Справа № 520/5424/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 р. Справа № 520/5424/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2019, суддя Спірідонов М.О., м. Харків, майдан Свободи, 6, 61022, повний текст складено 08.07.19 по справі № 520/5424/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Харківській обл.), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення № 168804 від 11.05.2019 Зміївського ОУПФУ Харківської обл. про відмову ОСОБА_1 в проведенні обчислення пенсії за нормами ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 (далі Закон №796).

зобов`язати Зміївське ОУПФУ Харківської обл. за бажанням позивача, починаючи з 25.04.2019, провести перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії ОСОБА_1 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ, як норми прямої дії, згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у Рішенні від 25.04.2019 № 1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), зважаючи на неконституційність раніше діючого обмеження, визначеного словосполученням «дійсної строкової», яке визнано неконституційним та втратило чинність з 25.04.2019, тобто виключено з редакції ч. 3 ст. 59 Закону №796, з подальшим перерахунком пенсії в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня кожного відповідного наступного року з урахуванням його бажання щодо обчислення державної (основної) пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. З ст. 59 Закону №796, як норми прямої дії, а не відповідно до інших норм цього Закону, інших законів чи підзаконних актів, а також проводити відповідні виплати без обмеження граничного (максимального) розміру пенсії та інших обмежень щодо виплати заборгованості.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2019 частково задоволено позовні вимоги.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 168804 від 11.05.2019 Зміївського ОУПФУ Харківської обл. про відмову ОСОБА_1 в проведенні обчислення пенсії за нормами ч. 3 ст. 59 Закону №796.

Зобов`язано Зміївське ОУПФУ Харківської обл. провести ОСОБА_1 перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону №796, згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 25.04.2019 №1-р(ІІ)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), починаючи з 25.04.2019.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ні п.9-1 Прядку №1210 не містить будь-яких посилань на положення ч.3 ст. 59 Закону №796, в ньому відсутні вказівки відносно його прийняття саме на реалізацію норми цієї статті. Сама ч.3 ст. 59 Закону №796 містить вичерпне посилання на механізм, на підставі якого вона може застосовуватись, а єдиною умовою може бути виключно втрата працездатності. Апелянт вважає, що неможливо здійснювати посилання на Закон, визнавати протиправним рішення відповідача, щодо його незастосування та фактично дозволяти повністю ігнорувати йог норми, застосовуючи норми певної постанови Кабінету Міністрів України. На думку апелянта положення ч.3 ст. 59 Закону №796, у законний спосіб розповсюджуються на нього, а тому відповідач за бажанням особи, вираженим у заяві встановленої форми, повинен провести перерахунок пенсії відповідно до ч.3 ст. 59 Закону №796, як норми прямої дії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року. Розрахунок пенсії відповідно до постанови КМУ №1210 не може застосовуватися, оскільки він обмежує дію положення ч.3 ст. 59 Закону №796, яка є нормою прямої дії.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.08.2019 відкрито провадження по справі № 520/5424/19

02 вересня 2019 року від відповідача по справі надійшов відзив, в якому останній просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову. Обгрунтовуючи свої позицію, відповідач зазначив, що не мав правових підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачу до внесення відповідних змін у законодавство.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 05.09.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено в порядку письмового провадження.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.10.2019 задоволено клопотання відповідача, проведено заміну відповідача по справі належним - ГУ ПФУ в Харківській обл.) та у зв`язку з необхідністю витребування у відповідача по справі додаткових доказів, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, призначено розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019 задоволено клопотання представника відповідача та продовжено розгляд справи на 15 днів, у зв`язку з необхідністю часу для подання додаткових доказів у справі.

Ухвалою суду від 10.10.2019 проведено заміну
Відповідно до положень ч.2 ст.313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута без участі сторін, повідомлених судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином, що підтверджується письмовими доказами у справі.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, про що свідчить посвідчення серія НОМЕР_1 , видане Харківською обласною державною адміністрацією та вкладкою до нього № НОМЕР_2 .

Згідно посвідчення серія НОМЕР_3 , виданого повторно Управлінням соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації Харківської області встановлено, що позивач є інвалідом війни другої групи.

Позивач перебуває на обліку як інвалід II групи з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в Зміївському ОУПФУ Харківської обл.

У відповідності до довідки МСЕК позивачу в зв`язку з погіршенням стану здоров`я встановлено II групу інвалідності безстроково. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з виконанням військового обов`язку під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно експертного висновку Харківської міжвідомчої експертної комісії від 20.10.2011 № 13020 встановлено, що захворювання, яке спричинило інвалідність, пов`язано з виконанням обов`язків військової служби при ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_4 , довідок військової частини та довідки РВК встановлено, що з 22.04.1989 по 27.09.1989 позивач перебував на спеціальних військових зборах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також, з матеріалів справи встановлено, що позивач 03.05.2019 звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок та обчислення державної (основної) пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, у відповідності до положення ч. 3 ст. 59 Закону №796, як норми прямої дії, згідно висновків Конституційного Суду України, викладених у рішенні від 25.04.2019 року №1-р(ІІ)/2019 у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19), зважаючи на неконституційність раніше діючого обмеження, визначеного словосполученням «дійсної строкової», яке визнано неконституційним та втратило чинність з 25.04.2019, тобто виключено з редакції ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з подальшим перерахунком пенсії в разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати з 1 січня кожного відповідного наступного року з урахуванням його бажання щодо обчислення державної (основної) пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Зміївського ОУПФУ Харківської обл. від 11.05.2019 №168804 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії та зазначено, що Зміївське ОУПФУ Харківської обл. відмовляє ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в перерахунку пенсії згідно заяви від 03.05.2019 відповідно до п. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та згідно висновків Конституційного Суду України від 25.04.2019 № 1-р(П)/2019 у справі № 3-14/2019 (402/19, 1737/19), в зв`язку з тим, що ОСОБА_1 з 13.10.2014 отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 03.07.2003 року».

Відмовляючи в частині в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги спрямовані на майбутнє, як наслідок відсутні докази порушеного права.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п. 2 Положення "Про Пенсійний фонд України", затвердженого постановою КМУ від 23.07.2014 р. №280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами КМУ, іншими актами законодавства.

Постановою КМУ "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23.11.2011 №1210, затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Враховуючи те, що положеннями ч. 3 ст. 59 Закону №796 не визначено механізму проведення перерахунку пенсії особам вказаним у даній статті, а такий механізм встановлений Порядок №1210, який є чинним та не скасованим, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог в частині проведення перерахунку пенсії позивача на підставі ч.3 ст. 59 Закону №796, як норми прямої дії.

Посилання апелянта на те, що розрахунок пенсії відповідно до постанови КМУ №1210 не може застосовуватися, оскільки він обмежує дію положення ч.3 ст. 59 Закону №796, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки будь яких доказів щодо порушення прав позивача в цій частині під час судового розгляду не встановлено та позивачем не надано.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення ("Серявін та інші проти України").

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вище зазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 08 липня 2019 по справі № 520/5424/19 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 31.10.2019