Справа № 160/2467/19
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 160/2467/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року (суддя Юрков Е.О.) у справі №160/2497/19 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу, -

в с т а н о в и В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 21.11.2018 року №3665/8 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем з порушенням процедури проведення перевірки; на підставі необгрунтованих висновків щодо порушення приватним нотаріусом вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій; наказ не містить жодних обґрунтувань та мотивів на підставі яких приватному нотаріусу тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. За наслідками розгляду справи судом зроблено наступні висновки. Проведеною відповідачем перевіркою встановлено порушення позивачем нотаріусом вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій. Вказані обставини, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є достатньою підставою для вжиття заходів реагування, шляхом блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У спірному випадку позивачу заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 місяці. Визначення строку, на який вживаються санкції (блокування доступу) є дискреційними повноваженням відповідача, при цьому, чинним законодавством не передбачено строків, на які можуе бути заблокований доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з чим відповідач має право визначати такі строки на власний розсуд, враховуючи характер порушення та його наслідки. Крім цього суд першої інстанції виходив і з того, що на час розгляду справи сплив строк, на який оскаржуваним наказом заблоковано доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що свідчить про те, що спірний наказ, як акт індивідуальної дії, вичерпав

свою дію, у зв`язку з чим відсутні як підстави для його скасування так і підстави для висновку про порушене право позивача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити. Апеляційна скарга фактично обґрунтована незгодою з висновками суду першої інстанції щодо правомірності оскаржуваного наказу відповідача. Так скаржник не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що встановлені у цій справі обставини дають підстави для висновку про порушення позивачем вимог законодавства під час проведення реєстраційних дій. З цього приводу скаржник вказує про те, що внаслідок невірного застосування норм матеріального права, суд першої інстанції фактично поклав на приватного нотаріуса обов`язки, які не визначені чинним законодавством. Не погоджується позивач і з тлумаченням судом першої інстанції дискреційних повноважень відповідача щодо встановлення строку на який блокується доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З цього приводу позивач вказує на те, що за загальним правилом на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок обґрунтувати своє рішення, а суд має право контролювати обґрунтованість такого рішення. У спірному випадку оскаржуване рішення не містить у собі будь-якого обґрунтування того, чому доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заблокований саме на 4 місяці. Не погоджується позивач і з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову з огляду на сплив строку, на який був заблокований доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. З цього приводу позивач вказує на те, що право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення і не ставиться в залежність від наслідків його реалізації. Крім цього, позивач посилається на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідачем проведено перевірку без визначення (затвердження) критеріїв такої перевірки, що є порушенням Порядку здійснення контролю, моніторинг реєстраційних дій. У свою чергу, як зазначає позивач, критерії фактично окреслюють питання, які можуть становити предмет моніторингу, у зв`язку з чим моніторинг може бути проведений лише за наявності визначених критеріїв, які передбачені вказаним Порядком.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Перевіривши, в межах доводів апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу.

На підставі наказу Міністерства юстиції України від 22.10.2018 року № 3752/7 "Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1" проведено камеральну перевірку державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_1, за результатами якої складено довідку за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 від 06.11.2018 року.

Згідно вказаної довідки, у ході камеральної перевірки встановлено наступні порушення:

- вимог статей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 12, 18 Порядку № 1127, пунктів 10, 11 Порядку № 1141 ОСОБА_1 під час розгляду заяв за № № 26192490, 27346198, 27392695, оскільки, рішення за результатом розгляду заяв прийнято без пошуку відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (відсутні сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав);

- вимог статей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 10-1, 12, 18 Порядку № 1127 ОСОБА_1 під час формування та розгляду заяви за № 26270066, оскільки не отримано автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу відомостей Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку; крім того, за результатом розгляду заяви № 26270066 ОСОБА_1 відкрито розділи у Державному реєстрі прав;

- вимог ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", п. 18 Порядку № 1127 за заявою про державну реєстрацію права власності №25446276, оскільки державну реєстрацію права власності проведено з порушенням законодавчо встановленого строку;

