Справа № 320/1205/19
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1205/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Головенко О.Д., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Кицюн І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Славутицької міської ради Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Славутицької міської ради Київської області про визнання протиправним та скасування рішення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Славутицької міської ради Київської області (далі по тексту - відповідач) в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 14.02.2019 року № 1320-54-VІІ «Про дострокове припинення повноважень секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання»;

- поновити на посаді секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання починаючи з 14.02.2019 року;

- стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 14.02.2019 року по день ухвалення рішення суду.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року значений позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , відповідно до рішення Славутицької міської ради Київської області № 2-2-VІІ від 09.11.2015 року, обрано на посаду секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання, про що свідчить запис у трудовій книжці позивача.

Розпорядженням Славутицького міського голови від 11.02.2019 року № 32 було скликано позачергову сесію Славутицької міської ради VІІ скликання на 14.02.2019 року о 18:00 год. та винесено на розгляд міської ради питання:

- про затвердження Програми «Місцевих стимулів» для працівників охорони здоров`я м. Славутич на 2019 рік;

- про затвердження Програми «Здоров`я славутичан на 2019 рік»;

- про внесення змін до рішення Славутицької міської ради від 22.12.2018 № 1275-52-VІІ «Про міський бюджет м. Славутича на 2019 рік» та різне.

12.02.2019 о 10:20 год., керуючись розпорядженням міського голови, помічник секретаря Славутицької міської ради Савченко А.І. надіслала на електронні адреси депутатів інформацію про скликання позачергової сесії Славутицької міської ради 14.02.2019 о 18:00 год., а також перелік питань, які виносяться на розгляд ради.

На підставі рішення Славутицької міської ради Київської області від 14.02.2019 року № 1320-54-VІІ було достроково припинено повноваження ОСОБА_1 , як секретаря Славутицької міської ради (далі по тексту - оскаржуване рішення).

Вважаючи протиправним оскаржуване рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що зі змісту оскаржуваного рішення не вбачається конкретного обґрунтування обставин, які стали підставою для прийняття рішення про дострокове припинення повноважень секретаря Славутицької міської ради Київської області ОСОБА_1 .

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно ст. 141 Конституції України до складу сільської, селищної, міської, районної, обласної ради входять депутати, які обираються жителями села, селища, міста, району, області на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування. Строк повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної ради, депутати якої обрані на чергових виборах, становить п`ять років. Припинення повноважень сільської, селищної, міської, районної, обласної ради має наслідком припинення повноважень депутатів відповідної ради.

Територіальні громади на основі загального, рівного, прямого виборчого права обирають шляхом таємного голосування відповідно сільського, селищного, міського голову, який очолює виконавчий орган ради та головує на її засіданнях. Строк повноважень сільського, селищного, міського голови, обраного на чергових виборах, становить п`ять років.

В свою чергу, Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі по тексту - Закон № 280/97-ВР) визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Згідно ч. 1 ст. 10 Закону № 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 20 Закону України від 07.06.2001 № 2493-ІІІ «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі по тексту - Закон № 2493) регламентовано, що крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України), служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами, а також у разі:

- порушення посадовою особою місцевого самоврядування Присяги, передбаченої ст. 11 цього Закону;

- порушення умов реалізації права на службу в органах місцевого самоврядування (ст. 5 цього Закону);

- виявлення або виникнення обставин, що перешкоджають перебуванню на службі, чи недотримання вимог, пов`язаних із проходженням служби в органах місцевого самоврядування (ст. 12 цього Закону);

- досягнення посадовою особою місцевого самоврядування граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування (ст. 18 цього Закону).

Посадові особи місцевого самоврядування, крім посадових осіб зазначених у ч. 2 цієї статті, яких притягнуто до відповідальності за корупційні правопорушення підлягають звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішення про припинення служби в органах місцевого самоврядування може бути оскаржено посадовою особою місцевого самоврядування у порядку, визначеному законом.

Статтею 147-1 КЗпП України встановлено, що працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону № 280/97-ВР секретар сільської, селищної, міської ради працює в раді на постійній основі. Секретар ради обирається радою з числа її депутатів на строк повноважень ради за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови.

