеного на офіційному сайті Підгородненської міської ради.
Розділом 4 Регламенту встановлено порядок підготовки проектів рішень виконавчого комітету міської ради.
Перелік питань, включених до порядку денного засідання виконавчого комітету, складає керуючий справами (секретар) виконавчого комітету на основі плану роботи виконавчого комітету та наданих проектів рішень. Погоджений порядок денний і матеріали подаються на засідання виконавчого комітету керуючим справами (секретар) виконавчого комітету (п. 5.4, 5.5 Регламенту).
Порядок денний і порядок розгляду питань, включених до порядку денного, затверджується на початку засідання (п. 5.14 Регламенту). Доповідають па засіданні, як правило, розробники проектів рішень.
Проекти рішень повинні бути стислими, відредагованими, відображати суть питання, в них має бути дана об`єктивна оцінка стану справ на підставі перевірених і документально підтверджених фактів, внесені пропозиції, а також запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених недоліків, визначені терміни виконання та відповідальні особи як по конкретних пунктах так і в цілому за виконання рішення. При цьому в проекті рішення не повинні передбачатися доручення декларативного характеру, а також ті питання, які не належать до компетенції виконавчого комітету, (п. 4.7 Регламенту).
Якщо проект рішення поданий з порушенням вимог, зазначених у цьому регламенті, або він потребує докорінної переробки, заступник міського голови, керуючий справами виконавчого комітету повертає його на доопрацювання (п.4.8.7 Регламенту)
Протокол засідання виконавчого комітету підписується міським головою, у разі його відсутності секретарем міської ради, а у випадках, передбачених ст. 53 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", заступником міського голови, який здійснює його повноваження з виконавчої роботи відповідно до розподілу обов`язків (п.5.22 Регламенту).
Рішення виконавчого комітету та розпорядження міського голови, які носять загальнообов`язковий, нормативно-правовий та регуляторний характер, доводяться до відома населення, про що в них це зазначається окремим пунктом з визначенням відповідальних осіб за їх оприлюднення, (п.5.21 Регламенту).

Системний аналіз положень зазначеного Регламенту дозволяє зробити висновок, що при прийнятті оскаржуваного рішення 21.03.2019 року до початку засідання Виконавчим комітетом Підгородненської міської ради в порядку денному не було затверджено до розгляду питання про зупинення будівельних робіт та відновлення пересування по пішохідній доріжці за адресою: м. Підгородне пров. 3-й Дніпровський між будинками №14 та №16, а, отже, таке рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради не було підготовлено розробником в розумінні процедури передбаченої ч. 2 п. 5.1 Регламенту та не доповідалося розробником, що є порушенням п. 4.3, 4.7., 5.1., 5.15 Регламенту.

Таким чином, суд дійшов висновку, що формальне дотримання відповідачем процедури врегулювання спірних правовідносин, не відміняє відсутності у відповідача права здійснювати демонтаж огорожі, встановленої на земельній ділянці позивача, яка є його приватною власністю, а тому оскаржуване рішення від 21.03.2019 року № 972 «Про зупинення будівельних робіт та відновлення пересування по пішохідній доріжці за адресою: м . Підгородне пров . 3-й Дніпровський між будинками №14 та №16», яким було вирішено зупинити будівельні роботи та відновити пересування мешканців по пішохідній доріжці за адресою: м . Підгородне пров . 3-й Дніпровський між будинками №14 та №16 до вирішення питання на засіданні сесії міської ради є протиправним.

Щодо стягнення судових витрат по справі, суд зазначає про таке.

Відповідно до частин першої та третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Суд звертає увагу, що позивачем не було надано до суду будь-яких доказів щодо понесення ним витрат при розгляді у цій справі, окрім квитанції, яка підтверджує сплату судового збору.

Отже, суд зазначає, що вартість послуг адвоката саме в суді, як того вимагає частина перша статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, не підтверджено.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477- IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Відтак суд доходить висновку, що позивачем не доведено обґрунтованість понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Відповідача-1: Виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району, Відповідач-2: Підгородненської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпропетровського району "Про зупинення будівельних робіт та відновлення пересування по пішохідній дорожці за адресою: м. Підгородне, пров. 3-й Дніпровський між будинками № 14 та № 16" від 21 березня 2019 року № 972

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Підгородненської міської ради Дніпропетровського району на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, проте, відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Повний текст рішення суду складений 04 жовтня 2019 року.

Суддя В.В. Горбалінський