Справа № 826/12153/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/12153/18

адміністративне провадження №К/9901/28438/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 826/12153/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення № 5-2657 від 06.04.2018,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення- рішення № 5-2657 від 06.04.2018.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 826/12153/18 позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № 2-2657 від 06.04.2018, складене Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Головне управління ДФС у м. Києві звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 826/12153/18 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2019 року касаційна скарга Головного управління ДФС у м. Києві залишена без руху, оскільки до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору у розмірі 1409,60 грн.

На виконання вимог ухвали суду, скаржником надіслано платіжне доручення від 15 жовтня 2019 року № 5305, яким судовий збір сплачено та зараховано на рахунок суду у розмірі 1409,60 грн.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Наведені у цій нормі ознаки адміністративної справи незначної складності відповідають ознакам спрощеного позовного провадження, що підтверджується нормами статті 257 КАСУ, відповідно до якої, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, ціни позову, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на 01.01.2019 становить 1921,00 грн.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі є вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 5-2657 від 06.04.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» за 2018 рік у розмірі 47349,66 грн.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 5-2657 від 06.04.2018, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» за 2018 рік у розмірі 47349,66 грн, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, під час розгляду адміністративної справи не надано обґрунтованого розрахунку спірної суми земельного податку, а тому, на думку, суду не доведено правомірність нарахування позивачу грошового зобов`язання за платежем земельний податок з фізичних осіб у розмірі 47349,66 грн.

Оскільки, податковим органом оскаржуються судові рішення про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 5-2657 від 06.04.2018 на суму 47349,66 грн, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, отже суд касаційної інстанції приходить до висновку про віднесення даної справи до справ незначної складності.

Касаційна скарга не містить вимог щодо необхідності застосування підпунктів а, б, в, г пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2019 року у справі № 826/12153/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко