Справа № 193/1055/19
Суддя: Кащук Д. А.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/193/34/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

29 жовтня 2019 року сел.Софіївка

Суддя Софіївського районного суду Дніпропетровської області Кащук Д.А., за участю секретаря судового засідання Кудрявцевої Н.А., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до рядового поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Херсонській області Лєвашова Дениса Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до суб`єкта владних повноважень рядового поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Херсонській області Лєвашова Дениса Сергійовича, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 1318352 від 11.07.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення штрафу в сумі 510,0 грн., а провадження по справі закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Підставою притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є те, що він 11 липня 2019 року о 18 годин 09 хвилин, керуючи транспортним засобом, перевозив великоваговий вантаж, маса якого склала на другу одиночну вісь 12100 кг., чим порушив п.п.22.5 ПДР України - перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних вантажів ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, відповідно до ст.132-1 КУпАП. На підставі викладеного відповідач прийняв рішення накласти на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 гривень.

В позовній заяві позивач зазначив, що він правопорушення не вчиняв, постанова не містить жодних даних про результати такого вимірювання (зважування) та документи, які їх підтверджують, а так само про те, яке вимірювальне і зважувальне обладнання використовувалося під час визначення перевантаження осі автомобіля, не містить зазначення про будь-яких свідків, які були б присутні при цьому. Зазначає, що позивачеві не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується відсутністю відповідного записів та підпису Позивача в Постанові. Зазначені дії Відповідача при винесенні Постанови суперечать вимогам чинного законодавства і суттєво порушили права Позивача при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Тим самим позивач вважає, що відповідачем було порушено вимоги ч. 6 ст. 283 КУпАП, оскільки в даній Постанові відсутнє будь - яке посилання на порядок і строки оскарження, зокрема, передбачені в ст. 296 КУпАП, що також порушило права Позивача на належну поінформованість про можливість захисту своїх прав.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань та заяв до суду не надходило.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надіслав відзив на адміністративний позов, в якому пояснив що, 11 липня 2019 року приблизно о 18 годин 33 хвилин на автодорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, на 203 км. бкв зупинений т/з МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , водій керуючи ТЗ перевозив великоваговий вантаж, маса якого склала на другу одиночну вісь 12100 кг. без узгодження з органами Національної поліції та УкрАвтодору, чим порушив п.22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП. Встановивши факт вичнення адміністративного правопорушення, відповідачем було складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАВ №1318352 від 11 липня 2019 року та надано позивачеві для ознайомлення, при цьому роз"яснивши права та зміст відповідних статей. За результатами розгляду адміністративної справи до позивача було застосовано адміністративне стягнення - штраф у розмірі 510,00 гривень, шляхом винесення постанови ЕАВ №1318352 від 11 липня 2019 року направлено рекомендованим листом, про що свідчить запис у постанові. Факт вчинення даного адміністративного правопорушення підтверджується квитанцією ХерсонОблавтодор про результати вагового контролю від 11 липня 2019 року за №49368, а також актом №047001 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. З технічних причин відеофіксація не проводилась.

Третя особа до суду не з`явилась, була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, клопотань та заяв до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 11 липня 2019 року рядовим поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Херсонській області Лєвашовим Денисом Сергійовичем було винесено постанову серії ЕАВ №1318352 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 510,0 грн..

Відповідно до постанови ОСОБА_1 11 липня 2019 року о 18 год. 33 хв. на автодорозі Одеса - Мелітополь - Новоазовськ, на 203 км. бкв зупинений т/з МАЗ, номерний знак НОМЕР_1 , водій керуючи ТЗ перевозив великоваговий вантаж, маса якого склала на другу одиночну вісь 12100 кг. без узгодження з органами Національної поліції та УкрАвтодору, чим порушив п.22.5 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП.

Позивач зазначає, що він правопорушення не вчиняв, посилається на те, що відсутні докази вчинення ним правопорушення, а тому факт правопорушення є недоведеним.

