Справа № 640/15402/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В,

Аліменка В.О.

за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Громадської організації «Стоп корупції» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом Громадської організації «Стоп корупції» до Приватного підприємства «ВКФ Альянс» про тимчасове зупинення діяльності підприємства, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивач, Громадська організація «Стоп корупції», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- тимчасово зупинити діяльність Приватного підприємства «ВКФ Альянс» в частині будь-якого використання (експлуатації) свиноферми, що розташована на території села Халеп`я Обухівського району Київської області, до моменту усунення порушень норм санітарно-епідеміологічного та природоохоронного законодавства.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року у відкритті провадження відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права. Зокрема, апелянт наполягає, що Громадська організація «Стоп корупції» є природоохоронною організацією, яка відповідно до положень Орхуської конвенції та Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про громадські об`єднання», а також відповідно до свого статуту має право на представництво в суді екологічних інтересів суспільства та окремих його членів з метою захисту порушених екологічних прав людини та громадянина або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства, а відтак є належним позивачем у даному спорі. Окрім того. Апелянт вказує, що оскільки в даному випадку позивач виконує функції суб`єкта владних повноважень, то спір має публічно-правовий характер та має розглядатись саме у порядку адміністративного судочинства.

30 жовтня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання представника Приватного підприємства «ВКФ Альянс» Липчей О.В. про відкладення розгляду апеляційної скарги у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому засіданні.

В той же час, представником Приватного підприємства «ВКФ Альянс» Липчей О .В. не надано жодних доказів на підтвердження вищевказаного клопотання, зокрема доказів здійснення представництва у справі № 753/10018/19 у Дарницькому районному суді міста Києва.

Відтак, колегією суддів відмовлено у задоволенні клопотання адвоката Липчей О.В. про відкладення розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, виходив з того, що вимога відносно тимчасового зупинення діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс» в частині будь-якого використання (експлуатації) свиноферми, що розташована на території села Халеп`я Обухівського району Київської області, до моменту усунення порушень норм санітарно-епідеміологічного та природоохоронного законодавства, пред`являється безпосередньо до Приватного підприємства «ВКФ Альянс», відтак, з огляду на норми Господарсько-процесуального кодексу України позивачу необхідно звернутися за захистом своїх прав до Господарського суду м. Києва.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, однак не погоджується з мотивами, наведеними в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до адміністративного суду із даним позовом заявлено позовну вимогу щодо тимчасового зупинення діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс» в частині будь-якого використання (експлуатації) свиноферми, що розташована на території села Халеп`я Обухівського району Київської області, до моменту усунення порушень норм санітарно-епідеміологічного та природоохоронного законодавства.

Апелянт вказує, що Громадська організація «Стоп корупції» у цьому спорі має право на представництво в суді екологічних інтересів суспільства та окремих його членів з метою захисту порушених екологічних прав або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства, та фактично реалізує повноваження органів державного нагляду (контролю), які мають здійснювати контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо охорони довкілля та населення від шкідливого впливу діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс».

В обґрунтування мотивів апеляційної скарги позивач посилається на Статут Громадської організації «Стоп корупції», а також на позицію Великою Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 910/8122/17.

Щодо права Громадської організації «Стоп корупції» на звернення до суду, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 22 Розділу ІІ Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 50 Конституції України кожен має право на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди.

Екологічні інтереси населення можуть підлягати судовому захисту на підставі частини сьомої статті 41 Конституції України, відповідно до якої використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі, а також приписів статті 66 Основного Закону, відповідно до якої ніхто не повинен заподіювати шкоду довкіллю.

Законом України № 832-ХІУ від 06 липня 1999 року було ратифіковано Конвенцію про доступ до інформації, участь громадськості в процесі прийняття рішень та доступ до правосуддя з питань, що стосуються довкілля (Орхуську конвенцію).

З огляду на норму частини першої статті 9 Конституції України, якою передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, то положення Орхуської конвенції є нормами прямої дії, а положення національного законодавства про процедури і механізми судового захисту порушених екологічних прав та інтересів можуть їх конкретизувати.

Стаття 9 Орхуської конвенції передбачає право і гарантії доступу до судового й адміністративного оскарження рішень, дій чи бездіяльності, що вчинені з порушенням права на доступ до інформації чи права на участь у процесі прийняття рішень з питань, що стосуються довкілля.

