Справа № 1.380.2019.002786
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8753/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.,

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

з участю секретаря судового засідання Гнідець Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.002786 (головуючий суддя Гулкевич І.З., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

03 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. від 07.05.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 1473761,70 грн. в межах виконавчого провадження № 54290113.

19 червня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд розглянув справу в порядку письмового провадження та ухвалив рішення, яким позовні вимоги задовольнив повністю.

Визнав протиправною та скасував постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. про стягнення виконавчого збору від 07.05.2018 року № 54290113.

Також суд стягнув на користь ОСОБА_1 з Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір в сумі 9 605,00 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що ухвала про відкриття провадження в даній адміністративній справі від 07.06.2019, якою призначене судове засідання у справі на 19.06.2019 об 09.45 год, надійшла на адресу відділу лише 26.06.2019 року.

Таким чином, відповідач та державний виконавець, який вів виконавче провадження, були позбавлені можливості подати витребувані судом документи та відзив на позовну заяву (в ухвалі був встановлений 15-ти денний строк для подання відзиву).

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України суд може вирішити справу за наявними матеріалами лише за умови ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин. Суд без належних для того доказів та підстав застосував ч.2 ст. 175 КАС України та вирішив спір за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Постанова про стягнення виконавчого збору скерована боржнику до відома та виконання і отримана останнім 22.05.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням.

Відповідно до ст. 123 КАС України у разі пропуску позивачем строку для подання позову, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Частинами першою та другою статті 27 Закону України ,, Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Пунктами 1-6 частини п`ятої статті 27 цього ж Закону передбачені випадки, коли виконавчий збір не стягується.

Оскільки стягувач звернувся з заявою про повернення виконавчого документа відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону №1404-VIII, у зв`язку з чим настають наслідки, які передбаченні частиною третьою статті 40 Закону №1404- VIII, а саме: якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору.

За таких обставин відповідач вважає, що постанова про стягнення виконавчого збору є правомірною, підстави для не стягнення виконавчого збору відсутні, а тому державним виконавцем виконавчі дії проведені у відповідності до вимог законодавства.

З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити позовні вимоги без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому обґрунтовує правомірність оскарженого відповідачем рішення суду першої інстанції та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві позивач також вказує на те, що відповідач вчасно був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, що підтверджується розпискою посадової особи відповідача від 13 червня 2019 року.

Про оскаржену постанову державного виконавця йому стало відомо лише 23 травня 2019 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження безпосередньо у відділі ДВС. Оскаржена постанова йому фактично вручена не була, що позбавило його можливості скористатись правом на її оскарження.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду підтримав вимоги апеляційної скарги та просить їх задовольнити в повному обсязі.

Позивач та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги та просять залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга належить до задоволення з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив та підтверджується матеріалами справи, що 13 листопада 2015 Деснянський районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі №754/13183/15-ц, яким задовольнив позов Публічного акціонерного товариства ,,Райффайзен Банк Аваль" та стягнув з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №015/01-03-2-0/38 від 20.08.2014 в розмірі 2 656 968,81 грн, а також заборгованість за кредитним договором №010/01-03-2-0/39 від 20.08.2014 в розмірі 14 737 617,01 грн.

17 грудня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва видав виконавчий лист №2-5535/15 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №010/01-03-2-0/39 від 20.08.2014 в розмірі 1 473 7617,01 грн.

Постановою від 20.0.2017 державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. відкрила виконавче провадження ВП №54290113 з виконання виконавчого листа №2-5535/15, виданого Деснянським районним судом м. Києва 17.12.2015.

19 березня 2018 року ПАТ ,,Райффайзен Банк Аваль" подав заяву про повернення виконавчого документа без виконання.

07 травня 2018 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві з підстав п.1 ч.1ст. 37 Закону України ,,Про виконавче провадження".

Того ж дня, 07 травня 2018 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. винесла постанову ВП №54290113 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 1473761,70 грн.

Вважаючи постанову державного виконавця від 07 травня 2018 року про стягнення виконавчого збору протиправною, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не було здійснено дій з примусового виконання рішення про стягнення з боржника на користь стягувача присудженої суми за виконавчим листом №2-5535/15 від 17.12.2015 року, кошти за вказаним виконавчим документом відповідачем не стягувались.

За таких обставин, на переконання суду першої інстанції, у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у постанові від 07.05.2018 року про стягнення виконавчого збору, а тому така постанова не відповідає вимогам статті 27 Закону № 1404-VIII.

Такі висновки суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, є передчасними та прийнятими з порушенням норм процесуального права.

Так, статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З матеріалів справи апеляційний суд вбачає, що 07 червня 2019 року суддя Львівського окружного адміністративного суду Гулкевич І.З. постановила ухвалу про відкриття провадження в даній адміністративній справі та призначила справу до розгляду на 19 червня 2019 року в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Пунктом 4 вказаної ухвали витребувано від Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області належним чином завірену копію виконавчого провадження ВП № 54290113.

Також відповідачу було встановлено 15-ти денний строк для подання відзиву до суду з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України.

Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення посадова особа відповідача отримала копію ухвали від 07.06.2019 та копію позовної заяви з додатками 13.06.2019 ( а.с. 42,43).

Таким чином, встановлений в ухвалі 15-ти денний строк для подання відзиву завершувався 29.06.2019.

Однак, 19 червня 2019 року Львівський окружний адміністративний суд розглянув справу в порядку письмового провадження та ухвалив оскаржене відповідачем рішення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами відповідача про порушення судом вимог ч. 6 ст. 162 та ч.2 ст. 175 КАС України, якими визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Таким чином, колізія зазначених норм права позбавила суд можливості розглянути справу з дотриманням вимог ч. 6 ст. 162 та ч.2 ст. 175 КАС України та у відповідності до приписів пункту 5 частини 1 статті 171 КАС України з`ясувати питання чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з п.1 ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву у справах про оскарження рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Відповідач надав суду апеляційної інстанції докази про те, що про наявність постанови про стягнення судового збору позивач довідався 23 травня 2018 року.

В силу приписів частин 3 та 4 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Оскільки відповідач був позбавлений можливості вчасно надати суду першої інстанції зазначені докази (розгляд справи відбувся раніше визначеного судом строку для подання відзиву на позов), колегія суддів апеляційного суду визнає необхідним прийняти та дослідити надані відповідачем докази.

До апеляційної скарги відповідач долучив копію акта держаного виконавця від 23 травня 2018 року про те, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Батюк М.В. при примусовому виконанні виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат виконавчого провадження в присутності ОСОБА_1 складений зазначений акт, який підписаний особисто ОСОБА_1 (а .с. 120).

Також відповідач надав копію заяви ОСОБА_1 від 23 травня 2018 року про те, що з постановою про стягнення виконавчого збору ознайомлений.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що дійсно особисто 23 травня 2018 року підписав зазначений акт та написав власноручно вказану заяву.

На вимогу апеляційного суду відповідач надав для огляду матеріали виконавчого провадження, серед яких колегія суддів дослідила оригінали акта та заяви від 23 травня 2018 року.

Також в матеріалах виконавчого провадження ВП № 5429011 наявні постанова про стягнення виконавчого збору від 07 травня 2018 року та постанова від 15 травня 21018 року про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення виконавчого збору від 07 травня 2018 року.

Інші постанови про стягнення виконавчого збору в матеріалах виконавчого провадження відсутні.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Статтею 123 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (частина 1).

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3).

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що позивач ОСОБА_1 пропустив визначений п.1 ч.2 ст. 287 КАС України десятиденний строк звернення до суду з означеним позовом, оскільки про порушення своїх прав оскарженою постановою про стягнення виконавчого збору дізнався або повинен був дізнатися 23 травня 2018 року, а з позовом до суду звернувся лише 03 червня 2019 року.

Поважних причин попуску строку звернення до суду понад один рік ОСОБА_1 не навів, а тому колегія суддів визнає правильним залишити позовну заяву без розгляду.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи позивача про те, що він не знав, у якому конкретно виконавчому провадженні з нього стягнуто виконавчий збір та яку суму.

Позивач не надав суду доказів існування іншої постанови про стягнення виконавчого збору, а тому колегія суддів вважає, що під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження 23 травня 2018 року ОСОБА_1 повинен був дізнатися про наявність постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 1 473 7617,01 грн.

За таких обставин колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

В силу приписів п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до ч.1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, не перевірив належним чином обставини пропуску позивачем строку звернення до суду, а тому передчасно ухвалив рішення про задоволення позову.

У зв`язку з викладеним колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позовну заяву без розгляду.

Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 310, п. 3 ч. 1 ст.315, ч.1 ст. 319, ст. ст. 321, 322 , 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 1.380.2019.002786 - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 01.11.2019.