Справа № 480/905/19
Суддя: Рєзнікова С.С.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 р.Справа № 480/905/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Рєзнікової С.С.,

Суддів: Бегунца А.О. ,Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

представника позивача Брачова А .М .

представника відповідача Юрченка Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року, суддя: І.Г. Шевченко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 27.05.19 року по справі № 480/905/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хвиля"

до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хвиля" звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області, в якій просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Сумській області від 29.12.2018 № та від 29.12.2018 №, якими зобов`язано позивача сплатити штраф за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з сільсгосптоваровиробників.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час перевірки ним були надані вичерпні пояснення про те, що податкові зобов`язання підприємством виконані вчасно, але з причини того, що позивач вчасно не повідомлявся про зміну казначейських рахунків, сплачені своєчасно кошти були акумульовані на інших казначейських рахунках, незважаючи на вірне відображення призначення платежу у платіжних документах. Позивач вважає, що помилкове зазначення розрахункового рахунку у платіжному дорученні під час сплати суми податкового зобов`язання не є достатньою підставою для висновку про несплату ним необхідної суми грошового зобов`язання у визначений строк та як наслідок - для застосування штрафних санкцій.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області: від 29.12.2018 №, яким товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хвиля" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 6 558,38грн.; від 29.12.2018 № яким товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хвиля" зобов`язано сплатити штраф у розмірі 36 246,53грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Протокольною ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.10.2019 замінено відповідача Головне управління Державної фіскальної служби у Сумській області на правонаступника - Головне управління Державної податкової служби у Сумській області.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 28.10.2019 представники сторін підтримали свої правові позиції по справі.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ Агрофірма "Хвиля" зареєстрований як юридична особа та перебуває на обліку у відповідача як платник податків.

Позивачем у лютому 2018 році була подана податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2018р. від 19.02.2018 № (Краснопільська об`єднана територіальна громада код), в якій самостійно визначено платіж за 3 квартал 2018р. у розмірі 416341,46грн.(а.с.85-86).

Крім того, у березні 2018 році позивачем подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2018р. від 29.03.2018 № (Краснопільська об`єднана територіальна громада код), в якій самостійно визначено додатковий платіж за 3 квартал 2018р. у розмірі 21554,19грн.(а.с.87-88).

Строк сплати вказаного податку у загальному розмірі 437895,65грн. за 3 квартал 2018р. спливав 30.10.2018.

Також встановлено, що у лютому 2018 році була подана податкова декларація платника єдиного податку четвертої групи за 2018р. від 19.02.2018 № (Миропільська об`єднана територіальна громада код ), в якій самостійно визначено платіж за 3 квартал 2018р. у розмірі 60903,17грн.(а.с.89-90).

Крім того, у березні 2018 році позивачем подано уточнюючу податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи за 2018р. від 29.03.2018 №905442580 (Миропільська об`єднана територіальна громада код ), в якій самостійно визначено додатковий платіж за 3 квартал 2018р. у розмірі 16527,22грн.(а.с.91-92).

Строк сплати вказаного податку за 3 квартал 2018р. у загальному розмірі 77430,39грн. спливав 30.10.2018.

05.12.2018 ГУ ДФС у Сумській області було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати податкового зобов`язання з єдиного податку з сільсгосптоваровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітній) рік дорівнює або перевищує 75%, визначеного у податкових деклараціях з єдиного податку четвертої групи за 2018 рік ТОВ Агрофірма "Хвиля".

За результатами перевірки, висновки якої зафіксовані в акті перевірки від 05.12.2018 №656/18-28-54-12/03779538 (а.с.18, 57-58), було встановлено порушення позивачем п. 57.1 ст. 57, пп. 295.9.2 п.295.2 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме несвоєчасну сплату самостійно визначеного грошового зобов`язання з єдиного податку з сільсгосптоваровиробників, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75% (код платежу 18050500 ст.10) за 3 квартал 2018 року в сумі 362465,30грн. по Краснопільській об`єднаній територіальній громаді та (код платежу 18050500 ст.14) в сумі 65583,80грн. по Миропільській об`єднаній територіальній громаді.

За результатами перевірки відповідачем 29.12.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 6558,38грн. за затримку на 17 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 65583,80грн. (а.с.6-7, 60-61);

- №, яким позивача зобов`язано сплатити штраф у розмірі 36 246,53грн. за затримку на 17 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 362465,30грн. (а.с.8-9, 62-63).

Не погоджуючись з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями контролюючого органу позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суду першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.31.1 ст.31 Податкового кодексу України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п.38.1.ст. 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп.295.9.2 п.295.9 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку четвертої групи (до якої відноситься позивач) сплачують податок щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу, у таких розмірах: у I кварталі - 10 відсотків; у II кварталі - 10 відсотків; у III кварталі - 50 відсотків; у IV кварталі - 30 відсотків.

Як свідчать матеріали справи, позивачем платіжними дорученнями від 16.10.2018 №1277 та від 12.09.2018 №905 з призначенням платежу єдиний податок за 3 квартал с. Осоївка (Краснопільська об`єднана територіальна громада ст.10) було перераховано до бюджету 437895,65грн. на рахунок 8500 (а.с.10,11), а також платіжними дорученнями від 16.10.2018 №1276 та від 12.09.2018 №904 з призначенням платежу єдиний податок за 3 квартал с. Сінне (Миропільська об`єднана територіальна громада ст.14) було перераховано до бюджету 75430,39грн. на рахунок 8500 (а.с.12,13).

Однак, у зв`язку зі зміною з 02.07.2018 реквізитів на сплату єдиного податку, сплачені позивачем вказаними вище платіжними дорученнями кошти були перераховані на неправильні рахунки, які не були призначені для зарахування єдиного податку по вказаним територіальним громадам.

Факт перерахування коштів до бюджету на рахунки не призначені для сплати єдиного податку не заперечувався сторонами.

Отже, суму коштів з грошового зобов`язання позивача по єдиному податку до відповідного бюджету не зараховано.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що податкове законодавство не звільняє платника податку від обов`язку сплатити податок до відповідного бюджету.

Відповідно до частини першої ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України.

Згідно з частиною п`ятою ст. 45 Бюджетного кодексу України податки і збори та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими до державного бюджету з дня зарахування на єдиний казначейський рахунок.

Положення п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України визначають податковим обов`язком обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Отже, законодавець пов`язує обов`язок платника податків по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання з моментом сплати такого зобов`язання та не звільняє платника податку від обов`язку по сплаті такого податку до бюджету у випадку помилкового зазначення платником податків інших реквізитів та перерахування коштів на реквізити, які були чинними до зміни казначейських рахунків.

Згідно ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. № 2121-III відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001 р. № 2346-III банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п. 22.1 вказаного Закону ініціювання переказу здійснюється за розрахунковими документами, зокрема, платіжним дорученням.

Положеннями п. 22.4 ст. 22 вказаного Закону передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Згідно з п. 30.1 вказаного Закону переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

На підставі викладеного, подання позивачем до банку платіжного доручення про перерахування в бюджет суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість є ініціюванням грошового переказу зі сплати єдиного податку.

При цьому, виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання, а отже його сплата, пов`язане з моментом завершення грошового переказу, тобто зарахуванням суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Між тим, зарахування податку до відповідного бюджету (за реквізитами діючого казначейського рахунку) не відбулось через зазначення позивачем інших реквізитів.

Пунктом 2.3 глави 2 постанови Національного банку України від 21.01.2004 року №22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" встановлено, що відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила платіжний документ.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку платник податку не виконав обов`язку по сплаті єдиного податку в строки, встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до п.109.1 ст.109 Податкового Кодексу України податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Як свідчать матеріали справи, не зарахування коштів по сплаті єдиного податку на відповідний казначейський рахунок сталось з вини позивача, оскільки останнім вказано неправильні платіжні реквізити.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача на те, що підприємство вчасно не було повідомлено про зміну казначейських рахунків, оскільки як свідчать матеріали справи, реквізити були змінені з 02.07.2018 року та розміщені в Центрі обслуговування платників, Електронному кабінеті платника, на офіційному сайті Головного управління ДФС у Сумській області, а сплата єдиного податку відбулась 16.10.2018 року. Враховуючи наведене, позивач мав можливість ознайомитися з новими реквізитами для сплати єдиного податку, які є загальновідомими відомостями.

Крім того, позивачем не доведено, а колегією суддів не встановлено, вчинення позивачем будь-яких дій, спрямованих на повторне перерахування податкового зобов`язання на рахунок з правильними реквізитами чи подання заяви на повернення коштів, які зараховані не за призначенням тощо.

Отже, кошти перераховані не за призначенням, позивач має право повернути як помилково сплачені у відповідності до статті 43 Податкового кодексу України, якою передбачені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені.

Таким чином, суд першої інстанції помилково не врахував вищевказаних обставин і доказів та дійшов необґрунтованого висновку про наявність підстав для скасування податкових повідомлень-рішень про нарахування штрафу за затримку сплати грошового зобов`язання за платежем єдиний податок з сільсгосптоваровиробників.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі наведені вище докази, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Сумській області задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2019 року по справі № 480/905/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Хвиля" до Головного управління Державної податкової служби у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.С. Рєзнікова
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 31.10.2019 року