Справа № 750/10570/19
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/235/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Пишенко М.М.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Саповського Л. І., представник відповідача - Кашина С. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправною і скасування постанови в справі про порушення митних правил та закриття провадження в справі,

в с т а н о в и в:

16.09.2019 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправною і скасування постанови в справі про порушення митних правил від 06.09.2019 № 0759/10200/19, якою позивача визнано винним в порушенні, передбаченому статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 9621 грн 96 коп.

В обґрунтування позову позивач зазначив про відсутність в його діях прямого умислу на порушення митних правил, порушення відповідачем строків і процедури проведення документальної перевірки, внаслідок якої виявлено порушення митних правил, та винесення оскаржуваної постанови поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності, а також відсутність належного документального підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення.

У судовому засіданні позивач та його представник пред`явлений позов підтримали та наполягали на задоволенні.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву та просила відмовити в задоволенні, оскільки на позивача, як особу, що подала декларацію входить здійснення всіх дій для встановленння року виробництва спірного транспотрного засобу.

Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.01.2019 позивач, діючи в інтересах декларанта ОСОБА_2 , який був замовником надання брокерських послуг і повинен був сплачувати митні платежі, подав до ВМО № 5 митного поста «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС митну декларацію № UA102230/2019/630477 (далі - МД) для здійснення митного оформлення товару «Легковий автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS», кузов номер (VIN) - НОМЕР_1 ».

У графі 31 МД позивач указав календарний рік виготовлення автомобіля - 2007.

В ході проведення документальної невиїзної перевірки відповідачем було направлено до ТОВ «Сівер-Авто» запит від 23.07.2019 № 7039/7/25-70-20-01 щодо встановлення дати випуску транспортного засобу з номером кузова (VIN) - НОМЕР_1 ».

Згідно отриманої відповіді від 23.07.2019 №161 встановлено, що відповідно до інформації дилерських баз даних автомобіль було виготовлено 01.02.2006 року.

Оскільки зазначення у графі 31 МД невірних відомостей про дату виготовлення Автомобіля призвело до зменшення митних платежів на суму 3207 грн 32 коп., 08.08.2019 у відношенні позивача було складено протокол про порушення митних правил № 0759/10200/19, а 06.09.2019 - винесено постанову в справі про порушення митних правил № 0759/10200/19, якою позивача визнано винним в порушенні, передбаченому статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 9621 грн 96 коп.

Відповідно до частини першої статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів або судами (суддями), адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Відповідач стверджує, що про вчинення позивачем адміністративного правопорушення йому стало відомо лише в липні 2019 року - після отримання листа ТОВ «Сівер-Авто» з інформацією про дату виготовлення Автомобіля - 01.02.2006 року.

Вказаний лист було надіслано на запит відповідача від 23.07.2019 № 7039/7/25-70-20-01 про надання допомоги в проведенні перевірки дати виготовлення Автомобіля, при цьому початком проведення перевірочних заходів слугувала службова записка першого заступника начальника Чернігівської митниці ДФС від 31.05.2019 № 837/25-70-19-02 про зазначення позивачем у МД невірної дати виготовлення Автомобіля, що встановлено за результатами проведеної перевірки даних, розміщених у відкритих джерелах інформації - спеціалізованих сайтах мережі Інтернет.

Вказане відображено в описовій частині оскаржуваної позивачем постанови та свідчить про те, що відповідач має вільний доступ до відкритих спеціалізованих джерел інформації, які дозволяють йому встановити дату виготовлення транспортних засобів, які пред`являються для митного оформлення, і, як наслідок цього, - мав можливість і повинен був виявити зазначення позивачем невірних даних у графі 31 МД у день її подання до митного органу 18.01.2019.

Разом з тим, суд вважає, що перебіг строку притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил починається не в день, коли було фактично розпочато документальні перевірочні заходи, а від дня, коли відповідач мав об`єктивну можливість виявити вчинене позивачем порушення, проте допустив бездіяльність щодо фіксації цього факту; таким днем є день закінчення митного оформлення Автомобіля - 18.01.2019.

За таких обставин, строк накладення на позивача стягнення за порушення митних правил закінчився 18.07.2019, що за приписом пункту 3 частини третьої статті 286 КАС України, пункту 7 статті 247 КУпАП тягне за собою обов`язкове скасування оскаржуваної постанови з одночасним закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Відповідачем не надано суду доказів дотримання процедури проведення документальної невиїзної перевірки, предметом якої є дані про своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати митних платежів при переміщенні товарів через митний кордон України підприємствами, а також при переміщенні товарів через митний кордон України громадянами з поданням митної декларації, передбаченої законодавством України для підприємств, яка встановлена статтею 351 Митного кодексу України і проводиться виключно на підставі наказу органу доходів і зборів, який в справі відсутній.

Через це, отримані відповідачем під час невиїзної перевірки документальні дані не мають юридичного значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Отже, однією з обов`язкових ознак порушення митних правил як адміністративного правопорушення є протиправність діяння.

Згідно положень Закону України від 19.09.2013 № 584-VII «Про митний тариф» товарною номенклатурою Митного тарифу України є Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складена на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів, що ведеться Всесвітньою митною організацією.

Класифікація товарів для цілей митного оформлення здійснюється згідно з вимогами УКТЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТЗЕД на основі характеристик товару, які є визначальними для класифікації.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч.8 ст. 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості про товари, у тому числі у вигляді кодів: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Частиною 5 статті 266 МК України визначено, що особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов`язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, графа 31 МД повинна містити такі відомості про товар: опис товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТЗЕД.

Відповідно до ст. 266 Митного кодексу України декларант зобов`язаний здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Відповідно до ст. 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Диспозиція статті 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже, з об`єктивної сторони склад правопорушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної - у формі умислу.

Згідно ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. Посадові особи підприємств - керівники та інші працівники підприємств (резиденти та нерезиденти), які в силу постійно або тимчасово виконуваних ними трудових (службових) обов`язків відповідають за додержання вимог, встановлених цим Кодексом, законами та іншими нормативно-правовими актами України, а також міжнародними договорами України, укладеними у встановленому законом порядку (п. 43 ст. 4 Митного кодексу України).

За приписами ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 06 червня 2018 року по справі №607/1866/17 та № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 13.12.2018 по справі № 759/360/17 зазначив, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.

Тобто, для притягнення до відповідальності згідно статтею 485 Митного кодексу України у даному випадку необхідно довести факт заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Відповідно до ч.8 статті 264 Митного кодексу України з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно ч. 2,3,4 ст. 69 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.

У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.

Отже, здійснення такого контролю є прямим обов`язком відповідача, в той час як застосування штрафних санкцій за порушення, пов`язані з неправильною класифікацією товарів, можливе лише при поданні декларантом неправдивих відомостей, підроблених документів чи подання документів не в повному обсязі.

Частиною 6 статті 69 Митного кодексу України імперативно встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

З матеріалів справи судом встановлено, що разом з митною декларацією, були подані інші документи, у тому числі: свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , з відомостями щодо дати першої реєстрації транспортного засобу 22.02.2007; довідка про зареєстрований транспортний засіб від 12.12.2018 № 16258369 видана державною установою «РЕГИТРА», Литовська Республіка, з вказанням дати першої реєстрації транспортного засобу 22.02.2007. Митна декларація була перевірена в установленому порядку, зокрема, проведена перевірка правильності нарахуванні митних платежів, митна вартість була збільшена, тому в результаті коригування сума в сторону збільшення склала 95841 грн. 30 коп., а після цього лише відбулося завершення митного оформлення. Автомобіль був розмитнений і випущений у вільний обіг.

Відтак, з огляду на вищезазначене, судом не встановлено, що позивач з метою ухилення від сплати митних платежів у митній декларації від 18.01.2019 вказував неправдиві відомості щодо календарного року виготовлення транспортного засобу необхідні для визначенні його митної вартості.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, та не спростовано відповідачем, що позивач у митній декларації вказував відомості, які не можна вважати неправдивими та на підставі яких вірно вказаний код товару для визначення митної вартості товару.

При цьому, позивачем було доведено, що склад правопорушення відсутній, бо він, хоч і подавав митну декларацію до митниці, але користувався лише документами наданими замовником (відсутня об`єктивна сторона), він відповідно не мав спеціальної мети - ухилитися від сплати митних платежів і зборів (відсутня суб`єктивна сторона).

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який ним, в даному випадку, не виконаний.

Відповідно до ч. 1 ст. 531 Митного кодексу України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає відсутність у діях ОСОБА_1 ознак порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України, наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 1500 грн.

Суд констатує, що відповідно до пункту 2 частини третьої статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як випливає з тексту копії Договору про надання правничої допомоги від 22.07.2019 № 22/07-19 (а.с. 42), позивач і його представник не визначили в цьому Договорі розмір суми витрат на правничу допомогу в конкретній справі, а є загальним договором на представлення інтересів клієнта, в тому числі в Чернігівській митниці ДФС та інших органах державної влади, правооохоронних органах, тому понесені позивачем витрати не підлягають компенсації за рахунок відповідача, в тому числі і на підставі ксерокопій квитанцій (а.с. 45).

Керуючись статтями 241-246, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

позов задовольнити. Скасувати постанову Чернігівської митниці ДФС в справі про порушення митних правил від 06.09.2019 № 0759/10200/19, якою ОСОБА_1 визнано винним в порушенні, передбаченому статтею 485 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів у сумі 9621 грн 96 коп., а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів від дня його проголошення, через Деснянський районний суд м. Чернігова.

Суддя Л.В. Карапута