Справа № 1340/5813/18
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 1340/5813/18

адміністративне провадження № К/9901/15108/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Судді-доповідача Саприкіної І. В.,

суддів Єзерова А. А., Чиркіна С. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду (колегія у складі головуючого судді Старунського Д. М., суддів Мікули О. І., Рибачука А. І.) від 02 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Залізничного відділу соціального захисту Управління соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (далі - Залізничний відділ соцзахисту), у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови в поновленні та перерахунку житлової субсидії з 01 травня 2017 року;

- зобов`язати Залізничний відділ соцзахисту поновити ОСОБА_1 житлову субсидію із 01 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 та провести її перерахунок з 01 травня 2017 року.

Львівський окружний адміністративний суд рішенням від 07 лютого 2019 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 02 травня 2019 року скасував рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року і закрив провадження в цій справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з тим, що на момент прийняття рішення суду першої інстанції існувала постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 462/5730/17 між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Не погодившись з таким судовим рішенням апеляційної інстанції, у травні 2019 року ОСОБА_1 подав до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року в частині закриття провадження у справі і ухвалити нове рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд, а в частині скасування рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач зазначив, що суд апеляційної інстанції порушив норми матеріального та процесуального права і не дослідив належним чином усіх обставин справи. За позицією скаржника, апеляційний суд проігнорував ті обставини, що дії відповідача щодо відмови в поновленні та перерахунку з 01 травня 2017 року субсидії є незаконними, оскільки в матеріалах справи наявні докази відсутності у нього заборгованості. Крім того, ОСОБА_1 зазначив, що Восьмий апеляційний адміністративний суд дійшов помилкового висновку про тотожність цієї справи зі справою № 462/5730/17, оскільки в останній предмет спору та учасники справи є відмінними від учасників та предмету даного спору.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 12 липня 2019 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.

25 вересня 2019 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшло клопотання позивача про пришвидшення розгляду цієї справи по суті.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 30 жовтня 2019 року цю справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення і виклику учасників справи.

Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.

11 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничного відділу соцзахисту з інформаційним запитом, у якому просив повідомити йому причину відмови в наданні йому та ОСОБА_2 субсидії за адресою: АДРЕСА_1 та неврахування змін та доповнень до Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі - Положення про порядок призначення житлових субсидій).

21 листопада 2018 року Залізничний відділ соцзахисту повідомив позивача, що 23 жовтня 2017 у відділі зареєстровано його спільну з ОСОБА_2 заяву щодо призначення їм житлової субсидії з 01 травня 2017 року, до якої було додано копію ухвали Залізничного районного суду м. Львова від 26 серпня 2015 року про відкриття провадження у справі за його і ОСОБА_2 позовом до Львівського комунального підприємства (далі - ЛКП) «Сяйво» про захист прав споживача. Листом Залізничного відділу соцзахисту від 17 листопада 2017 року № 5 ОСОБА_1 були надані роз`яснення про причини ненадання його домогосподарству житлових субсидій з 01 травня 2017 року. Позивача також було проінформовано, що станом на час його звернення до відділу діяло Положення про порядок призначення житлових субсидій у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2018 року № 841, згідно з підп. 5 п. 6 якого житлова субсидія не призначається (у томі числі на наступний період), якщо структурним підрозділом з питань соціального захисту населення отримано інформацію про наявність простроченої понад два місяці заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, загальна сума якої перевищує 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на день звернення за призначенням житлової субсидії.

У вказаному листі Залізничний відділ соцзахисту також зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на 01 листопада 2018 року мали заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг: 12 942,39 грн перед ЛКП «Залізничнетеплоенерго» та 19091,55 грн - перед ЛКП «Сяйво».

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність шляхом непоновлення йому субсидії з 01 травня 2017 року, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.

Судове рішення апеляційного суду, ухвалене за результатом перегляду судового рішення першої інстанції, є предметом касаційного розгляду в даній справі.

Проаналізувавши наведені в касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи і заслухавши суддю-доповідача про обставини, необхідні для ухвалення судового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов таких висновків.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та закриваючи провадження у цій справі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що на момент прийняття у цій справі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року вже існувала постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 462/5730/17 між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав (судове рішення у тотожній адміністративній справі).

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова (…) у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Тобто, підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, наявність судового рішення у тотожній адміністративній справі.

З аналізу вказаної законодавчої норми вбачається, що підставами для закриття провадження в даному випадку є: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); остаточне вирішення тотожного спору постановою; набрання судовим рішенням в іншій справи законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду в тотожній справі, що набрало законної сили, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Після набрання рішенням законної сили сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ті ж позовні вимоги, з тих же підстав або оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що постанова чи ухвала, яка набрала законної сили, постановлена за позовом, який є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Нетотожність хоча б одного елемента не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закривати провадження у справі.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що предмет позову - це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під адміністративну юрисдикцію.

Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування. Під підставою позову розуміються обставини, з яких витікає право вимоги позивача, на яких позивач їх засновує.

Як убачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом апеляційної інстанції, на розгляді в судах адміністративної юрисдикції перебувала справа № 462/5730/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Залізничного відділу соцзахисту про визнання дій незаконними та зобов`язання відповідача поновити позивачам житлову субсидію з 01 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 і провести перерахунок житлової субсидії з цієї дати. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було відмовлено.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 жовтня 2018 року у відкритті касаційного провадження на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у вищевказаній справі було відмовлено.

Таким чином, на момент звернення позивача до суду з цим позовом постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року набрала законної сили. Тобто, спір щодо оскарження дій Залізничного відділу соцзахисту щодо відмови в поновленні та перерахунку житлової субсидії із 01 травня 2017 року вже вирішений судами адміністративної юрисдикції.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про тотожність справи, яка є предметом цього судового розгляду, з адміністративною справою № 462/5730/17, оскільки предметом спору в обох справах є зобов`язання Залізничного відділу соцзахисту поновити позивачу житлову субсидію з 01 травня 2017 року за адресою: АДРЕСА_1 і провести її перерахунок із вказаної дати.

При цьому, суд наголошує на тому, що формулювання позовної вимоги в частині визнання незаконними дії та визнання протиправною бездіяльності відповідача не змінює ані предмет, ані підстави спору, який є ідентичним у справі № 462/5730/17 та у цій справі, і стосується саме відмови Залізничного відділу соцзахисту у поновленні житлової субсидії з 01 травня 2017 року з підстав наявності у позивача заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника щодо нетотожності зазначених вище адміністративних справ у зв`язку з нібито різним складом їх учасників, а саме: позивачем у даній справі є ОСОБА_1 , а у справі № 462/5730/17 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки наявність ще одного позивача, крім ОСОБА_1 не впливає на тотожність цих справ.

Виходячи з наведеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що провадження у цій справі підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки на момент розгляду цієї справи існувала постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2018 року у справі № 462/5730/17, яка набрала законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет, і з тих самих підстав (судове рішення у тотожній адміністративній справі).

Відповідно до ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 , оскільки суд апеляційної інстанцій правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду скаржник не спростував.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 349, ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Саприкіна

Судді

А. А. Єзеров

С. М. Чиркін