Пунктом 3 статті 9 Орхуської конвенції на її Договірні Сторони покладається зобов`язання, зокрема, забезпечувати доступ громадськості до процедур оскарження дій та бездіяльності державних органів і приватних осіб, що порушують вимоги національного екологічного законодавства.

При цьому відповідно до Орхуської конвенції представники громадськості мають право оспорювати порушення національного законодавства у сфері довкілля незалежно від того, належать такі порушення до прав на інформацію і на участь громадськості при прийнятті рішень, гарантованих Орхуською конвенцією, чи ні (згідно з Керівництвом із провадження Орхуської конвенції (ООН, 2000 рік), далі - Керівництво). Орхуська конвенція забезпечує доступ до правосуддя як на підставі власних положень, так і в порядку забезпечення дотримання національного природоохоронного законодавства.

Громадським об`єднанням є добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів (частина перша статті 1 Закону України № 4572-VI від 22 березня 2012 року «Про громадські об`єднання»).

У відкритому судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Громадської організації ««Стоп корупції» В . С. Скоком на вимогу суду було долучено до матеріалів справи копію Статуту Громадської організації «Стоп корупції» в новій редакції від 03 квітня 2019 року (т. 1, а.с. 179-196).

Відповідно до пункту 2.1 Статуту Громадської організації «Стоп корупції» основною метою Організації, серед іншого, є сприяння розв`язанню екологічних проблем країни та подоланню наслідків гуманітарних і екологічних катастроф, охорони, збереженню та захисту довкілля, надання допомоги у захисті екологічних прав та інтересів, сприяння розвитку природоохоронної справи.

Із врахуванням вищенаведених норм законодавства та Статуту позивача, колегія суддів дійшла висновку, що Громадська організація «Стоп корупції» є громадською організацією, яка відповідно до положень Орхуської конвенції, Конституції України та Законів України «Про охорону навколишнього природного середовища», «Про громадські об`єднання»), а також відповідно до свого статуту, має право на представництво в суді екологічних інтересів суспільства та окремих його членів з метою захисту порушених екологічних прав людини та громадянина або з метою усунення порушень вимог екологічного законодавства.

Щодо характеру спірних правовідносин та юрисдикції даного спору, колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи публічно-правовий характер спору у цій справі та необхідність його вирішення у порядку адміністративного судочинства, апелянт посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 910/8122/17 та вважає, що у даному випадку Громадська організація «Стоп корупції» у цьому спорі фактично реалізує повноваження органів державного нагляду (контролю), які мають здійснювати контроль за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо охорони довкілля та населення від шкідливого впливу діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс».

Колегія суддів належним чином обізнана із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2018 року у справі № 910/8122/17 у справі за позовом Міжнародної благодійної організації «Екологія-Право-Людина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквадельф» про заборону діяльності дельфінарію.

Однак, ключовим є те, що у вищевказаній справі Велика Палата вказувала, що позивач (МБО «Екологія-Право-Людина») у відповідному спорі фактично реалізує повноваження органу державної влади (як суб`єкта владних повноважень) щодо захисту диких тварин, які незаконно використовуються у комерційних цілях саме з огляду на те, що фактичні обставини справи свідчили про незабезпечення з боку органів державної влади належного захисту диких тварин, які використовуються у видовищних заходах та комерційних цілях.

Оскільки зверненням з таким позовом позивач (МБО «Екологія-Право-Людина») фактично замінювала органи державної влади у питанні здійснення контролю за дотриманням природоохоронного законодавства, Велика Палата дійшла висновку, що цей спір має публічно-правовий характер, а отже, повинен вирішуватися в порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

Таким чином, у справі № 910/8122/17, на яку в своїх обґрунтуваннях посилається апелянт, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку щодо публічно-правового характеру спору та необхідності його вирішення в порядку адміністративного судочинства з огляду на те, що органи державної влади не здійснювали належним чином визначених законодавством повноважень у сфері захисту диких тварин, а тому позивач, в такому випадку, фактично реалізував відповідні повноваження органу державної влади як суб`єкта владних повноважень.

З метою належного з`ясування комплексу заходів державного нагляду (контролю) та результатів таких заходів, здійснених органами державної влади з питань охорони навколишнього природного середовища щодо охорони довкілля та населення від шкідливого впливу діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс», суд апеляційної інстанції звернувся із запитами до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області та до Державної екологічної інспекції Столичного округу.

10 жовтня 2019 року апеляційним судом було направлено запит до Державної екологічної інспекції Столичного округу з проханням надати належним чином завірені копії звернень Державної екологічної інспекції Столичного округу до Державної екологічної інспекції України щодо отримання погодження Міністерства екології та природних ресурсів України на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) Приватного підприємства «ВКФ Альянс», копії відповідей на такі звернення, інформацію щодо надання необхідних погоджень та інформацію щодо проведення/не проведення будь-яких перевірок діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс», а також інформацію стосовно вжитих заходів реагування за наслідками перевірок відповідно до чинного законодавства (приписів, штрафів, звернення до суду щодо зупинення діяльності тощо) (т. 1, а.с. 214).

17 жовтня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшла відповідь Державної екологічної інспекції Столичного округу на вищевказаний запит (т. 2, а.с. 152).

Так, за погодженням Міністерства екології та природних ресурсів України, Державною екологічною інспекцією Столичного округу було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю), за результатами якого було складено Акт перевірки № 3/7/001390 від 04 вересня 2019 року (т. 2, а.с. 158) та винесено припис за результатами відповідної перевірки (т. 2, а.с. 157).

Приписом Державної екологічної інспекції Столичного округу від 04 вересня 2019 року Приватному підприємству «ВКФ Альянс» визначено, серед іншого, у строк до 3 місяців отримати Дозвіл на викиди забруднюючих речовин у атмосферне повітря стаціонарними джерелами.

Тобто, на даний момент, суб`єкту господарювання Приватному підприємству «ВКФ Альянс» встановлено строки для усунення порушень, встановлених за наслідками позапланового заходу державного нагляду (контролю).

До того ж, 10 жовтня 2019 року та 21 жовтня 2019 року апеляційним судом було направлено запити до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області з проханням надати повну інформацію, починаючи з 01.01.2018 року та станом на дату отримання цього запиту, стосовно усіх заходів державного нагляду (контролю), здійснених Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області щодо діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс» та результатів відповідних заходів, а саме вжитих заходів реагування відповідно до чинного законодавства (приписів, штрафів, звернення до суду щодо зупинення діяльності тощо) та відповідні документи на підтвердження такої інформації (т. 1, а.с. 212, т. 2, а.с. 171).

17 жовтня 2019 року та 25 жовтня 2019 року відповідно до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли відповіді Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на вищевказані запити (т. 2, а.с. 1-149, 175).

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області повідомлено наступне.

06 лютого 2018 року спеціалістами Обухівського районного управління, з метою розгляду скарги мешканців села Халеп`я, Обухівського району, Київської області щодо порушень вимог санітарного законодавства з боку Приватного підприємства «ВКФ Альянс», проведено позапланову перевірку підприємства та за результатами видано припис від 08 лютого 2018 року № 1.

За результатами позапланового заходу державного нагляду (контролю) Приватного підприємства «ВКФ Альянс», проведеного 02 травня 2018 року, було складено протокол та винесено постанову від 15 травня 2018 року щодо накладення на суб`єкт господарювання штрафу на суму 85 629,00 грн.

Згодом, 31 травня 2018 року проведено позапланову перевірку Приватного підприємства «ВКФ Альянс», складено акт та припис від 05 червня 2018 року № 28.

21 серпня 2018 року було проведено перевірку підприємства на предмет виконання вимог вищевказаного припису, притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 ьа видано новий припис від 28 серпня 2018 року № 44 про зобов`язання усунення в повній мірі порушень до 21 грудня 2018 року.

21 грудня 2018 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області знову була здійснена позапланова перевірка Приватного підприємства «ВКФ Альянс», за результатами якої складено акт від 27 грудня 2018 року № 3013.

Окрім того, листом № 2602/1 від 26 лютого 2019 року Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернулось із позовною заявою до Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому просили:

повністю зупинити діяльність свиноферми (виробництво (виготовлення), реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг) Приватного підприємства «ВКФ Альянс», яке діє на території с. Халеп`я, Обухівського району, Київської області, до усунення порушень вимог законодавства зазначених у приписі Обухівського районного управління Головного управління Держпроспоживслужби в Київській області № 1 від 08.02.2018 в повному обсязі.

15 жовтня 2019 року Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 640/3320/19 адміністративний позов Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області до Приватного підприємства «ВКФ Альянс» про зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

Повністю зупинено діяльність свиноферми з виробництва, виготовлення, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, приватного підприємства «ВКФ АЛЬЯНС», яке діє на території села Халеп`я Обухівського району Київської області, до усунення порушень вимог законодавства, зазначених у приписі Обухівського районного управління Головного управління Держпроспоживслужби в Київській області № 1 від 08.02.2018 в повному обсязі.

Із вищенаведених фактичних обставин та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що правовідносини у даній справі не є ідентичними правовідносинам у справі № 910/8122/17, яка перебувала на розгляді Великої Палати Верховного Суду.

Так, з системного аналізу всіх наявних матеріалів справи, колегія суддів наголошує, що бажання позивача - Громадської організації «Стоп корупції» замінити органи державної влади у питанні здійснення контролю за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо охорони довкілля та населення від шкідливого впливу діяльності жодним чином не може бути обґрунтованим та є безпідставним, оскільки як Державною екологічною інспекцією Столичного округу, так і Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області здійснюються всі належні заходи щодо здійснення нагляду (контролю) за дотриманням Приватним підприємством «ВКФ Альянс» вимог законодавства у природоохоронній сфері.

До того ж, як вже було зазначено вище, за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, було повністю зупинено діяльність свиноферми з виробництва, виготовлення, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, приватного підприємства «ВКФ АЛЬЯНС», яке діє на території села Халеп`я Обухівського району Київської області, до усунення порушень вимог санітарного законодавства в повному обсязі, що підтверджується відповідним судовим рішенням.

В той же час, Державною екологічною інспекцією Столичного округу було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю), за результатами якого було складено Акт перевірки та винесено припис за результатами відповідної перевірки, яким визначено термін для усунення наявних порушень.

Отже, з огляду на те, що відповідні органи державної влади, їх посадові особи належним чином здійснюють надані їм повноваження із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища за дотриманням суб`єктами господарювання вимог законодавства щодо охорони довкілля та населення від шкідливого впливу господарської діяльності, то реалізація Громадською організацією «Стоп корупції» повноважень органу державної влади як суб`єкта владних повноважень, є повністю безпідставною та неможливою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Частиною 5 статті 4 Закону України «Про держнагляд у сфері господарської діяльності» виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути призупинені виключно за рішенням суду.

Тому, з огляду на вищевикладені норми законодавства та встановлені обставини справи, апеляційний суд не погоджується з доводами та висновком суду першої інстанції щодо належності спору у даній справі щодо тимчасового зупинення діяльності Приватного підприємства «ВКФ Альянс» до юрисдикції господарських судів з огляду на наступне.

Так, колегія суддів звертає увагу, що законодавством право на звернення до суду із відповідними позовними вимогами, а саме щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання, надано лише відповідним органам державного нагляду (контролю) як суб`єктам владних повноважень.

Оскільки у даній справі позовні вимоги щодо зупинення діяльності суб`єкта господарювання Приватного підприємства «ВКФ Альянс» заявлені Громадською організацією «Стоп корупції», яка не є суб`єктом владних повноважень та не наділена законом правом на звернення до адміністративного суду для вирішення такого спору, такий спір за позовом Громадської організації «Стоп корупції» до Приватного підприємства «ВКФ Альянс» про зупинення діяльності підприємства не може бути розглянутий в судовому порядку адміністративним судом (у тому числі у судовому порядку будь-якої юрисдикції).

Так, відповідно до частини п`ятої статті 46 Кодексу адміністративного судочинства, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень:

1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності громадського об`єднання;

2) про примусовий розпуск (ліквідацію) громадського об`єднання;

3) про затримання іноземця або особи без громадянства чи примусове видворення за межі території України;

4) про встановлення обмежень щодо реалізації права на свободу мирних зібрань (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо);

5) в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для відкриття провадження у справі за позовом Громадської організації «Стоп корупції» до Приватного підприємства «ВКФ Альянс» про тимчасове зупинення діяльності підприємства, однак з інших мотивів, наведених у даній постанові.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню: необхідно змінити мотивувальну частину ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року, зазначивши, що підставами для відмови у відкритті провадження є доводи, викладені в даній постанові Шостого апеляційного адміністративного суду. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Стоп корупції» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року - задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року, зазначивши, що відмовою у відкритті провадження є підстави, викладені в даній постанові Шостого апеляційного адміністративного суду.

В іншій частині ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 30.10.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

В.О. Аліменко