Відповідно до ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них; порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР Україною ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, підписану від імені України 9 листопада 1995 року, Перший протокол, протоколи N 4 і N 7 до Конвенції, підписані від імені України 19 грудня 1996 року, та протоколи N 2 і N 11 до Конвенції, підписані від імені України 9 листопада 1995 року у м. Страсбурзі.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-ІУ суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 4 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що нікого не може бути вдруге притягнене до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.

За нормою ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Диспозицією ст. 132-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Відповідно до п. 22.5 ПДР України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Згідно п.4 розділу «Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів» правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі зокрема, дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Державтоінспекцією. Дозвіл оформлюється підрозділами Державтоінспекції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Відповідно до п. 2.4-2. ПДР України, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Відповідно до п. 22 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Згідно з п.п. 1,3,8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Частина 2 ст.77 Кодексу адміністративногосудочинства України передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.77КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Наявність у діях позивача склад правопорушення підтверджується тільки постановою у справі про адміністративне правопорушення від 11 липня 2019 р. серії ЕАВ №1318352 та актом №047001 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 11.07.2019 року, що на думку суду не є достатніми доказами для притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП.

Відповідачем, з матеріалами відзиву, не надано будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Варто зазначити, що презумпція невинуватості застосовується і до адміністративних правопорушень. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи.

Крім того, ст.6 Європейської конвенції з прав людини, гарантує кожному право захищати себе особисто, використовувати допомогу адвоката на свій власний вибір і за певних умов одержати правову допомогу безоплатно. Особа, що притягується до адміністративної відповідальності повинен мати змогу скористатися правовою допомогою для свого захисту. Якщо ця особа не має достатніх коштів для оплати допомоги захисника, то вона має право, згідно Європейської Конвенції з прав людини, отримати таку допомогу безоплатно. А отже інспектор не прийняв заходів щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин, що мають значення у справі.

Відповідно до вимог статті 71 КАС України (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних судових рішень) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Однак, в матеріалах справи відсутній будь-який доказ, як-то відеозапис з нагрудного реєстратора інспекторів патрульної поліції, показання свідків, які б підтвердили факт порушення позивачем пункту 22.5 Правил дорожнього руху, що свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови. Відсутність відеозапису в світлі заперечень позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення також унеможливлює дослідження судом правомірності дій суб`єкта владних повноважень по складанню постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП України.

Судом береться до уваги правова позиція, викладена у постанові Верховного суду від 23 жовтня 2019 року справа №357/10134/17, провадження №К/9901/32368/18, а саме те, що підставою для винесення штрафу поліції є Порушення правил дорожнього руху, проте штраф інспектор може винести лише на підставі доказів, зокрема фото-, відео фіксації, пояснення свідків. Для належного доведення правопорушень працівники поліції наділені повноваженнями щодо відеофіксації таких порушень. Візуальне спостереження працівником поліції за порушенням не може бути доказом порушення.

Суд приходить до висновку, що при винесені постанови рядовим поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Херсонській області Лєвашовим Денисом ОСОБА_2 не враховано вимог передбачених статтями 268, 280, 283 КУпАП, крім того відповідачем не надано будь-яких доказів, що позивач дійсно порушив вказаний пункт Правил Дорожнього руху, а також з технічних причин відеофіксація не проводилась, а тому суду не був наданий диск з відеозаписом вчиненого адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскаржувана постанова серії ЕАВ № 1318352 від 11 липня 2019 року підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Керуючись ст. ст.9, 211, 242-246, 286 КАС України, ст.132-1, п. 1 ст. 247, ст. 280, ст.293 КУпАП,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до рядового поліції 1 батальйону 2 роти УПП в Херсонській області Лєвашова Дениса Сергійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Постанову серії ЕАВ № 1318352 від 11.07.2019 року, винесену рядовим поліції роти №2 батальйону №1 УПП в Херсонській області Лєвашовим Денисом Сергійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП - скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня проголошення в Третій апеляційній адміністративний суд через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: Д.А.Кащук