Справа № 260/1327/19
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2019 року м. Ужгород№ 260/1327/19
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Іванчулинець Д.В.,

при секретарі судового засідання - Костелей І.Ф.,

сторони у судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фруіт" (вул. Робітнича, 2/2, м. Свалява, Закарпатська область, 89300, ) до Львівської митниці ДФС (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ч. 3 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 24 жовтня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. У зв`язку з перебуванням головуючого судді Іванчулинця Д.В. у відрядженні з 28.10.2019 року по 31.10.2019 року рішення в повному обсязі складено та підписано 01 листопада 2019 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Голден Фруіт" (далі - позивач) звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС (далі - відповідач), в якій просить: 1) визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA 209000/2019/200902/2 від 05.06.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2019/01263 від 05.06.2019 року; 2) стягнути із Державного бюджету України на користь позивача судові витрати по справі у сумі 3 842,00 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у відповідності до контракту, 05 червня 2019 року з метою митною оформлення: лимону свіжого, врожаю 2019 року, призначених для громадською харчування у кількості 25596.00 кг, виробник - FGF TRAPANI S.A., ТОВ «Голден Фруіт» подало до митного органу митну декларацію № UA 209140/2019/147984. Митна вартість товару зазначалась у розмірі 17917.00 доларів США за весь твар. Відповідач виніс рішення про коригування митної вартості № UA 209000/2019/200902/2 від 05.06.2019 року та у зв`язку з цим відмовлено в оформленні товару шляхом прийняття картки відмови в прийняти митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/01263 від 05.06.2019 року. З метою недопущення псування товару позивач подав для митного оформлення митну декларацію № UA209140/2019/148223 вимушено задекларувавши митну вартість за визначеною відповідачем методом та ціною в розмірі 25596.00 доларів США. Зазначає, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номери та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися. У спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні. Звертає увагу, що митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією № UA209140/2019/147984 від 05.06.2019 р. було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено, що згідно з п. 2.2 зовнішньоекономічного договору № 17 умови оплати вказуються в фактурі, проте така інформація у поданому до митного оформлення рахунку-фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 р. відсутня. Також у фактурі вказані реквізити банку, які не зазначені в жодному документі. Звертає увагу, що декларантом надано прайс - лист та платіжне доручення, яке не можливо ідентифікувати, оскільки оплата проведена по рахунку проформі, сам же документ до митного оформлення не було подано. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували митна декларація UA 100120/2019/200632 від 28.05.2019 р. Зазначає, що на момент перевірки заявленої позивачем митної вартості були відсутні митні оформлення ідентичних товарів які б співпадали по асортименту продукції, не відомі та документально не підтверджені їх фізичні характеристики, якість та репутація даної продукції на ринку від виробника за час максимально наближений до моменту прийняття рішення про коригування заявленої митної вартості товарів. Застосовуючи послідовно методи визначення митної вартості та не зумівши застосувати методи 1-2, посадові особи митниці, відповідно до статті 60 визначили митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів (метод №26). Звертає увагу, що посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України.

Позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справ бей його участі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Згідно з ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 січня 2018 року між ТОВ «Голден Фруіт» та компанією SMD Trading Kit укладено Контракт № 17 про поставку свіжих фруктів (далі - Контракт).

У відповідності до контракту, 05 червня 2019 року з метою митною оформлення: лимону свіжого, врожаю 2019 року, призначених для громадською харчування у кількості 25596.00 кг, виробник - FGF TRAPANI S.A., ТОВ «Голден Фруіт» подало до митного органу митну декларацію № UA 209140/2019/147984. Митна вартість товару зазначалась у розмірі 17917.00 доларів США за весь твар.

