Справа № 500/1222/19
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року № 857/8964/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

при секретарі судового засідання Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року у справі №500/1222/19 (суддя Мандзій О.П., рішення ухвалене о 12/17 год, м.Тернопіль, повний текст складено 26 липня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Бережанського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Бережанського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області (далі ОУПФ) в якому просила зобов`язати відповідача виплатити грошову допомогу в розмірі десяти місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню та передбачена пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), у виплаті якої незаконно відмовлено.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі Головне управління), яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги з посиланням на окремі обставини справи та норми матеріального права вказує, що згідно «Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі КМУ) від 04.11.1993 №909 (далі Постанова №909, Перелік відповідно) в позашкільних навчальних закладах не передбачено посад: викладач, педагог, концертмейстер в дитячій музичній школі та школі мистецтв, акомпаніатор, музичний керівник. Отже для зарахування періодів роботи на цих посадах до стажу, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-XII), а відтак і до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно із пунктом 7-1 Закону №1058-IV.

Крім того, скаржником подано клопотання про заміну сторони відповідача з ОУПФ на її правонаступника Головне управління.

Виходячи із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр) від 29.07.2019 24.07.2019 до Єдиного державного реєстру внесено запис за №3001068 про припинення юридичної особи - ОУПФ. Вказане ОУПФ на підставі постанови КМУ від 22.08.2018 №628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України» реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління.

Відтак, з урахуванням положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС) необхідно замінити відповідача його правонаступником.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, оскільки позивач на день звернення до відповідача за призначенням грошової допомоги досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058-IV, працювала на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, і, з урахуванням висновків суду, має страховий стаж більше 30 років на таких посадах та не отримувала будь-якого іншого виду пенсії, тому є підстави для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії згідно з пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 з 06.04.2019 перебуває на обліку в ОУПФ та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с.24-25).

Позивач 18.04.2019 звернулася до відповідача із заявою про отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій (а.с.23).

Листом від 02.05.2019 №10/А-11 відповідачем повідомлено, що до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги не зараховані періоди роботи: з 01.08.1979 року по 17.08.1981 викладачем по класу фортепіано Козівської державної музичної школи; з 08.09.1983 по 17.06.1985 акомпаніатором обласного Камчатського Будинку піонерів; з 12.09.1986 по 20.02.1989 музичним керівником з вивчення теорії музики, сольфеджіо Новоград-Волинського Будинку офіцерів; з 11.10.1991 по 06.07.1992 викладачем по класу фортепіано Козівської державної музичної шкоди; з 01.09.1992 по 31.05.1993 концертмейстером Яворівської школи мистецтв; з 31.05.1993 по 31.08.1994 викладачем по класу фортепіано і концертмейстером Яворівської школи мистецтв; з 01.09.1994 по 31.08.1995 викладачем по класу фортепіано Козівської державної музичної шкоди; з 01.09.1995 по 21.12.2003 викладачем і концертмейстером Бережанської дитячої музичної школи; з 22.12.2003 по 31.03.2019 викладачем і концертмейстером фортепіано відділу Бережанської державної школи мистецтв, оскільки Переліком, не передбачені перелічені вище посади. Отже, відсутні підстави для зарахування періодів роботи на цих посадах до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, а відтак, і до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV (а.с.26-28).

Не погоджуючись із такою позицією відповідача позивач звернулась до суду із цим позовом.

За приписами частин першої, третьої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Як передбачено пунктом 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються КМУ.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається КМУ, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 01.04.2019 по 31.03.2020 - не менше 27 років 6 місяців;.

Так, КМУ 23.11.2011 постановою затвердив «Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати» (далі Порядок №1191; в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин), який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

За змістом пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону №1788-XII, що передбачені Переліком.

Згідно пункту 5 Порядку №1191 грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону №1788-XII, і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З аналізу наведених норм законодавства можна зробити висновок, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом в постановах від 20 лютого 2019 року, 19 березня 2019 року у справах №№462/5636/16-а, №466/5637/17 відповідно.

Положеннями статті 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Постановою КМУ від 12.08.1993 №637 затверджено «Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (далі Порядок №637). Пунктом 1 даного Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Як видно з матеріалів справи, відповідно до записів трудової книжки від 10.10.1979 серії НОМЕР_1 позивач працювала: з 01.08.1979 по 17.08.1981 викладачем по класу фортепіано Козівської державної музичної школи; з 19.08.1981 по 01.09.1983 викладачем по класу фортепіано Архаринської дитячої музичної школи, з 08.09.1983 по 17.06.1985 акомпаніатором обласного Камчатського Будинку піонерів; з 12.09.1986 по 20.02.1989 музичним керівником з вивчення теорії музики, сольфеджіо Новоград-Волинського Будинку офіцерів; з 11.10.1991 по 06.07.1992 викладачем по класу фортепіано Козівської державної музичної шкоди; з 01.09.1992 по 31.05.1993концертмейстером Яворівської школи мистецтв; з 31.05.1993 по 31.08.1994 викладачем по класу фортепіано і концертмейстером Яворівської школи мистецтв; з 01.09.1994 по 31.08.1995 викладачем по класу фортепіано Козівської державної музичної шкоди; з 01.09.1995 по 21.12.2003 викладачем і концертмейстером Бережанської дитячої музичної школи; з 22.12.2003 і по теперішній час викладачем і концертмейстером фортепіано відділу Бережанської державної школи мистецтв. (а.с.14-19).

Разом з тим, на звернення позивача щодо виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV відповідачем повідомлено, що відсутні підстави для зарахування періодів роботи на цих посадах до стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII, оскільки Переліком, не передбачені посади: викладач, педагог, концертмейстер в дитячій музичній школі та школі мистецтв, акомпаніатор Будинку піонерів, музичний керівник Будинку офіцерів, а відтак, і до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги згідно з пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV.

Водночас, Переліком установлено заклади освіти і посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років у музичних і художніх школах: викладачі; у позашкільних навчальних закладах: директори, їх заступники з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи, завідуючі відділами (лабораторіями, кабінетами), художні керівники, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Приписами статті 28 Закону України «Про освіту» (далі Закон №2145-VIII) передбачено, що система освіти складається із навчальних закладів, наукових, науково-методичних і методичних установ, науково-виробничих підприємств, державних і місцевих органів управління освітою та самоврядування в галузі освіти.

У відповідності до статті 29 Закону 2145-VIII структура освіти включає, поряд з іншими видами, також позашкільну освіту.

Статтею 12 Закону України «Про позашкільну освіту» (далі Закон №1841-III) та пунктом 6 «Переліку типів позашкільних навчальних закладів», затвердженого постановою КМУ від 06.05.2011 №433 (далі Перелік №433) визначено, що до позашкільних навчальних закладів відносяться початкові спеціалізовані мистецькі навчальні заклади (школи естетичного виховання: музичні, художні, хореографічні, театральні, хорові, мистецтв та інші).

Пунктом 7 Переліку №433 встановлено, що центр, палац, будинок, клуб художньої творчості дітей, юнацтва та молоді, художньо-естетичної творчості учнівської молоді, дитячої та юнацької творчості, естетичного виховання відносяться до позашкільних навчальних закладів.

Крім того, на спірні правовідносини розповсюджується також дія Переліку №433, який відносить посади: «викладач» всіх спеціальностей, «акомпаніатор», «музичний керівник», «концертмейстер» до педагогічних посад.

Відповідно до пункту 3 «Прикінцевих положень» Закону №1841-III до приведення законів України, інших нормативно-правових актів у відповідність до цього Закону вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Конституційний Суд України у пункті 3.4 рішення від 18 червня 2007 року №4-рп/2007 зазначив, що неодноразово розглядав проблему, пов`язану з реалізацією права на соціальний захист, неприпустимістю обмеження конституційного права громадян на достатній життєвий рівень, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція та закони України виокремлюють певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, яким пенсія призначається за спеціальними законами.

Згідно із позиції Конституційного Суду України, сформованої в рішенні від 22 вересня 2005 року №5-рп/2005, до обмеження прав належить звуження їх змісту й обсягу, проте сутність змісту основного права не може бути порушена. Крім того, у рішенні від 22 травня 2018 року №5-р/2018 Конституційний Суд України зазначив, що обмеження стосовно реалізації конституційних прав не можуть бути свавільними та несправедливими, мають установлюватися виключно Конституцією й законами, переслідувати легітимну мету, бути зумовленими суспільною необхідністю її досягнення, пропорційними й обґрунтованими.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність відмови відповідача щодо зарахування перелічених вище періодів роботи позивача на посадах та у закладах, які дають право на виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 «Прикінцевих положень» Закону №1058-IV та відмови у нарахуванні та виплаті такої допомоги, так як вказані періоди роботи повинні зараховуватися до її пільгового стажу у розумінні пункту «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ навіть попри те, що зазначені посади прямо не передбачена затвердженим Переліком.

Наведене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі №233/4308/17, та постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року, 5 березня 2019 року по справах №№718/2293/16-а, 686/9307/17 відповідно.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Допустити заміну відповідача Бережанського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України Тернопільської області його правонаступником Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 23 липня 2019 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року.