- у ході перевірки встановлено, що 12.02.2018 року у Державному реєстрі прав ОСОБА_1 зареєстровано заяву про державну реєстрацію права власності № 26714243 (далі - заява № 26714243), подану ОСОБА_2 . Разом із заявою № 26714243 для державної реєстрації прав подано такі документи (електронні копії розміщені у Державному реєстрі прав): технічний паспорт від 08.12.2017, виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю "ЄОК"; довідка від 20.11.1980 № 75, видана Очеретуватською сільською Радою народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 75); довідка від 01.12.2017 № 671, видана комунальним підприємством "Магдалинівське бюро технічної інвентаризації"; довідка від 29.11.2017 № 325, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 325); довідка від 29.11.2017 № 324, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області. 19.02.2018 року ОСОБА_1 за результатом розгляду заяви №26714243 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 39750334, відкрито розділ у Державному реєстрі прав за № 223 та зареєстровано право власності № 24904834 за ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею - 59,4 кв. м, житловою площею - 25,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки № 325 житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , натомість у довідці № 75 вказано, що ОСОБА_2 постановою загальних зборів колгоспу "Фрунзе" від 20.01.1980 року надано у користування земельну ділянку загальною площею 0,50 га, на якій розташований будинок № 8 житловою площею 18 кв. м, без зазначення адреси.

Отже в порушення вимог ст. 3, 10, 24, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 12, 40, 43 Порядку № 1127 проведено державну реєстрацію права власності за заявою № 26714243 за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав на підставі документів, що не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

У вказаній довідці викладена пропозиція тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.

На підставі вказаної довідки Міністерством юстиції України видано наказ від 21.11.2018 року № 3665/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Згідно п. 1 наказу тимчасово заблоковано доступ позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці.

Правомірність та обґрунтованість вказаного наказу є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо процедури проведення перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав.

Згідно із ч.4 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року №990 затверджено Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації.

Згідно із п.1 Порядку №990 цей Порядок визначає процедуру здійснення Мін`юстом відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони) контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державна реєстрація).

Відповідно до п.4 Порядку №990 моніторинг реєстраційних дій проводиться на підставі відомостей реєстрів за допомогою програмних засобів їх ведення за такими критеріями:

1) порушення строків, визначених Законами;

2) проведення реєстраційних дій в неробочий час;

3) відсутність у реєстрах електронних копій документів, поданих для державної реєстрації, виготовлених шляхом їх сканування;

4) проведення реєстраційних дій на підставі судових рішень;

5) скасування (видалення) записів з реєстрів;

6) державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

Періодичність моніторингу реєстраційних дій за окремими зазначеними критеріями, перелік державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг за критерієм, визначеним у підпункті 6 цього пункту, а також строк, протягом якого проводиться такий моніторинг, визначаються (затверджуються) Мін`юстом з розміщенням відповідної інформації на офіційному веб-сайті.

Отже вказаним Порядком №990 затверджено критерії моніторингу реєстраційних дій. Одним із таких критеріїв є моніторинг реєстраційних дій є державні реєстратори та/або суб`єкти державної реєстрації, визначені Мін`юстом.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом Міністерства юстиції України від 21.08.2018р. №2957/7 «Про проведення моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних дій, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» було затверджено перелік державних реєстраторів та суб`єктів державної реєстрації, щодо яких проводиться моніторинг реєстраційних дій у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та встановлено проведення моніторингу реєстраційних дій з дати набрання чинності цим наказом у термін до 28 вересня 2018 року.

До вказаного переліку був включений позивач.

Відповідно до п.5 Порядку №990 за результатами моніторингу реєстраційних дій складається відповідний акт в письмовій формі, який засвідчується підписом посадової особи Мін`юсту, що проводила такий моніторинг.

За результатами проведеного моніторингу реєстраційних дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1, за результатами якої було складено Акт від 27.09.2018р.

В акті зазначено про встановлення порушення при здійснення реєстраційних дій, а саме на порушення вимог статей 10, 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 12, 18 Порядку №1127, пунктів 10, 11 Порядку №1141 приватним нотаріусом під час розгляду заяв за №26192490, №27346198, №27392695, рішення за результатами розгляду заяв прийнято без пошуку відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (відсутні сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав).

Згідно із абз.2 п.5 Порядку №990 у разі виявлення на підставі акта моніторингу реєстраційних дій порушень порядку державної реєстрації проводиться камеральна перевірка державних реєстраторів та/або суб`єктів державної реєстрації.

У відповідності із п.6 Порядку №990 камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін`юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін`юсту.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що наказом Міністерства юстиції України від 22.10.2018р. №3752/7 «Про проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1» було встановлено провести камеральну перевірку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та утворено відповідну комісію.

Згідно із п.9 Порядку №990 результати камеральної перевірки оформляються довідкою, яка підписується усіма членами комісії.

За результатами проведеної перевірки комісією складено Довідку від 06.11.2018р., в якій зазначено про допущені порушення суть яких зазначена вище.

Отже, проаналізувавши зазначені норми права, які визначають процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, дослідивши встановлені обставини, які свідчать про вчиненні відповідачем дії та їх послідовність, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав стверджувати про порушення відповідачем процедури здійснення контролю.

З цих підстав суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи позивача про порушення відповідачем процедури проведення перевірки, яка визначена Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком №990.

Щодо порушень, які виявлені під час проведеної перевірки, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, у довідці про проведення перевірки зроблено висновок про порушення позивачем:

- вимог статей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 12, 18 Порядку № 1127, пунктів 10, 11 Порядку № 1141 ОСОБА_1 під час розгляду заяв за № № 26192490, 27346198, 27392695, оскільки, рішення за результатом розгляду заяв прийнято без пошуку відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (відсутні сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав);

- вимог статей 10, 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 10-1, 12, 18 Порядку № 1127 ОСОБА_1 під час формування та розгляду заяви за № 26270066, оскільки не отримано автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу відомостей Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку; крім того, за результатом розгляду заяви № 26270066 ОСОБА_1 відкрито розділи у Державному реєстрі прав.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Частиною першою статті 18 Закону передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав;

формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Згідно п. 12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року №1127 (далі - Порядок № 1127) (у редакції, чинній на момент проведення реєстраційних дій), розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором,1 який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обовязково використовує відомості Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав.

Згідно з пунктом 10 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року № 1141 (далі - Порядок № 1141), під час розгляду заяви державний реєстратор здійснює пошук у Державному реєстрі прав відомостей про:

нерухоме майно;

право власності та суб`єкта цього права;

інші речові права та суб`єкта цих прав;

іпотеку та субєкта цього права;

обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1141 Пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна. У разі коли відомості про реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна у заяві (запиті) не зазначаються, пошук у Державному реєстрі прав відомостей здійснюється за такими ідентифікаторами:

1) за ідентифікаційними даними фізичної або юридичної особи:

для фізичної особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, податковий номер;

для фізичної особи (громадянина України, який через свої релігійні або інші переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податку (ідентифікаційного номера), офіційно повідомив про це відповідні органи державної влади та має відмітку в паспорті громадянина України) - прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові, номер і серія паспорта громадянина України;

для юридичної особи (резидента та нерезидента) - найменування юридичної особи та податковий номер;

2) за адресою об`єкта нерухомого майна/місцезнаходженням земельної ділянки - назва адміністративно-територіальної одиниці (Автономна Республіка Крим, область, м. Київ, м. Севастополь), району, населеного пункту або селищної, сільської ради.

Згідно пунктом 12 Порядку № 1141 під час проведення державної реєстрації прав державний реєстратор додатково здійснює пошук інших заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на те саме майно та рішень судів про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією таких прав, у базі даних про реєстрацію заяв і запитів.

Відповідно пункту 13 Порядку № 1141 пошук заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у базі даних про реєстрацію заяв і запитів здійснюється за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна та ідентифікаторами, визначеними у підпунктах 2 і 3 пункту 11 цього Порядку.

З огляду на вказані норми права державний реєстратор, при здійсненні реєстраційних дій відносно об`єктів нерухомого майна, зобов`язаний здійснювати пошук відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Проведеною перевіркою встановлено, що під час розгляду заяв за № № 26192490, 27346198, 27392695 рішення за результатом розгляду заяв позивачем прийнято без пошуку відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (відсутні сформовані пошуки відомостей у Державному реєстрі прав).

