Справа № 711/10426/16-а
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №711/10426/16-а

адміністративне провадження №К/9901/45317/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017р. (судді - Кузьмишина О.М., Глущенко Я.Б., Костюк Л.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

-визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області щодо відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах за віком на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

-скасувати рішення комісії по розгляду питань пов`язаних з призначенням (перерахунком) пенсій та відказних справ при Управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області від 19.10.2016. №61/2;

-зобов`язати призначити пенсію на пільгових умовах за Списком №1 на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня настання пенсійного віку - 29.09.2016 року.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, у призначенні якої відповідачем відмовлено. Вважає такі дії відповідача протиправними, оскільки підстави, які б перешкоджали призначити йому пенсію, відсутні.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2017р. у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017р. постанову Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.02.2017р. скасовано та ухвалено нову, якою позов задоволено.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо відмови у призначенні мені пенсії на пільгових умовах за віком на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та скасовано рішення №61/2 від 19.10.2016р. комісії по розгляду питань пов`язаних з призначенням (перерахунку) пенсій та відказаних справ при Управлінні Пенсійного фонду України в м. Черкасах Черкаської області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 в зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи по Списку №1.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м.Черкасах Черкаської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими о особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» на підставі ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дня настання пенсійного віку, з 29 вересня 2016 року.

З ухваленим рішенням суду апеляційної інстанції не погодився відповідач, звернувся з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права просив його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

В обгрунтування касаційної скарги посилався на те, що відмовляючи позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах Управління діяло правомірно, оскільки надані позивачем уточнюючі довідки видані організаціями, які знаходяться на непідконтрольній території м. Торез, а тому не підлягають врахуванню для призначення пенсії.

Посилався на те, що призначити пенсію лише на підставі трудової книжки не має можливості, оскільки у ній містяться відомості лише щодо назви роботи та період роботи позивача, проте не містить відомостей, зокрема, про характер виконуваної роботи.

Заперечення на касаційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 29.09.2016р. позивач звернувся до відповідача з заявою щодо призначення пенсії за віком по Списку №1 відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

До заяви про призначення пенсії на підтвердження трудового стажу позивач додав: довідки від 19.02.2016р. №57/02, №58/02, №59/02 про період роботи в ДП шахта «Лісова», довідки від 29.02.2016р. №06/2-150, №06/2-152 про період роботи в шахті «Червона Зірка» та в шахті №3біс виробничого об`єднання «Торезантрацит», довідку від 22.12.2016р. №06-01-2342 про період роботи у ВП «Шахта Прогрес» ДП «Торезантрацит», копії диплома, військового квитка, трудової книжки та довідку про заробітну плату.

Рішенням згідно протоколу від 19.10.2016р. №61/2 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Підставою для відмови позивачу у врахуванні наданих ним уточнюючих довідок про заробітну плату відповідачем зазначено те, що такі довідки видані організаціями, які знаходяться на непідконтрольній Україні території.

Позивач, не погоджуючись рішенням пенсійного органу звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. №1207-VII визначено особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на тимчасово окупованій території, згідно якого будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом (ч.2 ст. 9). Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою статті 9 Закону №1207-VII, є недійсним і не створює правових наслідків.

Враховуючи, що надані позивачем довідки видані організаціями, які знаходяться на непідконтрольній території в м. Торез, суд дійшов висновку що їх неможливо враховувати для призначення пенсії за віком по Списку №1, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідно до частини першої статті 18 Закону №1207-VII громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Суд виходив з того, що за правилами частини 4 статті 9 Закону №1207-VII встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України.

Враховуючи, що пенсійним органом не доведено, що позивачем не було надано необхідних документів для призначення пенсії з урахуванням відповідних довідок про розміри заробітних плат, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

З висновками суду апеляційної інстанції колегія суддів погоджується частково з наступних мотивів та передбачених законом підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду апеляційної інстанції зазначеним нормам не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом 1 цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992р. та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992р.

Списки №1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956р. №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31.12.1991р.; якщо пільгова робота продовжується після 01.01.1992р. (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11.03.1994р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991р. №10; якщо пільгова робота продовжується після 11.03.1994р. (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16.01.2003р., - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994р. №162.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993р. (далі - Порядок №637), передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, за змістом вказаних норм, для встановлення права особи на пенсію за віком на пільгових умовах необхідним є, крім іншого, встановлення досягнення особою передбаченого законом віку, та відповідна кількість років стажу роботи, в тому числі на відповідних посадах.

При цьому, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Як свідчать матеріали справи, підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах стала відсутність у нього необхідного пільгового стажу. При цьому відповідачем не враховано надані позивачем уточнюючі довідки, оскільки такі видані організаціями, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території.

Що стосується доводів відповідача про те, що довідка, видана на тимчасово окупованій території не може бути взята до уваги, то на думку колегії суддів такі є безпідставними, оскільки, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян, оскільки вказана обставина не може слугувати підставою порушення прав громадян України на пенсійне забезпечення, що відповідає правозастосовній практиці в частині застосування так званих "намібійських винятків" Міжнародного суду ООН.

При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

В свою чергу, відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Тобто в розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 28.08.2018 року (справа №175/4336/16-а), від 25.09.2018 року (справа №242/65/17), від 11.07.2019 року (справа №423/1156/17) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Разом з тим, скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову про задоволення позову, апеляційний суд, в порушення вимог статті 159 КАС України (в редакції до 15.12.2017р.), обмежився лише дослідженням доводів відповідача щодо неможливості врахування наданих позивачем довідок, та у зв`язку з цим відсутністю у нього необхідного пільгового стажу.

При цьому, задовольняючи позовну вимогу про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд не досліджував питання відповідності позивача усім вимогам п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», наявності у позивача стажу роботи, необхідного для призначення пільгової пенсії, чи місять матеріали справи інші документи, крім зазначених довідок, які підтверджують пільговий стаж позивача, зокрема чи містить таку інформацію трудова книжка позивача, та інші питання, необхідні для визначення права позивача на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

Неповне з`ясування судом апеляційної інстанції обставин справи, не дослідження всіх наявних в справі доказів, ненадання їм належної правової оцінки є ознакою недотримання апеляційним судом в процесі ухвалення рішення норм процесуального права, що є підставою для його скасування та направлення справи на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 345, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

постановив:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Черкаси Черкаської області - задовольнити частково.

Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 31.05.2017р. скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук