Справа № 162/494/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10657/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу поліцейського роти № 4 БУПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції Обишука Вадима Юрійовича на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 03 вересня 2019 року, ухвалене головуючим суддею Гладіч Н. І. у смт. Любешів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП Обишука Вадима Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Департамент патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до поліцейського роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП Обишука Вадима Юрійовича, в якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення від 15 червня 2019 року серії НК № 004123 та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), він не порушував, а тому відповідач не мав права зупиняти керований ним автомобіль та вимагати від нього надання реєстраційного документа на транспортний засіб, оскільки перевірка документів може бути здійснена лише у зв`язку із зупиненням транспортного засобу, який порушує ПДР України.

Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 03 вересня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, поліцейський роти № 4 БУПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції Обишук В .Ю. подав апеляційну скаргу, в якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки факт вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 15 червня 2019 року поліцейським роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП Обишуком В. Ю. було винесено постанову серії НК № 004123 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Ківерцівська в м. Луцьку, не виконав вимогу дорожного знаку 3.21 «в`їзд заборонено», чим порушив вимоги підпункту «в» пункту 8.4 ПДР та при перевірці документів не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим допустив порушення підпункту "б" пункту 2.1 ПДР, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 122 та частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що оскільки відповідачем не надано доказів порушення позивачем ПДР, його вимога про надання реєстраційного документа на транспортний засіб є незаконною.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до пункту 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з підпунктом «в» пункту 8.4 розділу 8 ПДР заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Частиною першою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з абзацом 2 частини другої статті 16 Закону України "Про дорожній рух" водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників міліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Аналогічна норма передбачена і підпунктом "б" пункту 2.1 ПДР.

Відтак, чинним законодавством встановлено безумовний обов`язок при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особою, яка керує ним, мати при собі реєстраційний документ на транспортний засіб.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 35 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив ПДР.

Згідно з статтею 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Пунктом 2.4 ПДР встановлено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1, серед яких і реєстраційний документ на транспортний засіб.

Частиною першою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що працівники поліції вправі здійснювати контроль за наявністю у водія, зокрема, реєстраційного документа на транспортний засіб при зупинці транспортного засобу за наявності для того законних підстав.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом FIAT DOBLO, державний номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Ківерцівська в м. Луцьку, не виконав вимогу дорожного знаку 3.21 «в`їзд заборонено», у зв`язку з чим працівник поліції зупинив вказаний транспортний засіб та здійснив перевірку документів, в тому числі, і реєстраційного документа на транспортний засіб.

Апеляційний суд вважає, що поліцейським не надано доказів підставності зупинення транспортного засобу, на якому рухався позивач, передбачених статтею 35 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки відповідно до статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та не спростовано відповідачем, наданим відеозаписом з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано порушення позивачем ПДР в частині невиконання вимог дорожнього знаку 3.21 «в`їзд заборонено» ПДР як підстави для зупинки відповідного транспортного засобу, а лише непред`явлення реєстраційного документа на транспортний засіб після його зупинки та процес складення працівником поліції постанови про адміністративне правопорушення.

Щодо рапорту, який міститься в матеріалах справи та який є додатком до оскаржуваної постанови, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що такий є наслідком візуального спостереження поліцейського роти № 4 БУПП у Волинській області ДПП капрала міліції Мацишиної О. П. за дотриманням ПДР та не є належним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Інших доказів, які б свідчили про наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення судом у цій справі не встановлено, а позивач заперечує порушення ним ПДР в частині невиконання ним вимог дорожнього знаку 3.21.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції, що поліцейським без законних для цього підстав здійснено зупинку транспортного засобу, яким рухався позивач, що в свою чергу виключало право на реалізацію повноважень вимагати в останнього пред`явлення реєстраційного документа на транспортний засіб.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення, з огляду на відсутність доказів, які підтверджують вину позивача у його вчиненні.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 272, 286, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу поліцейського роти № 4 БУПП у Волинській області Департаменту патрульної поліції Обишука Вадима Юрійовича залишити без задоволення, а рішення Любешівського районного суду Волинської області від 03 вересня 2019 року у справі № 162/494/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року