Справа № 1.380.2019.001540
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001540
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Терлецький О.О.,

за участю:

представник позивача Камінська С.М.,

представник відповідача Квасниця Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод "Іскра" до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Львівській області, у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.01.2019 № та № .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення є протиправними. За період з 01.01.2015 по 27.03.2017 відповідачем було проведено перевірку, за наслідками якої складено акт перевірки та винесено податкове повідомлення-рішення від 01.06.2017 № . Не погоджуючись із таким податковим повідомленням-рішенням ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" звернулось до суду про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 № . Проте на момент перевірки справа за позовом ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" не розглянута, відтак сума грошового зобов`язання є неузгодженою. Контролюючим органом повторно нараховано одне і те саме зобов`язання та штрафну санкцію за несплату такого зобов`язання. Жодного іншого податкового зобов`язання позивач станом на день проведення перевірки немав. Окрім того, звертає увагу, що відповідно до ухвали Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 про відкриття провадження у справі № 914/2350/18 про банкрутство ПАТ "Львівського електролампового заводу "Іскра" судом введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Таким чином, контролюючим органом неправомірно нараховано штрафні санкції та включено їх до оскаржуваних податкови повідомлень-рішень.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 06.05.2019 (вх. № 15357), в якому зазначає, що Головним управління ДФС у Львівській області проведено позапланову виїзну документальну перевірку позивача. В ході перевірки встановлено, що згідно первинних бухгалтерських документів платника станом на 01.03.2017 рахується кредитове сальдо по податку на доходи фізичних осіб в сумі 5856044,79 грн і враховуючи нарахування та сплату податку за період що перевірявся, відсутність заборгованостіпо заробітній платі, черговість погашення платежів, нарахований податок за відповіднний період повинен бути сплачений. Проте контролюючим органом встановлено несплату позивачем податку на доходи фізичних осіб станом на 31.10.2018 на суму 2501899,96 грн. Також перевіркою встановлено порушення позивачем правил сплати військового збору, а саме затримка сплати узгодженогої суми грошового зобов`язання більше 30 календарних днів. Зазначає, що дія мораторію на грошові зобов`язання визначені податковими повідомленнями-рішеннями не поширюється. Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними і не підлягають скасуванню.

У підготовчому засіданні суд за клопотанням представника відповідача замінив відповідача на належного - Головного управління ДПС у Львівській області.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив від 20.05.2019 (вх. № 17458), запереченнях на додаткові пояснення від 06.08.2019 (вх. № 28125). Просила позов задовольнити.

У судовому засіданні представник відповідача просила в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях від 06.08.2019 (вх. № 260611).

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Головним управлінням ДФС у Львівській області проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" () податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 16.11.2018, валютного - за період з 01.01.2017 по 16.11.2018, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 01.01.2017 по 16.12.2018.

За результатами перевірки Головним управлінням ДФС у Львівській області складено акт від 21.12.2018 № 2888/13-01-14-01/00214244.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 15.01.2019 № на підставі акта перевірки від 21.12.2018 № 2888/13-01-14-01/00214244 встановлено порушення пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171, п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, у зв`язку з чим визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з податку на доходи фізичних осіб на 3752849,94 грн, збільшено суму за податкови зобов`язанням - 2501899,96 грн, за штрафними санкціями - 1250049,08 грн.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 15.01.2019 № на підставі акта перевірки від 21.12.2018 № 2888/13-01-14-01/00214244 встановлено порушення пп. 168.1.2, пп. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст 176 Податкового кодексу України, пп.1.5 пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, визначено суму грошового зобов`язання з податків та зборів, у тому числі з військового збору на суму 29856,36 грн, та нараховано за штрафними санкціями 29856,36 грн.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся із даним позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюється Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.180 п.14.1 ст.14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За приписами ст. 18 ПК України податковим агентом визнається особа, на яку цим Кодексом покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків. Податкові агенти прирівнюються до платників податку і мають права та виконують обов`язки, встановлені цим Кодексом для платників податків.

Відповідно до п. 38.1, п. 38.2 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно з абз. 2 п. 57.1 ст.57 ПК України податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Пунктом 168.1 статті 168 ПК України установлено порядок оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку податковим агентом.

Відповідно до підпунктів 168.1.1, 168.1.2 пункту 168.1 статті 186 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Підпунктом 168.1.5 пункту 168.1 статті 168 ПК України передбачено, що якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно до пункту 171.1 статті 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні (підпункт "а" пункту 171.2 статті 172 ПК України).

Відповідно до пп.170.1.1 п. 170.1 ст. 170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар. При цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Згідно з п. 176.2 ст. 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування. Такий розрахунок подається лише у разі нарахування сум зазначених доходів платнику податку податковим агентом протягом звітного періоду. Запровадження інших форм звітності з зазначених питань не допускається.

Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Інші перехідні положення" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. 1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. 1.2. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. 1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. 1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. 1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. 1.6. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Згідно з п.110.1 ст. 110 ПК України платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п. 127.1 ст.127 ПК України 127.1. Ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Судом встановлено, що відповідно до акту перевірким від від 21.12.2018 № 2888/13-01-14-01/00214244 перевіркою повноти і своєчасності перерахування підприємством до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб встановлено несплату (перерахування) податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 2501899,96 грн станом на 31.10.2018 та порушення підприємством правил сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб за весь період що перевіряється, а саме: затримка сплати (перерахування) узгодженої суми грошового зобов`язання більше на 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.

Позивач зазначає про те, що за період з 01.01.2015 по 27.03.2017 відповідачем було проведено перевірку, за наслідками якої складено акт перевірки та винесено податкове повідомлення-рішення від 01.06.2017 № . Не погоджуючись із таким податковим повідомленням-рішенням ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" звернулось до суду про скасування податкового повідомлення-рішення від 01.06.2017 № . Проте на момент перевірки справа за позовом ПАТ "Львівський електроламповий завод "Іскра" не розглянута, відтак сума грошового зобов`язання є неузгодженою. Однак, контролюючим органом повторно нарахувано одне і те саме зобов`язання та штрафну санкцію за несплату такого зобов`язання. Судом не беруться до уваги такі твердження позивача як на підставу протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки з акту перевірки встановлено, що податкове зобов`язання нараховано з березня 2017 року, а доказів повторного нарахування сум зобов`язань суду подано не було.

Однак судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.01.2019 в справі № 914/2350/18 про відкриття провадження у справі про банкрутство введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - приватного акціонерного товариства «Львівський електроламповий завод «Іскра» (вул. Вулецька, 14, м. Львів, 79066, ).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Згідно з абз. 3 ч. 3ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Однак, відповідно до частини 5 статті 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів; на виплату заробітної плати та нарахованих на ці суми страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю та життю громадян; на виплату авторської винагороди, аліментів, а також на вимоги за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство.

Вищенаведені норми регулюють правовідносини, що виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство підприємницька діяльність боржника не припиняється, він має право укладати договори та вчиняти інші правочини, у зв`язку з чим у нього виникають нові зобовязання, виконання яких забезпечується на загальних засадах.

Дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів, що ж стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків та зборів (обов`язкових платежів).

Таким чином, мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань, які виникли після введення мораторію, але зупиняє виконання тих грошових зобов`язань, що виникли до моменту введення мораторію.

Враховуючи зазначене, невиконання зобов`язань, які виникли після введення мораторію є правопорушенням.

Суд звертає увагу, що визначальною обставиною є період виникнення зобов`язань перед бюджетом, а не їх виявлення. Мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобовязань щодо сплати податків і зборів, які виникли до його введення та припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

Суд зазначає, що правопорушення за які винесено податкові-повідомлення рішення, а саме пп. 168.1.1, пп. 168.1.2, пп. 168.1.5, п. 168.1 ст. 168, п. 171.1, ст. 171, п. 176.2 ст.176 п.п.1.5 пп.1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України допущені позивачем до введення в дію мораторію.

Відтак, контролюючий орган є конкурсним кредитором, оскільки такі зобов`язання виникли до введення в дію мораторію, відтак введений мораторій зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли до дня введення мораторію, а отже, і припиняє заходи, спрямовані на їх забезпечення.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку, що винесені контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 15.01.2019 № , № є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 15.01.2019 № , № .

3. Судовий збір в розмірі 19210,00 грн присудити на користь приватного акціонерного товариства "Львівський електроламповий завод «Іскра" (вул. Вулецька, 14, м. Львів, 79066, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 04.11.2019.

Суддя Костецький Н.В.