Справа № 826/15241/17
Суддя: Огурцов О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 жовтня 2019 року № 826/15241/17

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Огурцов О.П., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про скасування постанови про накладення штрафу від 23.10.2017 №1118/1862/13-4/14/П.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваною постановою позивач був повторно притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те саме правопорушення, а саме - невиконання вимог розпорядження від 02.02.2017 № 192.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, обґрунтований тим, що позивачем після первинного накладення штрафних санкцій так і не було виконано вимог розпорядження, у зв`язку з чим його було повторно притягнуто до відповідальності.

Під час судового розгляду справи судом встановлено наступне.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосувала до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» захід впливу у вигляді розпорядження від 02.02.2017 № 192, яким зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» усунути порушення законодавства про фінансові послуги та повідомити відповідача з наданням підтверджуючих документів у термін включно до 23.02.2017.

У зв`язку з невиконанням вимог зазначеного розпорядження, на підставі акту від 20.03.2017 №287/13-4/14 відповідачем прийнято постанову від 06.04.2017 №396/287/13-4/14/П, якою застосовано до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» штраф у розмірі 1700,00 гривень.

За невиконання вимог того ж самого розпорядження позивача вдруге та втретє притягнуто до відповідальності та постановами від 22.06.2017 №714/1085/13-4/14/П та від 17.08.2017 № 45/1396/13-4/14/П накладено штрафні санкції.

23.10.2017 відповідачем вчетверте застосовано до позивача штраф відповідно до постанови №1118/1862/13-4/14/П.

Позивач, вважаючи постанову про накладення штрафу від 23.10.2017 №1118/1862/13-4/14/П та такою, що підлягає скасуванню, звернувся з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Загальні правові засади у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг визначено Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 № 2664-III.

Згідно пункту 4 частини першої статті 20 Закону №2664-III державне регулювання діяльності з надання фінансових послуг здійснюється шляхом застосування уповноваженими державними органами заходів впливу.

Статтею 39 Закону № 2664-III врегульовано, що у разі порушення законів та інших нормативно-правових актів, що регулюють діяльність з надання фінансових послуг, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, застосовує заходи впливу відповідно до закону.

Частиною першою статті 40 Закону № 2664-III визначено види заходів впливу, які може бути застосовано Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, зокрема:

1) зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення та/або вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушення;

3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтями 41 і 43 цього Закону.

Відповідно до частини другої Закону № 2664-III порядок та умови застосування заходів впливу встановлюються законами України та нормативно-правовими актами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.

Так, розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 20.11.2012 № 2319, що зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.12.2012 за № 2112/22424, затверджено Положення про застосування Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, заходів впливу за порушення законодавства про фінансові послуги.

Відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Положення, комісія може застосовувати такі заходи впливу: 1) зобов`язати порушника вжити заходів для усунення порушення; 2) вимагати скликання позачергових зборів учасників фінансової установи; 3) накладати штрафи в розмірах, передбачених статтею 41 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; 4) тимчасово зупиняти (обмежувати) або анулювати (відкликати) ліцензію на право здійснення діяльності з надання фінансових послуг; 5) відсторонювати керівництво від управління фінансовою установою та призначати тимчасову адміністрацію; 6) затверджувати план відновлення фінансової стабільності фінансової установи; 7) виключати відповідно до законодавства учасників ринків фінансових послуг (крім споживачів фінансових послуг) з Державного реєстру фінансових установ або реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги; 8) установлювати для небанківських фінансових груп підвищені економічні нормативи, ліміти та обмеження щодо здійснення окремих видів операцій; 9) виносити рішення про заборону недержавним пенсійним фондам - суб`єктам другого рівня системи пенсійного забезпечення укладати нові пенсійні контракти з учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування у разі порушення вимог, установлених для таких недержавних пенсійних фондів законом та ліцензійними умовами.

Відповідно до пункту 2.2 Положення рішення про зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення оформляється письмовим розпорядженням (приписом) Нацкомфінпослуг. Метою застосування даного заходу впливу є усунення особою у визначений у розпорядженні (приписі) строк виявлених порушень законодавства про фінансові послуги.

Сторонами не заперечується, що позивачем вимоги розпорядження Нацкомфінпослуг від 02.02.2017 № 192 не виконано. У зв`язку з невиконанням зазначеного розпорядження, постановою Нацкомфінпослуг від 06.04.2017 № 396/287/13-4/14/П на позивача накладено штраф у розмірі 1700 грн., який в добровільному порядку ним не сплачено.

Оскаржуваною у даній справі постановою Нацкомфінпослуг від 23.10.2017 №1118/1862/13-4/14/П, у зв`язку з невиконанням розпорядження від 02.02.2017 №192, до позивача повторно застосовано штрафну санкцію.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.4 Положення у разі несплати штрафу особою в добровільному порядку у строк, передбачений постановою, він стягується Нацкомфінпослуг у судовому порядку.

Крім того, зазначеним пунктом передбачено порядок повторного застосування до особи заходів впливу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, зокрема: якщо до особи застосований захід впливу у вигляді штрафної санкції (штрафу) за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, і цією особою сплачено штраф, але правопорушення, за яке застосовано штрафну санкцію (штраф), не усунено, то до такої особи може бути застосований захід впливу, передбачений підпунктом 1 пункту 2.1 цього розділу, а саме - зобов`язання порушника вжити заходів для усунення порушення, що в свою чергу повинно бути оформлено окремим письмовим розпорядженням, у разі невиконання якого до особи може бути застосовано штрафні санкції.

Водночас, оскаржуваною постановою Нацкомфінпослуг порушено порядок застосування до особи заходів впливу за правопорушення, вчинені на ринках фінансових послуг, та повторно застосовано до позивача такий захід впливу, як штраф, за невиконання одного і того ж розпорядження від 02.02.2017 № 192, що в свою чергу суперечить положенням статті 61 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Аналогічний висновок міститься у правовій позиції, викладеній у постанові Вищого адміністративного суду України від 20.06.2017 по справі № 826/1331/16.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неправомірність постанови від 23.10.2017 №1118/1862/13-4/14/П про накладення штрафу на позивача.

Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, ) до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Грінченка, 3, ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 23.10.2017 № 1118/1862/13-4/14/П.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (01001, м. Київ, вул. Грінченка, 3, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (04053, м. Київ, вул. Артема, 37-41, ) понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 600 (одна тисяча шістсот) грн. 00 коп.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.П. Огурцов