Відповідно до п.10-1 Порядку №1127 під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку, у тому числі з метою перевірки її кадастрового номера щодо його наявності та автентичності, а також з метою встановлення наявності відомостей про власників, користувачів такої земельної ділянки, перенесених з державного реєстру земель, що містяться в Державному земельному кадастрі, та відповідності таким відомостям про власників, користувачів відомостей, зазначених заявником у заяві.

Відомості, отримані відповідно до абзаців першого та другого цього пункту, обов`язково зберігаються в електронній формі в Державному реєстрі прав та додаються до відповідної заяви для подальшого використання державним реєстратором.

Перевіркою встановлено, що в порушення вказаної норми права позивач, під час формування та розгляду заяви за № 26270066, не отримав автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу відомостей Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку; крім того, за результатом розгляду заяви №26270066 ОСОБА_1 відкрито розділи у Державному реєстрі прав.

Позиція позивача полягає у тому, що він здійснював необхідні пошуки відомостей у зазначених Реєстрах, а законодавством не передбачено обов`язку державного реєстратора саме формувати електронні витяги про пошуки у Державному реєстрі прав.

З приводу таких аргументів позивача суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що у разі здійснення реєстраційних дій відносно земельних ділянок, то п. 10-1 Порядку №1127 прямо передбачено обов`язок державного реєстратора зберігаються в електронній формі в Державному реєстрі прав відомості Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку і такі відомості додаються до відповідної заяви для подальшого використання державним реєстратором.

Відносно здійснення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, то відповідачем не ставилось питання про необхідність формувати електронні витяги про пошуки у Державному реєстрі прав. У цьому випадку відповідач вказує на те, що позивачем за результатом розгляду заяв прийнято рішення без пошуку відомостей у Державному реєстрі прав, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстрі іпотек та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Про вказані обставини свідчить відсутність сформованих пошуків відомостей у Державному реєстрі прав. Тобто, у разі якщо б позивач здійснював відповідні пошуки, то про це б свідчили сформовані позивачем пошуки відомостей, які в Державному реєстрі прав на час проведення перевірки були відсутні.

Отже суд апеляційної інстанції вважає безпідставними аргументи позивача про необґрунтованість відповідачем порушень в зазначеній частині.

Іншим порушення в Довідці визначено наступне.

12.02.2018 року у Державному реєстрі прав ОСОБА_1 зареєстровано заяву про державну реєстрацію права власності № 26714243 (далі - заява № 26714243), подану ОСОБА_2 . Разом із заявою № 26714243 для державної реєстрації прав подано такі документи (електронні копії розміщені у Державному реєстрі прав): технічний паспорт від 08.12.2017, виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю "ЄОК"; довідка від 20.11.1980 № 75, видана Очеретуватською сільською Радою народних депутатів Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 75); довідка від 01.12.2017 № 671, видана комунальним підприємством "Магдалинівське бюро технічної інвентаризації"; довідка від 29.11.2017 № 325, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області (далі - довідка № 325); довідка від 29.11.2017 № 324, видана Олександрівською сільською Радою Магдалинівського району Дніпропетровської області.

19.02.2018 року ОСОБА_1 за результатом розгляду заяви № 26714243 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 39750334, відкрито розділ у Державному реєстрі прав за № 223 та зареєстровано право власності № 24904834 за ОСОБА_2 на житловий будинок загальною площею - 59,4 кв. м, житловою площею - 25,4 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки №325 житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 , натомість у довідці № 75 вказано, що ОСОБА_2 постановою загальних зборів колгоспу "Фрунзе" від 20.01.1980 року надано у користування земельну ділянку загальною площею 0,50 га, на якій розташований будинок № 8 житловою площею 18 кв. м, без зазначення адреси.

З цих підстав відповідачем зроблено висновок про те, що в порушення вимог ст. 3, 10, 24, 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пунктів 12, 40, 43 Порядку № 1127 проведено державну реєстрацію права власності за заявою № 26714243 за наявності підстав для відмови у державній реєстрації прав на підставі документів, що не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Висловлюючи свою незгоду з такими висновками відповідача, позивач посилався на те, що подані для реєстрації документи підтверджували право гр.. ОСОБА_2 на нерухоме майно, у зв`язку з чим позивачем правомірно здійснено реєстраційній дії.

З такою позицією позивача суд апеляційної інстанції вважає за можливе погодитися враховуючи таке.

Так, позиція відповідача полягала у тому, що у реєстрації права гр.. ОСОБА_2 слід було відмовити з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Як вбачається з Довідки перевірки (інших доказів відповідачем надано не було), у довідці №75 від 20.11.1980 відсутня інформація про будь-яку адресу будинку. Тобто, відповідно до вказаної довідки відсутня адреса будинку. В той же час, довідки №671, 325, 324 встановлювали адресу майна, а саме:Дніпропетровська обл АДРЕСА_1 .

Тобто, згідно інформації у Довідці, на час здійснення реєстраційних дій, приватний нотаріус мав інформацію щодо об`єкта нерухомого майна та його належності, а отже у державного реєстратора були відсутні підстави для відмови у здійсненні реєстраційних дій з підстав того, що подані документи не давали змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Отже приймаючи до уваги інформацію, яка викладена у Довідці, за умови того, що відповідачем інших доказів обгрунтованості своїх висновків суду надано не було, суд апеляційної інстанції погоджується з аргументами позивача про необґрунтованість висновків щодо наявності порушень у діях державного реєстратора під час реєстрації права гр.. ОСОБА_2 .

При цьому, суд апеляційної інстанції приймає до уваги і те, що суду не було надано доказів того, що у спірному випадку позивачем зареєстровано право за особою, яка таке право на нерухоме майно не мала.

Щодо обґрунтованості наказу Міністерства юстиції України від 21.11.2018 року №3665/8 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Відповідно до п.1 ч.2 ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Згідно із п.10 Порядку №990 за результатами проведеної камеральної перевірки Мін`юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Отже, як вказаний Закон так і Порядок №990 покладають на Міністерство юстиції України обов`язок прийняти вмотивоване рішення у разі тимчасового блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

При цьому суд враховує, що а ні Закон, а ні Порядок №990 не визначають строку, на який може бути заблоковано доступ державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає можливим погодитися як з висновком суду першої інстанції так і з позицією відповідача про те, що визначення строку, на який блокується доступ до Державного реєстру прав, відноситься до дискреційних повноважень Міністерства юстиції України і такий строк органом контролю визначається на власний розсуд.

В той же час, з огляду на положення Закону та Порядку №990 реалізація Міністерством юстиції України своїх дискреційних повноважень кореспондується з його обов`язком приймати вмотивовані рішення про блокування доступу до Державного реєстру прав. В контексті спірних відносин, вмотивованість рішення полягає у тому, чому Міністерством юстиції України строк блокування доступу до Державного реєстру прав визначено у чотири місяці. Тобто, за умови виявлення порушень, Міністерство юстиції України, приймаючи рішення про блокування доступу до Державного реєстру прав, мало обов`язок обґрунтувати строк застосування таких обмежень на чотири місяці, враховуючи характер порушень, їх наслідки (зокрема, порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб) та інші обставини, які б підтверджували необхідність застосування обмежень на такий строк.

Як вбачається з оскарженого наказу №3665/8 від 21.11.2018р. він не містить будь-яких мотивів чи обґрунтувань блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно саме на чотири місяці. У вказаному наказі наявне лише посилання на Довідку від 06.11.2018р. за результатами проведення камеральної перевірки, але і у вказаній Довідці, окрім пропозиції тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме, відсутнє обґрунтування тому, чому таке блокування має бути застосовано строком на чотири місяці.

Позиція відповідача полягає у тому, що сам факт виявлених порушень свідчить про наявність правових підстав для вжиття заходів, зокрема, у спосіб тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме, а визначення строку, на який таке блокування здійснюється, є дискреційними повноваженнями Міністерства юстиції України.

Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією відповідача про те, що такі повноваження Міністерства юстиції України є дискреційними.

В той же час, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень, у тому числі і те, яке стосується дискреційних повноважень, може бути предметом судового контролю. При цьому, критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: мета, з якою дискреційне повноваження надано та мета, з якою його реалізовано; об`єктивність дослідження доказів під час прийняття рішення; принцип рівності перед законом; безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Мета судового контролю за дискреційними рішеннями полягає у тому, чи не є викладені у них висновки державних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, чи є такі рішення об`єктивними та обґрунтованими та чи відповідають такі рішення іншим критеріям правомірності, які визначені ч.2 ст.2 КАС України та які пред`являють до рішень суб`єктів владних повноважень.