Для підтвердження заявленої митної вартості товару за ціною контракту, разом з митною декларацією № UA209140/2019/147984 подано наступні документи, які підтверджують числові значення митної декларації, а саме:

- контракт № 17 від 02.01.2018 р.;

- інвойс №00394/2019 від 29.05.2019 р.;

- автотранспортна накладна (CMR) № 70 від 04.06.2019 р.;

- пакувальний лист № 190045 від 28.04.2019 р.;

- коносамент BUA0220596 від 27.04.2019 р.;

- сертифікат якості від 28.04.2019 р.;

- фітосанітарний сертифікат № 1020242 від 25.04.2019 р.;

- сертифікат походження від 28.04.2019 р.

05 червня 2019 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості № UA 209000/2019/200902/2.

З метою недопущення псування товару позивач подав для митного оформлення митну декларацію № UA209140/2019/148223 задекларувавши митну вартість за визначеною відповідачем методом та ціною в розмірі 25596.00 доларів США.

У графі вищевказаного рішення "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначено, митна вартість імпортованих товарів не може бути визнана за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 Митного кодексу України. Під час розгляду документів було встановлено, що у фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 р. не зазначені терміни оплати, що суперечить п.п. 2.2 контракту № 17 від 02.01.2019 р. У фактурі вказані реквізити банку, які не зазначені в жодному документі. Декларантом надано прайс - лист та платіжне доручення. Платіжне доручення не можливо ідентифікувати, оскільки оплата проведена по рахунку проформі, самі ж документи до митного оформлення не було подано. Неможливо застосувати наступні методи визначенні митної вартості, а саме методу 2а з причин відсутності в органу доходу і зборів та декларанта інформації про ідентичні товари, застосовано метод 2Б. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД № UA 100120/2019/200632 від 28.05.2019 р.

На підставі рішення про коригування митної вартості, відповідачем видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209140/2019/01263 від 05.06.2019 року.

Вважаючи вказані рішення відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Митного кодексу України (далі - МК України) законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 4 МК України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У відповідності до ч. 2 ст. 55 МК України прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Для визначення митної вартості не за основним методом, відповідач в рішенні про коригування митної вартості зазначив, що для визначення митної вартості використано метод 2б, джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД №UA 100120/2019/200632 від 28.05.2019 року.

В Постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 року №2 «Про довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року» зазначено, що ключовою обставиною при коригуванні митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод, є обставина ідентичності (подібності, аналогічності) товарів. Відповідно орган доходів і зборів повинен довести обставину ідентичності (подібності, аналогічності) оцінюваних товарів та товарів, ціну яких бере за основу, якщо має намір застосувати один із наведених другорядних методів. Така обставина доводиться саме шляхом порівняння характеристик оцінюваних товарів та товарів, ціна яких береться за основу при коригування митної вартості

Таким чином, орган доходів і зборів зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Тобто, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номери та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, контролюючий орган повинен також зазначити докладну інформацію і джерела, які ним використовувалися.

Суд звертає увагу, що у спірному рішенні про коригування митної вартості такі дані відсутні.

Згідно з ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (ч. 2 ст. 52 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митої вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 08 лютого 2019 року у справі № 825/648/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст. 55 МК України (ч. 3 ст. 54 МК України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціпи, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраною декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

В обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що митна вартість товару не можу бути визначена за ціною договору, оскільки під час розгляду документів було встановлено:

- у фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 року не зазначені терміни оплати, що суперечать п. 2.2. контракту № 17 від 02.01.2018 року:

- у фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 року вказані реквізити банку, які незазначені в жодному документі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або у повноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових мінної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд звертає увагу, що в рішенні про коригування митної вартості відповідач не навів, які з поданих документів містять розбіжності, в чому полягає не можливість визначення числових показників митної декларації.

Так, відповідачем під час розгляду документів було встановлено, що у фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 року не зазначені терміни оплати, що суперечать п. 2.2. контракту № 17 від 02.01.2018 року.

Пунктом 2.2. Контракту № 17 від 02.01.2018 року укладеного між компанією SMD Traiding Kft. Туреччина та ТОВ «Голден Фруіт», вказано, що поставка товару здійснюється партіями, які формуються замовленню покупця і вказується в інвойсах, які виставляються на кожну партію товару, в яких вказані опис товару, його асортимент, вимоги до якості, кількість, одиниці виміру, ціна за одиницю виміру, умови поставки і оплати товару, строки поставки, загальна вартість товару.

Таким чином, пунктом 2.2. Контракту врегульовано умови щодо формування партій товару за характеристиками, які наведені в замовленні Покупця.

Даний пункт унормовує відносини сторін пов`язаних із замовленням товару, під час якого, покупець задає критерії товару який хоче придбати і на яких умовах. Продавець здійснюючи поставку товару, такою дією підтверджує, що він погодився виконати таке замовлення і надає документи, які підтверджують відповідність товару заявленим критеріям (якість, ціна, кількість, місце доставки).

З аналізу даного пункту Контракту суд дійшов висновку, що умови оплати не вказуються у інвойсі, оскільки там є застереження про зазначення інформації про «вимоги до якості» і очевидно, що вимога заявляється до поставки, а продавець підтверджує відповідність таким вимогам шляхом надання сертифікату якості. До митного оформлення надано сертифікат якості від 28.04.2019 року.

Відповідно до п. ч. 4 ст. 54 МК України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числовою значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд звертає увагу, що у фактурі № 00394/2019 від 29.05.2019 року зазначено всю необхідну інформацію: хто поставляє товар; кому поставляється товар; який товар поставляється, кількість та ціна товару.

Щодо твердження відповідача про те, що у фактурі вказані реквізити банку, які незазначені в жодному документі, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалось вище, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребовуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документ є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Однак, митний орган зобов`язаний довести обґрунтованість цього сумніву, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Вимоги частин 3,4 ст. 53 та ч. 2 ст. 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно до п. 4.1. Контракту, поставка товару здійснюється за усними домовленостями сторін, у відповідності до вимог міжнародних правил Інкортермс - 2010 та вказується у інвойсах.

До митного оформлення позивач подав інвойс № 00394/2019 від 29.05.2019 року, в якому визначено характеристики товару, кількість, ціна за одиницю та умови поставки DAP Львів. Даний рахунок містить всі реквізити сторін договору, підпис та печатку продавця.

Умови поставки DAP передбачають, що продавець виконав своє зобов`язання по постачанню, коли він надав покупцеві товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув в узгоджене місце призначення. Продавець несе всі ризики. Пов`язані з доставкою товару в узгоджене місце призначення.

Тобто за цих умов ціна товару, не включаючи митні платежі, містить також всі втрати пов`язані з доставленням товару до місця передачі (м. Львів).

Таким чином, суд зазначає, що надані до митного оформлення, Контракт № 17 від 02.01.2018 р. яким обумовлено, що ціна товару, яка продається по цьому Контракту визначається в інвойсі, разом з інвойсом № 00394/2019 від 29.05.2019 року, в повній мірі підтверджують митну вартість товару.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач при митному оформленні надав наявні в нього та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості за ціною договору. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни товару, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного, а саме: методу 2б.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та обставин, встановлених судом, суд дійшов висновку про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA 209000/2019/200902/2 від 05 червня 2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митного оформлення випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2019/01263 Львівської митниці ДФС, у зв`язку з чим, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 189, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фруіт" (вул. Робітнича, 2/2, м. Свалява, Закарпатська область, 89300, ) до Львівської митниці ДФС (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості № UA 209000/2019/200902/2 від 05.06.2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA 209140/2019/01263 від 05.06.2019 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (вул. Костюшка, 1, м. Львів, 79000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Голден Фруіт" (вул. Робітнича, 2/2, м. Свалява, Закарпатська область, 89300, ) судовий збір в розмірі 3 842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві грн. 00 коп.), сплачений відповідно до платіжного доручення № 1475 від 12 вересня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Д.В. Іванчулинець