Справа № 952/683/19
Суддя: Яценко Є. І.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 952/683/19
Номер провадження 2-а/952/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.10.19 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Яценка Є.І.,

при секретарі - Ніколенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 08.09.2019, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1500414 від 08.09.2019.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що постановою інспектора 3 роти батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевцовим Р.В. від 08.09.2019 серії ЕАК № 1500414, його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 гривень 00 копійок за порушення правил дорожнього руху.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що 08.09.2019 о 13 годині 16 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , в Дніпропетровській області, Новомосковський район, а/д М29, 159 км., рухався по крайній лівій смузі, при вільній правій, чим порушив п.п. 11.5 Правил дорожнього руху України.

З вказаною постановою ОСОБА_1 не може погодитись, оскільки інспектором було пред`явлено звинувачення в порушенні правил дорожнього руху, які, на думку позивача, він не здійснив. Останній в позові зазначив, що 08.09.2019 р. близько 13 год. 16 хв. р. він рухався на своєму автомобілі «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 на автодорозі Харків-Дніпро і був зупинений інспектором поліції Шевцовим Р.В. на посту поліції «Новомосковськ», який його звинуватив у тому, він рухався у крайній лівій смузі при вільній правій, чим порушив п.п. 11.5 Правил дорожнього руху України. ОСОБА_1 не погодився з інспектором поліції та відповідно до вимог ст. 251 КУпАП захотів ознайомитися з доказами вчинення ним даного правопорушення, на що інспектор повідомив, що він діє за своїми власними переконаннями і не зобов`язаний показувати порушнику будь-які докази. Проте іспектором Шевцовим Р.В. не було взято до уваги пояснення, не складено протокол про адміністративне правопорушення, а відразу винесено відносно позивача оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення, яка на його думку є абсолютно безпідставною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 122 КУпАП відносно нього підлягає закриттю за відсутністю в його діях складу зазначеного правопорушення.

Відповідач надав відзив в якому зазначив, що 08.09.2019 р. відносно ОСОБА_1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАК № 1500414, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП у зв`язку з порушення ним п.п. 11.5 Правил дорожнього руху України. На думку відповідача складена постанова повністю відповідає вимогам, встановленим в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015 р.

У відзиві вказано, що відповідно до п.п.11.2 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.

Для забезпечення пропускної здатності доріг та забезпечення безпеки дорожнього руху ПДР передбачена вимога, яка зобов`язує водіїв триматися правого краю проїзної частини. На смугу руху, розташованої лівіше, дозволяється виїжджати тільки у випадку коли смуги, розташовані ближче до правого краю, зайняті або не дозволяють водієві розташувати свій транспортний засіб у межах крайньої лівої смуги, або у випадку повороту ліворуч, а також розвороту з крайньої лівої смуги. Рух смугами, розташованими лівіше, заборонений, якщо крайні праві смуги вільні.

Також відповідачем зазначено, що відповідно до п.11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Тобто в своєму відзиві відповідачем наголошено, що вищевказані вимоги ПДР України введені для чіткого роз`яснення порядку руху дорогами, які мають більше однієї смуги для руху в одному напрямку та базуються на принципах руху якомога ближче до правого краю проїзної частини дороги.

Крім того, відповідачем вказано, що відповідно до ч.5 ст. 258 КУпАП, під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення, у разі оспорення особою допущеного правопорушення, уповноважена посадова особа, не зобов`язана складати адміністративний протокол у випадку притягнення цієї особи до адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідачем у відзиві вказано, що позивачем не надано жодних доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Тому, на думку відповідача, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглядати за його відсутністю, в задоволенні позову просив відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, постановою інспектора 3 роти батальйону 2 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевцовим Р.В. від 08.09.2019 серії ЕАК № 1500414, його визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 425 гривень 00 копійок за порушення правил дорожнього руху.

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 08.09.2019 о 13 годині 16 хвилин водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_2 , в Дніпропетровській області, Новомосковський район, а/д М29, 159 км., рухався по крайній лівій смузі, при вільній правій, чим порушив п.п. 11.5 Правил дорожнього руху України.

Згідно п. 11.5 Правил дорожнього руху України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи зокрема про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, в тому числі передбачені ч.2 ст. 122 КУпАП.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1,121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125,126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Таким чином слід зазначити, що під час винесення оскаржуваної постанови, відповідач мав право винести постанову на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання протоколу про адміністративне правопорушення, навіть у випадку незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з допущенним нею порушенням, тому в цій частині порушень в діях інспектора поліції, що виніс оскаржувану постанову, не встановлено.

Згідно Пленуму Верховного Суду України в п. 24 Постанови "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23 грудня 2005 року з подальшими змінами та доповненнями, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Виходячи із вищезазначених норм КУпАП, працівник поліції повинен був з`ясувати і розглянути в сукупності всі докази у справі, повинен надати їм відповідну оцінку або спростувати, керуючись ст.ст. 245,252 КУпАП.

В ході судового розгляду встановлено, що позивач не визнав свою вину в інкримінованому правопорушенні, однак інспектор поліції, приймаючи рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, не врахував вищевказані вимоги закону та не навів доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Таким чином, з врахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно ч.5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На підставі закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу, особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено у встановленому законом порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд вважає такими, що не можуть бути визнані належними та допустимими доказами відомості, що містяться у постанові про адміністративне правопорушення, виходячи з того, що сама по собі постанова, за відсутності інших доказів вини, не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні.

Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови поліцейського, належних та допустимих доказів щодо наявності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, не містять.

Таким чином суд вважає, що наданими матеріалами не доведена вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, доказів, які б спростовували позицію позивача і підтверджували правомірність винесеної постанови відповідачем у встановлений строк суду не надано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5,9,72,77,90,242-246,250,286,295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення від 08.09.2019 - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора батальйону №2 роти №4 Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шевцова Р.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАК № 1500414 від 08.09.2019 за ч.2 ст. 122 КУпАП, винесену відносно ОСОБА_1 .

Адміністративне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Зачепилівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги на судове рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий, суддя Є.І. Яценко