Оскільки у спірному випадку рішення Міністерства юстиції України не містить будь-яких мотивів чи обґрунтувань блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно саме на чотири місяці, то його не можливо визнати обґрунтованим.

У свою чергу, необґрунтованість оскаржуваного рішення не дозволяє суду оцінити його на відповідність іншим критеріям правомірності, зокрема, на відповідність такому критерію як пропорційність, тобто дослідити те, чи було у спірному випадку дотримано відповідачем необхідного балансу між несприятливим наслідками для позивача та цілей на досягнення яких таке рішення прийнято, враховуючи виявлені порушення та застосовані санкції.

Отже суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення відповідача не відповідає критеріям правомірності, які пред`являють до рішень суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим таке рішення є неправомірним.

Щодо аргументів відповідача, з якими погодився суд першої інстанції, про неможливість скасування оскаржуваного наказу у зв`язку із закінченням строку, на який було заблоковано доступ до Реєстру, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що сам факт реалізації наказу, як акту індивідуальної дії, не пов`язується законом із можливістю його оскарження. У такому випадку право на судовий захист пов`язане із самою протиправністю оскаржуваного рішення, а отже закінчення строку блокування доступу до Реєстру, який визначено цим наказом, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду та прийняття нової постанови про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат.

З огляду на задоволення позову на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого: за подання позову - 768,40грн., за подання апеляційної скарги 1152,60грн., а всього 1921,0грн.

Крім цього матеріали справи свідчать про те, що з метою захисту порушених прав у спірних відносинах позивачу надавалася професійна правнича допомога на підставі договору про надання правової допомоги №10/01-12 від 28.01.2019р.

Згідно із актом приймання-передачі наданих послуг №10/04 від 31.10.2019р. надані послуги на правничу допомогу, які підлягають оплаті позивачем, становлять 6925,0грн., з яких:

1. Надані послуги у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції:

правовий аналіз наданих клієнтом документів, консультування клієнта - 1250,0грн.;

складання та подання позовної заяви - 2500,0грн.;

складання та подання заяви про забезпечення позову - 675,0грн.

2. Надані послуги у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції:

правовий аналіз судового рішення та матеріалів справи - 1250,0грн.;

складання та подання апеляційної скарги на рішення суду - 1250,0грн.

Згідно із частинами 1-3 статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з огляду на вказану норму права, розподілу підлягають витрати на правничу допомогу адвоката як ті, що були фактично сплачені так і ті, що підлягають сплаті.

У відповідності із ч.5 ст.134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною дев`ятою статті 139 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом враховуючи обставини справи.

Розподіляючи витрати на правничу допомогу, суд вважає обґрунтованою сумою таких витрат суму у розмірі 1000,0грн., виходячи з такого. Так судом враховуються підстави, з яких судом визнано неправомірним оскаржуваний позивачем наказ, а саме те, що такий наказ не був обґрунтований відповідачем. Інші аргументи позивача, які були ним визначені як підстави заявленого позову так і підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції фактично відхилені як необґрунтовані. Вказане стосується і витрат на складання та подання заяви про забезпечення позову, яка була відхилена судом першої інстанції як необґрунтована. В той же час, оскільки позивач, у зв`язку із прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення, був змушений звернутися до суду за захистом порушеного права, у зв`язку з чим ним було понесено витрати на професійну правничу допомогу, враховуючи принцип співмірності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що на користь позивача можуть бути присудженні витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,0грн.

Таким чином, загальний розмір судових витрат, які підлягають присудженню на користь позивача, становить 2 921,0грн. (1921,0грн. - судовий збір, 1000,0грн. - витрати на правничу допомогу).

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 травня 2019 року у справі №160/2467/19 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Наказ Міністерства юстиції України від 21.11.2018 року №3665/8 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно" - визнати неправомірним та скасувати.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2 921,0грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 31.10.2019р.

Повне судове рішення складено 01.11.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк