Справа № 420/4964/19
Суддя: Стефанов С. О.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4964/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Стефанова С.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАЖ» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд №036006 від 07.06.2019 року та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №133464 від 29.07.2019 року, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАЖ» (надалі по тексту - ТОВ «МІРАЖ») до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (надалі по тексту - відповідач 1), Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі по тексту - відповідач 2) в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд №036006 від 07.06.2019 року;

- визнати протиправним та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №133464 від 29.07.2019 року;

- стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 3842,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що 07.06.2019 року працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області на ділянці дороги Одеса-Мелітополь (21 км. + 800 м.) було зупинено на тимчасовому пересувному пункті Укртрансбезпеки транспортний засіб DAF д.н. НОМЕР_1 із напівпричепом, який належить на праві користування ТОВ «МІРАЖ». Позивач зазначає, що при відправлені транспортний засіб DAF д.н. НОМЕР_1 із напівпричепом було опломбовано та зважено на стаціонарних тензонометричних вагах відпривника, загальна вага транспортного засобу становила 43520 кг. Уповноваженими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу DAF, реєстраційний номер - НОМЕР_1 , процедуру зважування було проведенно тричі - перший результат зафіксував вагу 44920 кг., третій результат зафіксував вагу 45320 кг., другий результат до огляду пред`явлено не було, що було зафіксовано на місці проведення перевірки. Позивач зазначає, що не зважаючи на чисельні порушення під час проведення перевірки ваги транспортного засобу, за результатами якої зроблено висновок про перевищення вагових параметрів, працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було складено Акт №036006 від 07.06.2019 року, та розрахунок плати за проїзд великовагових та(або) великогабаритних транспортих засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №036006 від 07.06.2019 року у розмірі 190,00 євро, а 29.07.2019 року - прийнято постанову про застосування до ТОВ «МІРАЖ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 гривень. На думку позивача, навіть через короткий проміжок часу, на вагах відповідача 1 було зафіксовано відмінний один від одного результат, що свідчить про порушення норм при облаштуванні пересувного пункту зважування, оскільки після зазначеної перевірки транспортний засіб було зважено на стаціонарних вагах у пунткі призначення - Одеського морського торгівельного порту, результат зважування на вагах ОМТП склав 43160 кг. Позивач звертає увагу суду на те, що вантаж при відправлені був опломбований, та знаходився у такому стані до моменту прибуття у ОМТП, тому будь-яке втручання у контейнер було неможливим, а результати зважування при відправленні та прибуті вантажу склали однаковий результат, за виключенням ваги дизельного пального витраченого при перевезенні.

Ухвалою судді від 04 вересня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Перше судове засідання призначено на 26 вересня 2019 року.

В судовому засіданні 26 вересня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом приєднано до матеріалів справи відзив відповідача 1 на адміністративний позов (вхід. №ЕП7038/19 від 26.09.2019 року).

В судовому засіданні 07 жовтня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання представника позивача щодо залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вхід. №35424/19 від 30.09.2019 року).

В судовому засіданні 23 жовтня 2019 року ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання представника відповідача 1 про залучення до матеріалів справи додаткових доказів (вхід. №ЕП7792/19 від 17.10.2019 року).

23 жовтня 2019 року від представника позивача надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження (вхід. №39009/19).

23 жовтня 2019 року від представника Державної служби України з безпеки на транспорті надійшла заява про розгляд справи в порядку письмового провадження (вхід. №39008/19).

У судовому засіданні 23 жовтня 2019 року представники сторін підтримали заяви про продовження розгляду справи в порядку письмового провадження, у зв`язку з чим, ухвалою суду на місці, яка була занесена до протоколу судового засідання, керуючись ч.3 ст.194 КАС України, суд продовжив розгляд справи в порядку письмового провадження.

У відзиві відповідач 1 зазначає, що пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України №592 від 25.06.2015 року «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, а отже належним та єдиним відповідачем по справі є Державна служба України з безпеки на транспорті (далі по тексту - відповідач). Відповідно до положень ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» №3353-ХІІ від 30.06.1993 року з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Відповідач зазначає що, згідно пункту 2 Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативи, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року, ставка плати за проїзд для великовагових транспортних засобів з перевищенням допустимих осьових навантажень: від 10 до 20 відсотків включно становить 0,27 євро, понад 20 відсотків за кожні наступні 5 відсотків - 0,15 євро. Пунктом 311 Порядку №879 встановлено що, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. Відповідач зазначає, що відстань перевезень позивача перевірена за допомогою інтернет ресурсу, тому відстань на яку зроблений розрахунок визначена між населеними пунктами м. Дніпро - м. Одеса, що вказано в Акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №036006 від 07.06.2019 року. На думку відповідача, різниця у вимірюваннях транспортного засобу є невеликою, в межах допустимих 2% похибки, за результатами обох зважувань, працівниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, було встановлено, що даний транспортний засіб є великоваговим, а тому у зв`язку з відсутністю у перевізника дозволу на проїзд великоваговим транспортним засобом, було прийнято постанову про застосування до ТОВ «МІРАЖ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700 гривень. Таким чином, відповідач зазначає, що діяв в межах та у спосіб передбачений нормами чинного законодавства, а отже визнання протиправними та скасування акту №036006 від 07.06.2019 та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №133464 від 29.07.2019 року є неможливим.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив на позовну заяву, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІРАЖ» () є юридичною особою, видами діяльності якого є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41) та допоміжне обслуговування наземного транспорту (КВЕД 52.21) (а.с.11).

07.06.2019 року водій ОСОБА_1 на транспортному засобі DAF, реєстраційний номер - НОМЕР_1 із напівпричепом виконував транспортування олії соняшникової рафінованої дезодорованої вимороженої (в асортименті), що підтверджується CMR (а.с.10).

Транспортний засіб д.н. НОМЕР_1 із вантажем перед відправленням із м. Дніпро було зважено на стаціонарних вагах (паспорт № 2173-ВА -60 Е ) результатом якого став показник 43520 кг. (30357 кг. маса брутто + вага транспортного засобу) (а.с.26).

Під час виконання зазначеного транспортування, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області здійснено габаритно-ваговий контроль вищевказаного транспортного засобу на ділянці дороги Одеса-Мелітополь (21км.+600м.) та виявлено перевищення вагових параметрів, за результатами проведеної перевірки відповідачем було складено Акт №036006 від 07.06.2019 року (а.с.29).

В Акті №036006 від 07.06.2019 року відповідачем зафіксовано порушення ТОВ «МІРАЖ» ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у частині не отримання відповідного дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових параметрів.

Водій ОСОБА_1 з Актом №036006 від 07.06.2019 року ознайомився та підписав з зауваженнями.

07.06.2019 року, відповідачем складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, відповідно до якого позивачу необхідно сплатити 190,00 євро (а.с.30).

В подальшому Управління Укртрансбезпеки в Одеській області розглянуло справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТОВ «МІРАЖ» та 29 липня 2019 року відповідачем прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №133464, якою вирішено стягнути з ТОВ «МІРАЖ» адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн. (а.с.31).

Позивач, не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу №133464 від 29.07.2019 року та розрахунком плати за проїзд від 07.06.2019 року, вважаючи їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з п.8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відповідно до пп.15 п.5 Положення №103 передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює, зокрема, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, зокрема, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень вантажів автомобільним транспортом, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням суб`єктами господарювання ліцензійних умов, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року, відповідно до п.п.3,4 якого органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи, які здійснюють контроль шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 року встановлено вичерпний перелік підстав під час проведення рейдової перевірки, серед яких зазначено перевірка наявності визначених ст.39,48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог ст.53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з п.16 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті під час рейдової перевірки може проводитись габаритно-ваговий контроль.

Таким чином, з урахуванням наведеного, судом встановлено, що реалізацію державної політики, у тому числі, з питань безпеки на наземному транспорті покладено на Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Відповідно до п.22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Згдно з пунктами 2,4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18 січня 2001 року транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1094 від 31 грудня 1993 року.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Згідно з п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затверджений наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України №1007/1207 від 10.10.2013 року (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до п.п.3, 15 Порядоку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п.16, 18, 19 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Згідно п.20 Порядку №879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Відповідно до п.5 Порядку №1007/1207 працівники відповідних підрозділів МВС під час здійснення габаритно-вагового контролю: здійснюють зупинку транспортних засобів для проведення габаритно-вагового контролю у випадках, передбачених підпунктом 6 пункту 4 цього Порядку, з дотриманням Правил дорожнього руху; здійснюють перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформленого та виданого в установленому законодавством порядку. У разі відсутності такого дозволу вживають заходів щодо проходження габаритно-вагового контролю таким транспортним засобом; у разі виявлення порушень правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, у тому числі за результатами здійснення їх габаритно-вагового контролю, вживають заходів реагування, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законодавчими актами.

Відповідно до пп.пп.4-8 п.4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю; складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю; реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

Згідно п.2.42 Правил дорожнього руху у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Згідно з пп.2.51 п.2 Порядку №879 документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Відповідно до п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Як було встановлено судом, при здійсненні габаритно-вагового контролю, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області було встановлено перевищення вагових обмежень транспортного засобу DAF, реєстраційний номер - НОМЕР_1 із напівпричепом, що перевищує допустиму норму 44000 кг.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що зважування транспортного засобу позивача відбулося на належному місці проведення контролю із дотриманням вимог чинного законодавства.

