Справа № 461/7221/19
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/7221/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року місто Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Івасюти Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №1340/20900/19 від 27.08.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Обґрунтовуючи заявлений позов, покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень. Постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. На думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи та повторно розглянуто справу за його відсутності. Також вказує на те, у його діях був відсутній склад будь-якого порушення митних правил, чого не взято до уваги митним органом. Просить оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Також не подав до суду відзиву на позовну заяву. Суд постановив розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст.481 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення товарів на митну територію України або строку тимчасового вивезення товарів за межі митної території України більше ніж на десять діб.

Судом встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №1340/20900/19 від 27.08.2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, керівником ТзОВ «Самбірський радіозавод «Сигнал» ОСОБА_1 перевищено строк тимчасового вивезення товарів з митної території України більше ніж на десять діб, тобто не заявлено зазначений товар до митного режиму «реімпорт» чи інший митний режим, що допускається Митним кодексом України та не подано заяву щодо продовження строку тимчасового вивезення товарів у встановлений термін, тобто до 31.01.2019 року.

Розгляд справи проведено у відсутності позивача, що про свідчить відмітка в оскаржуваній постанові.

Крім цього, з постанови вбачається, що розгляд справи про порушення митних правил було призначено на 13.08.2019 року о 10:00, про що повідомлено ОСОБА_1 листом від 26.07.2019 року.

13.08.2019 року на розгляд справи прибув представник ОСОБА_1 адвокат Вербенко П.О. та йому було вручено наручно повідомлення про перенесення розгляду справи на 27.08.2019 року. В оскаржуваній постанові відсутні будь-які відомості про причини відкладення розгляду справи.

Позивач стверджує, що його та представника не було належним чином проінформовано про дату, час та місце розгляду його справи, а справу безпідставно розглянуто за його відсутності та відсутності його захисника, що порушило його право на захист та, знову ж таки, позбавило можливості надати докази по справі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився та обставин зазначених позивачем не спростував, відтак матеріали справи не містять доказів повідомлення позивача та його захисника про розгляд його справи належним чином.

Згідно із ч. 1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту даної статті випливає, що, у постанові повинно бути обґрунтовано і вмотивовано юридичну оцінку обставин справи, вид і захід застосованого стягнення. Обґрунтованість постанови по справі пов`язана з повним, всебічним і об`єктивним дослідженням обставин справи, правильним застосуванням матеріально-правових і процесуально-правових норм. При цьому аргументація висновків має ґрунтуватися на даних, досліджених під час розгляду справ.

Висновок про наявність в діях (бездіяльності) особи складу адміністративного правопорушення може бути зроблено лише на підстави доказів, отриманих у встановленому законом порядку.

Згідно ст.498 МК України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Таким чином, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право давати письмові пояснення по суті скоєного правопорушення, брати участь у дослідженні обставин справи, заявляти клопотання, в разі відмови від пояснень або підписання протоколу про це робиться запис посадової особи, яка склала протокол.

У розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, притягнення особи до адміністративної відповідальності розцінюється як «кримінальне обвинувачення», оскільки адміністративні правопорушення мають ознаки, притаманні «кримінальному обвинуваченню» у значенні ст. 6 Конвенції. Таку позицію висловив Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року.

Як передбачено п. «а» ч.3 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожен, кого обвинувачено у вчиненні правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

При цьому, особі повинно бути забезпечено реалізацію її права на захист, яке полягає у наданні їй можливості надавати усні або письмові пояснення з приводу пред`явленого їй обвинувачення, збирати і подавати докази, брати особисту участь у провадженні, користуватись правовою допомогою захисника, реалізовувати інші процесуальні права, передбачені Законом, зокрема КУпАП.

Водночас, як встановлено судом, органом уповноваженим на розгляд справи позивача було проігноровано вищевказані вимоги закону та повторно розглянуто справу у його відсутності, що в свою чергу позбавило ОСОБА_1 права на захист під час розгляду його справи, права надати під час розгляду справи пояснення з приводу складеного протоколу про порушення митних правил та надати з цього приводу відповідні докази.

При цьому, митним органом не подано суду жодного доказу щодо належного оповіщення позивача та його захисника про розгляд справи, а тому обставини наведені у постанові залишились не підтвердженими належними доказами.

Наведене вище ставить під сумнів справедливість провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки під час розгляду справи митним органом не отримано пояснень від правопорушника, не забезпечено участі при розгляді справи його захисника та не з`ясовано ступеня вини ОСОБА_1 , наявність чи відсутність складу даного правопорушення, адже як зазначає позивач, у його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України. Більше того, наведене свідчить про те, що уповноважена на розгляд справи особа(орган) в день коли цей розгляд було призначено та належним чином оповіщено ОСОБА_1 без жодних на те причин та за відсутності законних підстав перенесла розгляд на іншу дату. Водночас, надалі в інший день цей розгляд було проведено за відсутності ОСОБА_1 чи його представника. Наведене свідчить про те, що митний орган фактично проігнорував рішення суду про скасування попередньої постанови у цій справі та свідомо поставив ОСОБА_1 у несправедливі умови, а також порушив при цьому його права, які, серед іншого, гарантовані Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

За таких обставин, суд вважає, що мотиви наведені митним органом в оскаржуваній постанові на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.481 МК України, не є достатніми, оскільки провадження у справі відбулось без забезпечення повноти дослідження обставин справи, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову слід скасувати.

За правилами ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід направити на новий розгляд до Львівської митниці ДФС. Водночас, під час розгляду справи слід врахувати наведені у даному рішенні обставини, які стали підставою для скасування оскаржуваної постанови.

При цьому, відсутні підстави для закриття провадження, таким чином, позов підлягає до часткового задоволення.

Згідно до ч. 5 ст. 139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ч. 4 ст. 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Львівської митниці ДФС Скоромного Я.І. №1340/20900/19 від 27.08.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України та накладення адміністративного стягнення в розмірі 17 000,00 гривень.

Матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за ч.3 ст.481 МК України направити на новий розгляд до Львівської митниці ДФС.

У решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Стрельбицький В.В.