Частиною 15 ст. 46 Закону № 280/97-ВР встановлено, що порядок проведення першої сесії ради, порядок обрання голови та заступника (заступників) голови районної у місті, районної, обласної ради, секретаря сільської, селищної, міської ради, скликання чергової та позачергової сесії ради, призначення пленарних засідань ради, підготовки і розгляду питань на пленарних засіданнях, прийняття рішень ради про затвердження порядку денного сесії та з інших процедурних питань, а також порядок роботи сесії визначаються регламентом ради з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Як вже зазначалося судом, розпорядженням Славутицького міського голови від 11.02.2019 № 32 було скликано позачергову сесію Славутицької міської ради VІІ скликання на 14.02.2019 о 18:00 год. та винесено на розгляд міської ради певний перелік питань.

Відповідно до ч. 10 ст. 46 Закону № 280/97-ВР рішення про скликання сесії ради відповідно до ч.ч. 4, 6 та 8 цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Статтями 2.2.1, 2.2.2 Регламенту Славутицької міської ради VІІ скликання, затвердженого рішенням міського голови Славутицької міської ради від 09.11.2015 № 1-2- VІІ (далі - Регламент) встановлено, що чергові сесії Славутицької міської ради скликаються міським головою згідно піврічного плану роботи, затвердженого міською радою, але не менше одного разу на квартал. Для вирішення земельних питань - щомісячно.

Рішення про скликання сесії доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії. Секретар міської ради заздалегідь повідомляє депутатів про порядок денний, час скликання і місце проведення чергової сесії Славутицької міської ради шляхом відправлення повідомлення на електронну адресу депутата. Таке повідомлення повинно бути також зроблене в місцевих засобах інформації і на офіційному сайті Славутицької міської ради.

Проекти рішень направляються депутатам електронною поштою не пізніше 20 робочих днів до сесії.

Позачергові сесії повинні бути також скликані за пропозицією не менш як однієї третини депутатів від загального складу ради, постійної комісії або виконавчого комітету. Ініціатори скликання сесії надсилають свої мотивовані письмові пропозиції про скликання позачергової сесії Славутицької міської ради міському голові.

Рішення про скликання позачергової сесії доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачаються до внесення на розгляд ради. Документи позачергової сесії Славутицької міської ради надаються депутатам при їх реєстрації.

Як вірно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 12.02.2019 року о 10:20 год. керуючись розпорядженням міського голови, помічник секретаря Славутицької міської ради Савченко А.І. надіслала на електронні адреси депутатів інформацію про скликання позачергової сесії Славутицької міської ради 14.02.2019 о 18:00 год., а також перелік питань, які виносяться на розгляд ради.

Згідно ч. 5 ст. 2.3.4 Регламенту питання, які вимагають обговорення і прийняття рішення, не можуть бути включені до порядку денного як «різне». Питання, включені в розділ «різне» порядку денного, повинні носити інформаційно-довідковий характер і можуть прийматись Славутицькою міською радою лише до уваги.

Стаття 5.2 Регламенту передбачає, що питання про дострокове припинення повноважень секретаря ради вноситься до порядку денного засідання на вимогу не менше 1/3 частини депутатів від їх загального складу.

Крім того, згідно ст. 3.2.1 Регламенту винесенню питання на розгляд пленарного засідання міської ради передує його підготовка у відповідних комісіях. Без розгляду питання порядку денного постійними комісіями, до компетенції яких воно відноситься, без оформлення ними письмового висновку, таке питання на пленарному засіданні не розглядається.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Закону № 280/97-ВР постійні комісії за дорученням ради або за власною ініціативою попередньо розглядають проекти програм соціально-економічного і культурного розвитку, місцевого бюджету, звіти про виконання програм бюджету, вивчають і готують питання про стан та розвиток відповідних галузей господарського і соціально-культурного будівництва, інші питання, які вносяться на розгляд ради, розробляють проекти рішень ради та готують висновки з цих питань, виступають на сесіях ради з доповідями та співдоповідями.

З протоколу 54 позачергової сесії Славутицької міської ради VІІ скликання від 14.02.2019 вбачається, що голова комісії з питань правопорядку та законності Орлов М.І. заперечив щодо пропозиції міського голови Фомічева Ю .К . включити до порядку денного питання про дострокове припинення повноважень секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання ОСОБА_1 та зазначив, що відповідно до п. 1 ст. 6.6 Регламенту неетична поведінка депутатів та головуючого на засіданні є обов`язковим предметом розгляду в постійній комісії з питань реалізації Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прав і свобод людини, законності і правопорядку, регламенту, впровадження в життєдіяльність територіальної громади Статуту і Кодексу етики, честі, порядності, добросовісного та ефективного управління Славутицької територіальної громади, депутатської етики, регуляторної політики. За результатами розгляду комісії Славутицька міська рада приймає рішення на найближчій сесії. Таке питання вноситься до порядку денного без обговорення.

Також, голова комісії з питань правопорядку та законності вказав, що зазначене питання на комісії не розглядалося, а звернення про його розгляд до комісії не надходило, а тому ставлення на голосування питання про дострокове припинення повноважень секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання ОСОБА_1 , яке не розглядалось на комісії призведе до порушення Регламенту.

Крім того, позивачем було подано до суду висновок Постійної комісії ради з питань реалізації Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», прав і свобод людини, законності правопорядку, протидії корупції, регламенту, впровадження в життєдіяльність територіальної громади Статуту і Кодексу етики, честі, порядності, добросовісного та ефективного управління Славутицької територіальної громади, депутатської етики та регуляторної політики від 15.02.2019 року.

Згідно вказаного висновку міська рада порушила порядок внесення рішення Славутицької міської ради від 14.02.2019 № 1340-54-VІІ до порядку денного, порядок підготовки його до розгляду та порядок його прийняття, визначені Регламентом ради.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що при прийнятті оскаржуваного рішення про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради Борисова В.В., було порушено низку норм чинного законодавства України, зокрема, позачергове пленарне засідання скликано з порушенням строків; депутати не були повідомлені про розгляд питання про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради, оскільки його було винесено в розділ «різне»; оскаржуване рішення було включено депутатами до порядку денного сесії міської ради в день проведення сесії та приймалося без попереднього розгляду постійною комісією з питань правопорядку та законності, яка повинна була надати раді свій висновок.

Разом з тим, відповідачем не доведено дотримання наведеного порядку прийняття рішення про дострокове припинення повноважень секретаря міської ради.

Крім того, правовими положеннями Закону № 280/97-ВР та Закону № 2493 прямо передбачено, що повноваження секретаря міської ради можуть бути достроково припинені, в разі порушення ним Конституції або законів України.

Разом з тим, оскаржуване рішення не містить будь-яких посилань на те, яка саме обставина слугувала підставою для дострокового припинення повноважень секретаря міської ради.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. Така дія зазначеного принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає у тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. При цьому, якщо держава чи будь-який її орган схвалили певну концепцію, така держава чи орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у осіб (юридичних чи фізичних) стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення від 14.02.2019 року № 1320-54-VІІ «Про дострокове припинення повноважень секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про поновлення позивача на посаді секретаря Славутицької міської ради Київської області та стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові засади звільнення працівників визначаються у КЗпП України.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію викладену в постанові Верховного суду України від 14.01.2014 у справі №21-395а13, в якій зазначено, що суд, ухвалюючи рішення про поновлення на роботі, має вирішити питання про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначивши при цьому розмір такого заробітку за правилами закріпленими у Порядку.

Правовими положеннями ч. 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги позивача щодо нарахування та виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від задоволених позовних вимог, а тому підлягають задоволенню.

Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок № 100), згідно п. 2 розділу ІІ якої, у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами, ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 14.02.2019 року.

Відповідно до пп.1 п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України, від 08.02.1995, № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання протиправним та скасування рішення Славутицької міської ради Київської області від 14.02.2019 рок № 1320-54-VІІ «Про дострокове припинення повноважень секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання» ОСОБА_1 , поновлення позивача на посаді секретаря Славутицької міської ради Київської області VІІ скликання та стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 14.02.2019 рок по день ухвалення рішення суду.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, а в рішенні від 27.09.2010 по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» - що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 6 КАС України).

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена в справі «Пономарьов проти України» (пункт 40 мотивувальної частини рішення від 3 квітня 2008 року), в якому Суд наголосив, що «право на справедливий судовий розгляд», яке гарантовано п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 Конвенції не зобов`язує держав - учасників Конвенції створювати апеляційні чи касаційні суди. Однак там, де такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6» (пункт 22 мотивувальної частини рішення від 20 липня 2006 року).

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов підлягає задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Славутицької міської ради Київської області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Лічевецький