Водночас, на підтвердження правомірності прийнятого рішення, представником відповідача надано до суду копію свідоцтва про повірку та справність відповідної вимірювальної техніки №35-02/5330 від 15.02.2019 року (а.с.104), копію Наказу на проведення перевірки №79-В від 04.06.2019 року (а.с.106), копію Положення про Управління Укртрансбезпеки в Одеській області (а.с.108-120), натомість акт обстеження ділянки дороги де розташований пункт ГВК, відповідачем до суду не надано.

При цьому, суд погоджується з твердженням позивача, що технічне оснащення пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинно відповідати Вимогам до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на атомобільних дорогах загального користування затверджених наказом Міністерства інфраструктури України №255 від 28.07.2016 року (далі - Наказ №255).

Згідно з пунтом 1 Наказу №255 Габаритно-ваговий контроль пересувними пунктами здійснюється на спеціально обладнаних ділянках доріг I-IV категорій.

Відповідно до п.3 Наказу №255 пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати: 1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками; 2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом ? 3 проміле; 3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу; 4) ширину не менше ніж 7,0 м.

Пунктом 5 Наказу №255 передбачено що, пересувний пункт повинен бути укомплектований таким технічним обладнанням: 1) спеціалізований транспортний засіб; 2) комплект пересувних автомобільних ваг для осьового зважування транспортних засобів у русі, до складу якого входять дві вагові платформи, ваговий індикатор у футлярі та чотири вирівнювальні доріжки; 3) рулетка стрічкова, рейка телескопічна завдовжки 6 м. для вимірювань параметрів висоти транспортних засобів, рулетка електронна в комплекті зі світловідбивачем; 4) комп`ютерна техніка; 5) акумулятор для резервного електроживлення; 6) бензиновий (дизельний) електрогенератор; 7) засоби зв`язку; 8) свідоцтво про повірку ваг та свідоцтво про державну метрологічну атестацію; 9) платіжний термінал для розрахунку електронним платіжним засобом.

Окрім вказаного, суд також зазначає, вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводитися повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

За приписами пункту 13 Порядку №879 під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Враховуючи вищенаведене та наявність результатів зважування транспортного засобу DAF, реєстраційний номер - НОМЕР_1 із напівпричепом у пункті відправлення ( м. Дніпро), результат якого склав 43520 кг., та у пункті призначення (м. Одеса), результат якого склав 43160 кг., а також те, що відповідачем не було надано до суду належних і допустимих у розумінні ст.ст.73, 74 КАС України доказів, які б підтверджували належність місця проведення контролю на ділянці дороги Одеса-Мелітополь (21 км. + 800 м.), а саме акту обстеження ділянки дороги де розташований пункт ГВК, судом встановлено, що відповідачем не доведено відповідність облаштування пересувного пункту габаритно-вагового контролю нормам Наказу №255.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «МІРАЖ» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті в частині визнання протиправним та скасування постанови №133464 від 29.07.2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. підлягають задоволенню.

Відносно вимоги позивача про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 07.06.2019 року на суму 190,00 євро суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.4 КАС України публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Частиною першою статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій, чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права та охоронювані законом інтереси рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, проте, ці рішення, дії чи бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

В свою чергу, за своєю правовою природою оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні ч.1 ст. 19 КАС України, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, а тому не може бути предметом спору. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в рішенні від 30 січня 2019 року по справі №803/3/18 та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 15 травня 2019 року по справі №807/1277/17.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23 червня 1993 р., серія A, N 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands, рішення від 27 жовтня 1993 р., серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23 жовтня 1996 р., Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, § 63).

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі встановлених судом фактів, суд доходить до висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАЖ» до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд №036006 від 07.06.2019 року та постанови №133464 від 29.07.2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на зазначене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України, судові витрати ТОВ «МІРАЖ» в загальній сумі 3842,00 грн., сплачені згідно платіжних доручень №704 від 14.08.2019 року на суму 1921,00 грн. та №725 від 28.08.2019 року на суму 1921,00 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті у розмірі 1921,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАЖ» () до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Державної служби України з безпеки на транспорті () про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд №036006 від 07.06.2019 року та постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №133464 від 29.07.2019 року - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки в Одеській області №133464 від 29.07.2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті () на користь товариства з обмеженою відповідальністю «МІРАЖ» () суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. (тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня нуль копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили, згідно ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

При цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Суддя С.О. Cтефанов

.