Справа № 1340/3978/18
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №1340/3978/18

адміністративне провадження №К/9901/29241/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Усенко Є.А.,

суддів: Гімона М.М., Ханової Р.Ф.,

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Львівській області (ГУ ДФС) на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Топ Буд Дизайн" до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 10.01.2019 адміністративний позов задовольнив: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС від 14.08.2018 №.

Відповідач оскаржив це рішення, подавши апеляційну скаргу, яку суд апеляційної інстанції залишив без руху (ухвала від 02.08.2019) як таку, що подана з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження, а обставини пропуску строку на апеляційне оскарження, вказані ним у клопотанні як підстави для поновлення такого строку (повернення первинно поданої апеляційної скарги та відсутність коштів на рахунках), не можуть бути визнані поважними, оскільки ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги від 15.04.2019 скаржник отримав 22.04.2019, а повторну апеляційну скаргу подав 18.07.2019. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу у десятиденний строк з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати до суду апеляційної інстанції заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, вказавши в ній інші підстави для поновлення строку, в разі якщо такі є.

У межах встановленого апеляційним судом строку відповідач надав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, обґрунтоване тим, що ГУ ДФС вживалися відповідні заходи щодо сплати судового збору, проте відсутність належного фінансування та блокування рахунків тривалий час органами державної казначейської служби унеможливило своєчасну сплату судового збору.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2019 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГУ ДФС на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 з тих підстав, що повторно апеляційна скарга була подана через тривалий проміжок часу, а наведені у клопотанні обставини щодо недостатнього бюджетного фінансування витрат на сплату судового збору не є поважною причиною пропуску процесуального строку державним органом.

Відповідач подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на зазначене судове рішення, у якій просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та направити справу для продовження розгляду до цього суду.

На обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач зазначає, що неналежне фінансування державних органів на сплату судового збору не може бути перепоною доступу до суду; ГУ ДФС вживалися відповідні заходи щодо сплати судового збору, як-то направлення на адресу ДФС України листів щодо збільшення видатків для сплати судового збору; з повторною апеляційною скаргою ГУ ДФС звернулося без зайвих зволікань після надходження коштів і сплати судового збору за подання апеляційної скарги 10.07.2019, тобто у межах місячного строку.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України).

Статтею 44 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (частина перша, пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними нормативними положеннями чітко окреслено процесуальну поведінку, зміст якої зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до процесуальних прав, реалізуючи їх таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання процесуальних обов`язків, встановлених законом, зокрема, щодо дотримання строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Підстави пропуску особою строку на оскарження судового рішення можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили звернення із скаргою у встановлений процесуальним законом строк.

Зазначені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав такими, що не підпадають під вище зазначений критерій, і такі підстави не можуть бути визнані поважними, оскільки стосуються адміністративно-організаційної діяльності суб`єкта владних повноважень. Будь-які обставини, які пов`язані з цією діяльністю, в тому числі, і ті, що негативно впливають на її ефективність, не можуть розцінюватися як такі, що надають підстави для застосування до суб`єкта владних повноважень режиму "послаблення" у відносинах, які прямо чи опосередковано стосуються особи без такого статусу. До таких обставин відносяться, зокрема обставини, що створюють труднощі у сплаті судового збору. Ці обставини не надають права суб`єкту владних повноважень у довільно обраний час після спливу встановленого законом строку на апеляційне оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення.

Відповідач у межах встановленого апеляційним судом строку не усунув недоліки апеляційної скарги, не навів у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поважні підстави для його поновлення.

Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження у цій справі, правильно застосував норми процесуального права, що є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, відповідно до пункту 5 частини першої та пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись пунктом 5 частини першої, пунктом другим частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на ухвалу Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2019.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Є.А. Усенко

М.М. Гімон

Р.Ф. Ханова ,

Судді Верховного Суду