Справа № 810/1273/17
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/1273/17 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Пилипенко О.Є., Собківа Я.М.

за участю секретаря судового засідання Білоус А.С.

представника позивача: Чеховської Д.Р.;

представника відповідача: Горбач І.В.;

третіх осіб 11,12 : Федосєєва Н.А., Франків-Федоренко Т.А.

третьої особи 2: ОСОБА_1

представника третьої особи 2: Горлатого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, ОСОБА_1 , Громадська організація "Кияни Об`єднуємось", ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 про визнання протиправними та скасування рішень, наказу, приписів та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області, третя особа - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 403 від 19.12.2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 425 від 19.12.2016 року;

- визнати протиправним та скасувати Припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15.12.2016 року № С-1512/2;

- визнати протиправним та скасувати Припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 15.12.2016 р №С-1512/1;

- зобов`язати Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подати для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформацію про наступні зареєстровані Декларації:

- декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 32 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_2 ;

- декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 84 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_3 ;

- декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 93 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_4 ;

- декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 02 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_5 ;

- декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 08 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_6 ;

- декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 15 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_1 ;

- декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 25 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_7 .

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю оскаржуваних рішень, що полягає у невірному віднесенні відповідачем об`єктів, будівництво яких здійснюється позивачем за адресою: АДРЕСА_8 до V категорії складності будівництва, чим порушено порядок, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 557 від 27.04.2011 р.

Також зазначає, що у відповідача були відсутні правові підстави для самостійного визначення категорії складності, оскільки об`єкти будівництва, щодо яких винесені оспорюванні рішення та документи не є самочинними, категорію складності таких об`єктів визначено сертифікованими архітекторами та проектувальниками. Стверджує, що в матеріалах справи відсутній експертний висновок щодо визначення V категорії складності об`єкта будівництва, а відповідач повноважень з визначення категорій складності об`єкта будівництва не має, за винятком у випадках, коли будівництво є самочинним. Отже визначення в акті перевірки категорії складності об`єктів здійснено з порушенням чинного законодавства. Також позивач стверджує, що відповідач невірно застосував п. 4.2 ДСТУ-Н Б В 1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва», оскільки об`єкти є окремими будівлями, а тому не можуть бути єдиним будівельним комплексом, оскільки для кожного об`єкту було розроблено окремий проект будівництва, що був виконаний на підставі окремих містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки. Крім того, позивач стверджує, що він, як замовник будівництва, жодних заяв про скасування реєстрації декларації не подавав, жодних приписів про усунення порушень містобудівного законодавства від посадових осіб органів ДАБІ не отримував та жодних результатів перевірок у вигляді акту не підписував та не отримував.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2019 р. позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 403 від 19.12.2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт».

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області № 425 від 19.12.2016 року.

Визнано протиправним та скасовано Припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15.12.2016 року № С-1512/2.

Визнано протиправним та скасовано Припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, архітектурним вимогам, затвердженим проектним рішенням, технічним умовам та іншим нормативно-правовим актам, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або без отримання дозволу на виконання будівельних робіт від 15.12.2016 р №С-1512/1.

Зобов`язано Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подати для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття е експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформацію про наступні зареєстровані Декларації: - декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 32 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» за адресою: АДРЕСА_2 ; - декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 84 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_3 ; - декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 93 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_4 ; - декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 02 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_5 ; - декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 08 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_6 ; - декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 15 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_1 ; - декларація про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 25 за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем» за адресою: АДРЕСА_7 .

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, представником третьої особи - ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини справи, що мають значення для справи, зокрема, щодо відсутності на об`єкті будівництва проектної документації та технічних умов щодо інженерного забезпечення об`єкту будівництва.

Також апеляційну скаргу подано Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час вирішення справи порушено норми матеріального та процесуального права. Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу апелянт зазначає, що проектування об`єкту будівництва до складу якого входить декілька окремих будинків потрібно здійснювати на підставі вихідних даних на об`єкт будівництва в цілому. Вважає, що спірний об`єкт будівництва належить до V категорії складності, а відтак будівництво має здійснюватися на підставі дозволу на будівництво. Також апелянт вважає помилковим використання судом першої інстанції експертного висновку експерта Черніна Я.М. від 28.12.2017 р. № 26/24-17, тоді як висновки ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Маркус Я.І. № 132/18 цілком підтверджують доводи відповідача. Тобто апелянт вказує на існування в матеріалах справи двох протилежних висновків судових експертів, яким суд першої інстанції не надав належної оцінки.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано оцінки наявному в матеріалах справи зверненню замовника будівництва ОСОБА_2 до Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 18.03.2019 р. вих. № 123 про погодження відхилення від будівельних норм у проектній документації щодо об`єкту будівництва - Житловий комплекс, адреса: АДРЕСА_11 .

Позивачем подано відзиви на апеляційні скарги, в яких просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції- без змін. Вважає доводи, викладені в апеляційних скаргах необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції законним та таким, що прийнято з повним з`ясуванням всіх фактичних обставин у справі та дослідженням всіх доказів.

Представник позивача, треті особи 11, 12 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували та просили суд залишити її без задоволення.

Третя особа 2, її представник, представник відповідача просили апеляційну скаргу задовольнити.

Треті особи 1, 3-10 в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили.

Від представника позивача адвоката Правдюка В.М. 25.10.2019 р. за вх. № 38658 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із його перебуванням на Міжнародному форумі Legal Real Estate Forum. Колегія суддів ознайомившись із поданим клопотанням дійшла висновку про можливість розгляду справи, оскільки представник брав участь у всіх судових засіданнях та надавав відповідні пояснення, які є достатніми для подальшого розгляду справи без його участі. Окрім того, в судове засідання прибув інший представник позивача.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що у період з 28.11.2016 р. по 02.12.2016 р. та з 15.12.2016 р. по 16.12.2016 р. відповідачем у відповідності до ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553, на підставі звернення ГО «Борщагівська Січ» від 11.10.2016 №10/10-110/6, проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил гр. ОСОБА_2 , стосовно об`єкта будівництва: Комплекс багатоквартирних житлових будинків, а саме: Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем, за адресою: АДРЕСА_8; Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_10; Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_9.

За результатами проведеної перевірки головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Департаменту ДАБІ у Київській області Зброцьким О.В. складено Акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил» від 15.12.2016р. (далі - Акт перевірки).

В Акті перевірки зазначено наступний опис виявлених порушень:

- під час проведення перевірки Інспектору не було надано (пред`явлено) завдання на проектування, технічні умови щодо інженерного забезпечення даного комплексу багатоквартирних житлових будинків, в повному обсязі затверджену в установленому порядку проектну документацію та наказ про затвердження проектної документації;

- на земельній ділянці здійснюється будівельні роботи з будівництва комплексу багатоквартирних житлових будинків;

- відстань від довгої сторони багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_7 до деяких будівель і споруд, які розміщені на суміжних земельних ділянках (кадастрові номери: :01:017:092, :01:017 : 098, :01:017 : 5017, :01:017 :5018 , :01:017 :5016 , :01:017:5019) становить лише 18,74 м, чим порушено п. 3.13 ДБН 360-92, оскільки при розміщенні 9-16 поверхових житлових будинків суміжно з кварталами садибної забудови відстань між садибним будинком і довгими сторонами багатоповерхового будинку приймається не меншою за висоту будинку, що зводиться.

В зв`язку з вищезазначеним за критеріями таблиці 1, ДСТУ визначена будівля (об`єкт будівництва) відноситься: до класу наслідків (відповідальності) СС3 (середні наслідки), та відповідно до таблиці А.1, ДСТУ належать до V категорії складності.

Замовником будівництва гр. ОСОБА_2 розпочато та виконуються будівельні роботи з будівництва даного комплексу багатоквартирних житлових будинків без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, чим порушено ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідачем 15.12.2016 р. винесено приписи №С-1512/1, №С-1512/2 про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема, будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок її виконання або дозволу на виконання будівельних робіт. Даними приписами вимагалось зупинити виконання будівельних робіт до 15.12.2016 р. та усунути допущені порушення до 15.03.2017 р.

В подальшому 19.12.2016 р. відповідачем прийнято рішення № 403 про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт: від 27.07.2016 р. за №КС 32, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за №КС 84, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за №КС 93, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за №КС 02, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за №КС 08, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за №КС 15, декларації про початок виконання будівельних робіт від 27.07.2016 р. за № КС 25.

Рішеннями відповідача від 13.02.2017 р. №1 зупинено дії містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки від 25.07.2016 р. №143/2016 р. та №2-7 від 13.02.2017 р. скасовано дії містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки від 25.07.2016 р. №144/2016, №145/2016, №146/2016, №147/2016, №148/2016, №149/2016.

Не погоджуючись із прийнятими рішеннями, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що матеріалами справи та висновком судового експерта Черніна Я.М. підтверджується факт законного будівництва спірного об`єкту нерухомості. Суд першої інстанції також зазначив, що відповідач не мав права самостійно встановлювати категорію складності об`єкту будівництва, чим порушив вимоги закону.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить із наступного.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» 17 лютого 2011 року N 3038-VI (надалі - Закон N 3038-VI).

Так, ч. 2 ст. 391 названого Закону визначено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такого повідомлення або декларації підлягає скасуванню інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування повідомлення або декларації замовник письмово повідомляється протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Відповідно до п. 22 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.08.2015 №747, далі - Порядок № 466) у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації шляхом видачі відповідного розпорядчого акта. Запис про реєстрацію декларації з реєстру виключається Держархбудінспекцією не пізніше наступного робочого дня з дня повідомлення органом державного архітектурно-будівельного контролю про таке скасування.

При цьому, підстави для скасування органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт наведені в ч. 7 ст. 36 Закону N 3038-VI, якими є: 1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання будівельних робіт; 2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Під виявленням недостовірних даних у зареєстрованій декларації розуміється встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності. При цьому такі недостовірні дані повинні відповідати одній із трьох умов, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом: об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об`єкт збудований або будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Наявність інших недостовірних даних, які не свідчать про самочинне будівництво, не є підставою для скасування реєстрації декларації.

Таким чином, наслідки у вигляді скасування декларації можуть застосовуватись уповноваженим органом виключно у разі повідомлення в цій декларації недостовірних даних, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Так, в якості підстави для прийняття оскаржуваного рішення № 403 про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт відповідачем вказана ч. 2 ст. 391 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме, що замовником виконуються будівельні роботи без належно затвердженого проекту та без дозволу на виконання будівельних робіт.

Отже, в даній справі підлягає вирішенню питання щодо наявності належно затвердженого проекту та дозвільних документів на будівництво згаданого вище комплексу.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_2 є користувачем земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_11 на підставі договору оренди землі, укладеного 23.03.2016 р. між ним та Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Воробйовою Т.А. за реєстровим № 1135. Ця земельна ділянка належить до категорії земель житлової та громадської забудови, вид використання земельної ділянки: для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

25.07.2016 р. Замовник отримав у відділі містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки, що стосуються будівництва семи багатоквартирних будинків: № 143/2016, №144/2016, №145/2016, №146/ 2016 , №147/2016, №148/2016, №149/2016.

Департаментом архітектурно-будівельного контролю у Київській області було зареєстровано подані позивачем Декларації про початок виконання будівельних робіт з будівництва багатоквартирних житлових будинків на вказаній земельній ділянці: від 27.07.2016 р. за № КС 32, від 27.07.2016 р. за № КС 84, від 27.07.2016 р. за № КС 93, від 27.07.2016 р. за № КС 02, від 27.07.2016 р. за № КС 08, від 27.07.2016 р. за № КС 15, від 27.07.2016 р. за № КС 25.

В матеріалах справи наявні звіти про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта: багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_8, АДРЕСА_10, АДРЕСА_9, затвердженого ФОП - ОСОБА_14 2017 року.

Технічний звіт за результатами візуальних обстежень фасадів двоповерхового будинку з мансардним поверхом ТОВ «Віленд» по АДРЕСА_12 , виготовлений Науково-виробничим центром «Київбудпроект».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2017 р. вжито заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних рішень до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.04.2017 р. призначено судову будівельно-технічну експертизу. Проведення експертизи доручено атестованому експерту, якого допущено до проведення таких експертиз Міністерством юстиції України та внесено до Реєстру атестованих судових експертів - Черніну Яківу Олександровичу. На розгляд експерта поставлено наступні питання:

- Чи є об`єкти "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_3 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_4 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_5 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_6 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_1 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_7 " згідно з положеннями чинного законодавства України, чинних державних будівельних норм і стандартів України окремими об`єктами будівництва із врахуванням містобудівних умов та обмежень, наданих в якості вихідних даних?

- Чи є будівництво об`єктів за адресою АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_10; АДРЕСА_9 , на які отримано містобудівні умови та обмеження, комплексом будівництва відповідно до чинного законодавства?

- До якої категорії складності відносяться об`єкти будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_3 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_4 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_5 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_6 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_1 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_7 " згідно з положеннями чинного законодавства України, чинних державних будівельних норм і стандартів України?

На виконання вищевказаної ухвали суду, судовим експертом Черніним Я.М., за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи від 28.12.2017 р. № 46/24-17, встановлено наступне.

«Враховуючи зміст вимог ч. ч. 7, 8, 11 ст. 1, ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 26. п. 1 ч. 1 ст. 29, ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції у період проектування та будівництва об`єктів дослідження), п. 3.1, 3.3, 3.12 ДБН А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», додаток Б ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення», наявність містобудівних умов та обмежень, наданих в якості вихідних даних для проектування відповідним спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури, слід вважати окремими об`єктами будівництва «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_13 » , "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_14», "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_15 ».

Враховуючи, що будівництво об`єктів за адресою: АДРЕСА_16 здійснювалось не за єдиною проектною документацією як це передбачено п. 3.8 ДБН А.2.2-3:2014 „Склад та зміст проектної документації на будівництво", а за проектною документацією розробленою на кожний окремий об`єкт будівництва, на які отримані містобудівні умови та обмеження, наданих в якості вихідних даних для проектування відповідним спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури, то це будівництво не може відноситься до комплексного будівництва.

За результатами проведених розрахунків у відповідності до вимог передбачених пунктами 4.2, 4.4, таблиці 1 пункту 4.5, пункту 5.1 ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва»: об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 " відноситься до ІІІ категорії складності; об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_3 " відноситься до ІІІ категорії складності; об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_4 " відноситься до ІІІ категорії складності; об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_5 відноситься до ІІІ категорії складності; - об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_6 " відноситься до ІІІ категорії складності; - об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_1 " відноситься до ІІІ категорії складності; - об`єкт будівництва "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_7 " відноситься до ІІІ категорії складності».

Отже, за вищевказаними висновками Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_8, АДРЕСА_5, АДРЕСА_1 не є об`єктом комплексного будівництва та відноситься до ІІІ категорії складності.

Як встановлено судом першої інстанції до експерта з метою проведення судової будівельно-технічної експертизи позивачем надано оригінали проектної документації багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем по АДРЕСА_8, АДРЕСА_10, АДРЕСА_9 . В подальшому судом досліджено дану проектну документацію та копії залучено до матеріалів справи.

В той же час, в матеріалах справи наявний висновок експерта ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Маркус Я.І. №132/18 по дослідженню проектної документації на будівництво об`єктів за адресою: АДРЕСА_8, АДРЕСА_10, АДРЕСА_9 від 04.12.2018 р., яким встановлено наступне.

1.Розроблена проектна документація на будівництво об`єктів «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_3 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_4 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_5 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_6 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_1 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_7 " не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва, а саме: ДСТУ Б А.2.4-4:2009 «Основні вимоги до проектної та робочої документації», ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», ДБН А.2.1-1-2008 «Інженерні вишукування для будівництва», ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки», ДБН В. 1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ДБН В.2.3-15:2007 «Споруди транспорту автостоянки і гаражі для легкових автомобілів», ДБН В.2.2-17:2006 «Будинки і споруди. Доступність будинків і споруд для маломобільних груп населення», ДБН 360-92** та містобудівним умовам та обмеженням забудови земельної ділянки.

2.Відповідно п. 3.8 ДБН А.2.2-3-2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво»: «комплекс (будова) - сукупність будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, об`єднаних цільовим призначенням, зведення яких здійснюється, як правило, за єдиною проектною документацією». Всі об`єкти будівництва, за адресою: АДРЕСА_8, АДРЕСА_10, АДРЕСА_9 , розташовані єдиній на земельній ділянці кадастровий номер :01:039:0002 площею 2,5 га по єдиному договору оренди з єдиним цільовим призначенням «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку». В графічній частині аркушів з позначкою «ГП» відображена цілісна земельна ділянка кадастровий номер :01:039:0002 площею 2,5 га на якій передбачені загальні для всіх будинків внутрішньо майданчикові проїзди. На єдиній цілісній земельній ділянці по генплану передбачене будівництво: Трансформаторної підстанції поз. З по генплану, Каналізаційної насосної станції поз. 7 по генплану, ШГП поз. 8 по генплану, Майданчик для дітей поз. 2 по генплану. Всі вищенаведені споруди призначені для всіх житлових будинків та вказані єдиними для всіх запроектованих будинків. На всі будинки надані містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки єдиному замовнику ОСОБА_2., з єдиною датою видачі, для земельної ділянки з єдиним кадастровим номером :01:039:0002 загальною площею 2,5 га. На підставі вищенаведеного, об`єкти будівництва, за адресою: АДРЕСА_8, АДРЕСА_10, АДРЕСА_9 ., являються частинами єдиного комплексу будівель.

3.Розрахунок класу наслідків (відповідальності) об`єктів будівництва, а саме: "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_3 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_4 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_5 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_6 »; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_1 ; " Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_7 " що наведений в проектних матеріалах виконаний принципово невірно.

За відсутності достовірних вихідних даних на будівництво, а саме технічних умов на інженерне забезпечення об`єкту, неможливо достовірно виконати розрахунок класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва, а саме: "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_2 "; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_3 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_4" ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_5" ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_6 ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_1" ; "Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_7 ".

Крім того, відсутні результати ідентифікації газорозподільної підстанції (поз. 8 по генплану), з урахуванням даних якої повинен виконуватися розрахунок класу відповідальності об`єкту см. п. 12 додатка Е ДБН А.2.2-3:2014.

Надаючи оцінку доводам апелянта стосовно протилежності вищевказаних висновків судових експертів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 73 цього Кодексу предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 76 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу ч. ч. 1, 2, 3 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів звертає увагу на те, що вищевказаним висновкам експертів, суд надає оцінку, виходячи із власного переконання та з урахуванням всіх обставин справи у їх системному взаємозв`язку.

Ознайомившись із висновками експертів Черніна Я.М. від 28.12.2017 р. № 26/24-17 та ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Маркус Я.І. № 132/18, колегія суддів вважає, що вони дійсно є протилежними за змістом один одному.

Натомість висновок ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Маркус Я .І. № 132/18, розроблений на замовлення адвоката Горлатого О.В., містить висновки стосовно невідповідності та непрофесійності складення проектної документації на підставі якої здійснюється будівництво.

Надаючи оцінку доводам апелянтів, колегія суддів враховує наявну в матеріалах справи Рецензію на висновок судового експерта Маркуса Якова Ісааковича від 04.12.2018 р. № 132/18 (вих. № 3/2202/14/1 від 22.02.2019 р.), надану ТОВ «Українська будівельна експертиза», з якої вбачається, що на дослідження експерта було надано для проведення експертизи тільки перші томи (Том 1) проектної документації, розробленої проектувальником на стадії проектування проект (П), а відтак експерт зробив свої висновки лише на підставі першого тому багатотомної комплексної документації, що свідчить про недостатню повноту здійснення дослідження. Деякі положення залишаються бездоказовими та дискусійними. Стосовно встановлення класу наслідків та категорії складності об`єктів будівництва, експерт посилається на те, що наведений у проектних матеріалах розрахунок класу наслідків (відповідальності) об`єктів будівництва, виконаний принципово неправильно, однак відповіді стосовно вказаного питання не надає.

Зокрема, залишається без відповідного обґрунтування твердження експерта про неможливість виконання розрахунку класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва без технічних умов на інженерне забезпечення об`єкта та результатів ідентифікації газорозподільчої підстанції.

Суд першої інстанції встановив, що поставлене судовому експерту Маркусу Я.І. перше питання виходить за межі судового розгляду у справі, оскільки предметом розгляду є законність дій відповідача при винесенні оскаржуваних рішень, а самим відповідачем у документах за результатами перевірки не заявлялось про невідповідність проектної документації позивача вимогам законодавства.

По другому питанню Експерт приходить до висновку про те, що досліджувані об`єкти будівництва «являються частинами єдиного комплексу будівель» без належного на думку суду обґрунтування. Експерт здійснює посилання на інформацію з сайту www.prazhsky.com.ua без належних обґрунтувань, до того, що вказаний сайт дійсно належить чи має інше відношення до позивача. Наводячи посилання на проаналізовану проектну документацію Експерт Маркус Я.І. не дає посилань ані на аркуші справи, ані на аркуші та томи проектної документації, тому перевірити обґрунтування експерта в частині того, що саме містить проектна документація, яка складається з значної кількості сторінок об`єктивно не виявляється за можливе.

Окрім того, експертний звіт Маркуса Я.І. не містить інформації про огляд об`єктів будівництва, відсутні будь-які фотоматеріали.

За таких обставин колегія суддів критично оцінює висновок ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Маркус Я.І. № 132/18.

В той же час, слід звернути увагу на те, що висновок експерта Черніна Я.М. від 28.12.2017 р. № 26/24-17 за своїм змістом відповідає на поставлені судом першої інстанції питання стосовно категорії складності об`єкта будівництва та чи є він будівельним комплексом, а також містить відповідні розрахунки із посиланням на будівельні норми та законодавчі акти.

Посилання на те, що на судову експертизу було надано копії, а не оригінали проектів будівництва висновку від 28.12.2017 р. № 26/24-17, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджуються доказами.

Також колегія суддів не приймає до уваги посилання стосовно того, що на експертизу не було надано технічні умови на інженерні мережі, оскільки їх відсутність не впливає на предмет дослідження.

Окрім того, ані в зверненні ГО «Борщагівська Січ» від 11.10.2016 р. № 10/10-110/6, що стало підставою для проведення перевірки, ані в акті перевірки жодних посилань на порушення у використанні технічних умов як вихідних даних на проектування не значиться.

Також колегія суддів відхиляє посилання відповідача на порушення експертом Черніним Я.М. Інструкції з призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 щодо невикористання у висновку Методик, оскільки відповідач не зазначає, які саме методики не застосував експерт під час виготовлення висновку та до яких порушень це призвело, чи в чому їх суперечність.

Отже, що уся проектна документація на об`єкти була передана на експертизу, досліджена судом та наявна в матеріалах справи.

Таким чином висновок відповідача, про те, що проектна документація на об`єкти не розроблялась та не затверджувалась є невірним та спростовується наявними у справі доказами.

Щодо тверджень відповідача щодо порушення позивачем п. 4.2 ДСТУ Б В.1.2 -16:2013, який визначає вимоги для визначення категорії складності проекту будівництва щодо фактичного визначення категорії будівництва, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до ст. 32 Закону N 3038-VI віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядком віднесення об`єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2011 р. № 557 (надалі - "Постанова № 557" та яка діяла на момент виникнення правовідносин), п. 7 якого передбачено, що під час проведення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва (у разі відсутності проектної документації) категорія складності таких об`єктів визначається посадовими особами Держархбудінспекції та її територіальних органів, а в разі необхідності - шляхом проведення експертизи експертною організацією чи експертом, що має відповідний сертифікат.

З наведеної норми слідує висновок, що вона встановлює загальне правило визначення категорії складності об`єкта будівництва (віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва). У випадках, коли проектна документація на об`єкт будівництва відсутня, віднесення такого об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності належить до компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Тому, інспектор, виконуючи приписи закону повинен з`ясувати питання наявності чи відсутності на об`єкті будівництва проектної документації для встановлення правомірності визначення категорії складності об`єкта будівництва. Дана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України від 4 березня 2014 року (справа № 21- 433а13).

Як встановлено судом першої інстанції проектна документація для будівництва об`єктів розроблена ФОП ОСОБА_18 та затверджена замовником 25.07.2016р.

Об`єкти, щодо яких винесені оскаржувані рішення, не є побудованими самочинно, категорію складності таких об`єктів визначено сертифікованими архітекторами та проектувальниками.

Відповідно до пп. 7 п. 11 затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2011 р. № 553 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право: залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій.

В матеріалах справи відсутні докази залучення експертних громадських організацій, фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій для визначення категорії складності об`єктів будівництва.

Суд першої інстанції визнав, що висновки акта перевірки про порушення позивачем Закону N 3038-VI, зокрема щодо внесення недостовірних даних до декларацій про початок виконання будівельних робіт, документально не підтверджуються.

В матеріалах справи відсутній експертний висновок щодо визначення V категорії складності об`єкта будівництва, відповідач повноважень з визначення категорій складності об`єкта будівництва не має, за винятком випадків, коли будівництво є самочинним.

Таким чином, визначення відповідачем категорії складності семи житлових будинків як одного об`єкта будівництва є помилковим. А отже, і віднесення всіх будинків до V категорії складності не можна вважати законним.

Крім цього, п. 4.2 ДСТУ-Н Б В 1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» не міг бути застосований відповідачем при винесенні оскаржуваних рішень виходячи з того, що житлові будинки за адресами: АДРЕСА_8, АДРЕСА_5, АДРЕСА_1 не об`єднані спільною проектною документацією, а тому відповідно до п. 3.13 ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» не може бути єдиним будівельним комплексом.

Отже, висновком експерта підтверджено, що вказані багатоквартирні житлові будинки з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_8, АДРЕСА_5, АДРЕСА_1 відносяться до ІІІ категорії складності, вони є окремими об`єктами будівництва та це будівництво не може відноситься до комплексного будівництва.

З наявної в мережі Інтернет інформації із сайту https://prazhsky.com.ua/ru вбачається, що будівництво здійснюється позивачем окремим чергами, що узгоджується із проектною документацією.

Суд вважає, що судову будівельно-технічну експертизу проведено повноважним експертом, а викладені висновки є достовірними. Зазначені висновки судової будівельно-технічної експертизи відповідачем не спростовано.

Разом з тим, на думку суду, визначення категорії складності повинно ґрунтуватися не тільки на дослідженні висновків експерта, але й за наслідками комплексної сукупної оцінки усіх доказів щодо встановлених обставин справи у взаємозв`язку з іншими доказами у справі.

При цьому суд бере до уваги, що цей висновок експерта повністю узгоджується із іншими письмовими доказами у справі.

Таким чином, висновки відповідача, викладені у Акті перевірки, стосовно віднесення Об`єктів до V категорії складності та стосовно наявності об`єкту «комплекс житлових багатоквартирних будинків» є помилковими, що підтверджується наявними у справі належними та допустимими доказами.

У такому випадку, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно правомірності віднесення позивачем спірного об`єкта будівництва до ІІІ категорії складності, відповідно, виконання будівельних робіт щодо об`єктів будівництва, що належать III категорій складності, не потребує отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

З урахуванням наведеного висновку судової будівельно-технічної експертизи та первинною документацією в матеріалах справи, беручи до уваги, що багатоквартирні житлові будинки з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_8, АДРЕСА_10, АДРЕСА_9 відносяться до ІІІ категорії складності, вони є окремими об`єктами будівництва та це будівництво не може відноситься до комплексного будівництва, тому суд вважає, що у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваних рішення та наказу.

Вірним також є висновок суду першої інстанції, що на забудову однієї земельної ділянки можуть бути видані тільки одні містобудівні умови та обмеження забудови такої земельної ділянки.

Натомість відповідач стверджує, що оформлення містобудівельних умов та обмежень такої земельної ділянки окремим документами вчинено з порушенням вимог закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону N 3038-VI містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 4 цього ж Закону об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Порядком надання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, їх складу та змісту, затвердженого наказом Мінрегіону України від 07.07.2011 №109 не визначено неможливість видачі кількох містобудівних умов та обмежень на одну земельну ділянку, але лише визначено обов`язковість видачі такого документу як МБУ на кожну конкретну ділянку. Не має таких заборон і в ст. 29 Закону N 3038-VI.

Отже, об`єктами будівництва є як окремі будинки, так і їх сукупність (комплекс), а містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки можуть стосуватися як окремих будинків, так і їх сукупності (комплексів).

Основна мета містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки - нормативне встановлення вимог до конкретного об`єкта будівництва, зокрема, щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення тощо.

Відмова у видачі містобудівних умов та обмежень або внесення змін до них з відповідним обґрунтуванням надається уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, визначений пунктом 2.1 цього розділу (протягом семи робочих днів).

Таким чином, отримавши від позивача заяву про надання містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок по АДРЕСА_1 під будівництво багатоквартирних житлових будинків, спеціально уповноважений орган містобудування та архітектури, був зобов`язаний визначити, чи відповідають наміри позивача щодо забудови земельної ділянки вимогам існуючої містобудівної документації на місцевому рівні.

Позивач здійснював будівництво окремих багатоповерхових житлових будинків. Зведення житлових будинків здійснювалось на підставі окремих проектів. Декларації про початок виконання будівельних робіт були зареєстровані відповідачем на кожен об`єкт, тому він був обізнаний про факт реєстрації та будівництва об`єктів як окремих об`єктів будівництва і протягом всього часу не висловлював жодних претензій до позивача з даного приводу.

Надаючи оцінку правомірності оскаржуваних приписів, суд першої інстанції виходив із наступного.

Згідно із ч. 4 ст. 41 Закону № 3038 та п. 11 Порядку № 553 передбачено, що у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, посадові особи Інспекції мають обов`язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері подібної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.05.2012 № 240 форми Припису про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил в резолютивній частині Припису повинні бути вказані вимоги щодо заходів щодо усунення порушень із визначенням терміну виконання.

Суд зазначає, що протокол про правопорушення у сфері містобудівної діяльності під час перевірки не оформлявся. Даний факт також не заперечується відповідачем.

По завершенні перевірки відповідачем було винесено тільки припис № С-1512/1, яким вимагається з 15.12.2016 р. зупинити виконання будівельних робіт, а також, 15.12.2016 р. було винесено припис № С-1512/2, яким вимагається до 15.03.2017 р. усунути вказані у приписі порушення.

В тексті виданого відповідачем припису повторюється інформація, що наведена в акті перевірки. При цьому відповідач в приписі просить усунути допущені порушення до 15.03.2017 р., тоді як не вказано які саме заходи зобов`язаний здійснити замовник/позивач.

Таким чином із вказаного припису неможливо встановити, які заходи повинен вчинити позивач для усунення виявлених порушень.

У такому випадку суд вважає, що припис повинен містити конкретне зазначення заходів щодо усунення виявлених порушень під час перевірки, оскільки їх відсутність унеможливлює фактичне виконання позивачем припису.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 21.03.2017 у справі № 816/221/16.

Матеріали справи не містять інформації, що позивач не зупинив з 15.12.2016 р. виконання будівельних робіт, отже припис № С-1512/1 було виконано належним чином. Суд першої інстанції визнав припис №С-1512/2 неконкретним та необґрунтованим.

Також, суд першої інстанції вірно зазначив, що строк виконання припису № С-1512/2 спливав 15.03.2017 р., таким чином відповідач 19.12.2016 р. не мав законних підстав для винесення рішення № 403 та Наказу № 425 від 19.12.2016 року «Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт».

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми закону Кабінет Міністрів України постановою від 23 травня 2011 року N 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю (далі - Порядок № 553).

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (пункти 16, 17 Порядку N 553).

Відповідно до положень п. 24 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 24. Декларацію про початок будівельних робіт може бути скасовано органом державного архітектурно-будівельного контролю, який її зареєстрував у разі:

1) подання замовником заяви про скасування декларації;

2) отримання відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою;

3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.

Матеріали справи не містять відомостей про подачу позивачем заяви про скасування декларації.

Крім того, матеріали справи не містять інформації щодо оформлення протоколу про правопорушення у сфері містобудівної діяльності під час перевірки, та даний факт не заперечується стороною відповідача.

Слід зазначити, що відповідачем не доведено у своїх поясненнях, що зафіксовані ним порушення в акті перевірки, неможливо було усунути, зокрема, шляхом витребування у позивача додаткових документів, яких на його думку не вистачало.

В частині посилань відповідача на факти встановлені згідно із результатами перевірки з нагляду в період з 07.02.2017 р по 13.02.2017 р. то суд зазначає, що відповідні обґрунтування не можуть бути прийняті до розгляду судом оскільки вони протирічать ч. 2 ст. 77 КАС України, оскільки подібні посилання/обґрунтування не були покладені в основу оскаржуваного акту, а саме не були зазначені в Акті перевірки.

Стосовно заявлених відповідачем порушень п.3.13 ДБН 360-92** суд вказує на недоведеність їх фактів порушень замовником нормативно визначених відступів згідно ДБН 360-92**.

Так, в Акті вказується, що відстань від довгої сторони багатоквартирного житлового будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: за адресою АДРЕСА_7 до деяких будівель і споруд, які розміщені на суміжних земельних ділянках :01:017:092, :01:017:098, :01:017:5017, :01:017:5018, :01:017:5016, :01:017:5019, становить лише 18,74 м.

При цьому згідно із наданими до суду документами за будівельною адресою: АДРЕСА_9 , відстань від якого з них складає 18,74 м не вказано. Також не зазначено в Акті до яких саме будівель та споруд на семи суміжних земельних ділянках здійснювались вимірювання. Акт не містить посилань на жодну схему, матеріали фотофікасації чи карту, яка б підтверджувала вказані твердження. Отже посилання на порушення п.3.13 ДБН 360-92*** належним чином не доведено відповідачем.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржувані рішення, наказ та приписи були прийняті відповідачем не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, що також є підставою для визнання рішення, наказу та приписів протиправними і для їх скасування.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ст. 32 Закону N 3038-VI, в редакції на час затвердження проекту та декларацій на будівництво, було визначено, що усі об`єкти будівництва поділяються на I, II, III, IV і V категорії складності.

Категорія складності об`єкта будівництва визначається відповідно до державних будівельних норм та стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об`єкта будівництва.

Віднесення об`єкта будівництва до тієї чи іншої категорії складності здійснюється проектною організацією і замовником будівництва.

Порядок віднесення об`єктів до IV і V категорій складності визначається Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, встановлення категорії складності покладається на замовника або проектну організацію.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 N 45 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 23.03.2012 N 122), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 червня 2011 р. за N 651/19389 затверджено Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів (в редакції на час затвердження проекту та декларацій на будівництво) (надалі - Порядок N 45).

За загальним визначенням об`єкт будівництва - будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та/або частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до п. 4 вказаного Порядку основними складовими вихідних даних є: містобудівні умови та обмеження; технічні умови; завдання на проектування.

Завдання на проектування об`єктів будівництва складається з урахуванням вимог державних будівельних норм ДБН А.2.2-3:2014 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" і затверджується замовником за погодженням із генпроектувальником (проектувальником).

Пунктом 9 Порядку N 45 визначено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється з урахуванням вимог містобудівної документації, вихідних даних на проектування та дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, у тому числі вимог доступності для інвалідів та інших маломобільних груп населення. При проектуванні об`єктів експериментального будівництва враховуються також індивідуальні технічні вимоги та вимоги державних будівельних норм щодо науково-технічного супроводу.

Проектування виконується на об`єкт будівництва у цілому або за чергами, а також із виділенням пускових комплексів, які можуть забезпечити випуск продукції чи надання послуг частково до повної проектної потужності, якщо це передбачено завданням на проектування. У цьому разі перша стадія проектування, яка схвалюється (затверджується), розробляється у цілому на об`єкт з розподілом по частинах будівництва. Розроблення наступної стадії проектування може здійснюватися по кожній окремій частині.

Згідно із п. 11.2, п. 11. 3 Порядку N 45 стадії проектування: для об`єктів III категорії складності проектування здійснюється в дві стадії: стадія проект (далі - стадія П); стадія робоча документація (далі - стадія Р).

Замовник та генпроектувальник (проектувальник) можуть прийняти обґрунтоване узгоджене рішення щодо зміни кількості стадій та стадійності проектування.

Відповідно до п. 13.4, п. 14 цього ж Порядку робочі креслення (креслення, призначені для виконання будівельних та монтажних робіт) проекту повторного використання, за яким на одному майданчику повинно здійснюватись будівництво декількох однакових об`єктів, передаються на електронних та паперових носіях у чотирьох примірниках лише для одного з цих об`єктів, а для інших - у двох примірниках. Документація на частину, що змінюється, передається замовнику на паперових носіях у чотирьох примірниках та електронних носіях у повному обсязі на кожен об`єкт.

Інженерно-технічні, техніко-економічні, екологічні та інші розрахунки, матеріали проектів-аналогів, які не включаються в склад проектної документації на будівництво об`єктів, а також матеріали інженерних вишукувань та обстежень зберігаються у генпроектувальника (проектувальника) і надаються на вимогу замовникові відповідно до умов договору підряду або організації, яка відповідно до законодавства здійснює експертизу проектів будівництва, у тимчасове користування.

Аналіз вищенаведених положень свідчить про те, що затвердженню замовником підлягає завдання на проектування, яке подається проектній організації на оформлення.

При цьому, положеннями чинного законодавства передбачено можливість оформлення інженерно- технічних, техніко-економічних та інших розрахунків окремими доповненнями до проектної документації. Окрім того, нормами закону дозволяється вносити коригування у проект будівництва.

Як вбачається з акту перевірки, проектна документація розроблена ФОП ОСОБА_18 та затверджена замовником 25.07.2016 р.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача на відсутність наказу про затвердження проектної документації, оскільки положеннями чинного законодавства такий обов`язок покладається за замовника будівництва під час затвердження кошторисної документації. Доказів того, що відповідач витребував від позивача для дослідження вказані документи матеріали справи не містять. При цьому, враховуючи, що будуються в загальній кількості сім домів, слід дійти висновку, що таких наказів має бути в тій кількості в якій затверджувалася кошторисна документація на кожен будинок окремо.

Отже, враховуючи, що будівництво об`єктів за адресою: АДРЕСА_17 здійснювалось не за єдиною проектною документацією, розробленою на кожний окремий об`єкт будівництва, на які отримані містобудівні умови та обмеження, наданих в якості вихідних даних для проектування відповідним спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури, то це будівництво не може відноситися до комплексного будівництва.

Таким чином, на переконання суду, проект на будівництво вчинений позивачем в цілому на всі будинки, проте окремим проектами, що не протирічить чинному законодавству.

Судом встановлено, що ПАТ «Київоблгаз» на вимогу Київського окружного адміністративного суду надано документи щодо надання технічних умов приєднання місця розташування земельної ділянки: АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_9 , зокрема, технічні умови приєднання до газорозподільної системи № 202-5 від 26.04.2018 р., № 203-5 від 26.04.2018 р., № 526-11 від 25.09.2017 р., технічні умови приєднання до газорозподільної системи № 397-8 від 10.08.2016 р., технічні умови на водопостачання та каналізування об`єкта № 45-07 від 29.07.2016 р., Додаток до Договору про приєднання Технічні умови №НП-204-17 на нестандартне приєднання об`єкта до електричних мереж.

Таким чином посилання апелянтів на відсутність технічних умов на інженерну інфраструктуру колегією суддів відхиляється. Окрім того, колегія суддів зауважує, що чинне законодавство не містить прямої заборони щодо виготовлення зведених технічних умов у разі поетапного будівництва будинків. Відповідачем не спростовано того факту, що надані позивачем технічні умови не відповідають чинному законодавству, чи унеможливлюють підключення будинків до вказаних в ТО мереж, що унеможливить в подальшому введення об`єктів будівництва в експлуатацію.

Щодо посилання відповідача на лист Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 15.02.2017 р. № 20, в якому йдеться про внесення змін в пункти: назва об`єкта будівництва - житловий комплекс; адреса будівництва або місце розташування об`єкта: АДРЕСА_11 та орієнтовні техніко-економічні показники, які внесені відповідно до припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері архітектурно-будівельної інспекції у Київській області та заяви ОСОБА_2 від 14.02.2017 р., що на його переконання є підтвердженням того, що об`єкти будівництва є саме житловим комплексом, колегія суддів оцінює критично, оскільки зміни, в даному випадку, стосуються лише Містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки № 143/2016 від 25.07.2016 р. «Багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями» в АДРЕСА_2 ».

Таким чином, зміна назви одного багатоквартирного будинку на житловий комплекс, не може свідчити про зміну назви всіх інших будинків, які будуються у відповідній черговості та відповідно отримання ними статусу «комплексної споруди».

Суд першої інстанції критично оцінив надані третьою особою ОСОБА_1 пояснення щодо порушених його прав та інтересів у зв`язку із будівництвом у АДРЕСА_11 з огляду на те, що гр. ОСОБА_1 повідомив про те, що його місцем проживання є адреса: АДРЕСА_18 , натомість з поданої громадянином ОСОБА_1 копії паспорта вбачається, що він має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_19 .

Отже, як зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 , так і повідомлене ним до суду фактичне місце проживання не розташовані в селі Петропавлівська Борщагівка, де здійснюється процес будівництва. Інших доказів на підтвердження свого проживання у безпосередній близькості до будівництва третьою особою ОСОБА_1 до суду подано не було.

До суду апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 на підтвердження факту порушення його прав внаслідок будівництва ЖК «Празький квартал-2» по АДРЕСА_11, АДРЕСА_5, АДРЕСА_7 надано рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 13.09.2018 р. у справі № 810/2240/18, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 р.

Так, у вказаному рішенні зазначено, що внаслідок будівництва ЖК «Празький квартал-2» всупереч вимогам містобудівного законодавства, ОСОБА_1 , як власнику суміжної земельної ділянки завдано збитків в особливо великих розмірах через знецінення вартості садиб позивачів внаслідок забудови сусідньої ділянки, з кадастровим номером :01:039:0002, багатоквартирними та багатоповерховими житловими будинками в порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів та правил, які виникли внаслідок втрати ринкової вартості (знецінення) садиби позивача ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_18 та садиби ОСОБА_19 , що знаходиться за адресою АДРЕСА_20 .

Однак, колегія суддів не приймає до уваги вищевикладене, оскільки вказана обставина є цитуванням фактичних обставин в судовому рішенні, взятих із позовної заяви ОСОБА_1 . Однак, даний факт ані вказаним судовим рішенням, ані вироком у кримінальній справі не підтверджений.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 даної статті передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, суб`єкти владних повноважень приймаючи рішення, мають враховувати вказані критерії - принципи, а суд керуватися ними під час прийняття рішень. Законодавче закріплення цих критеріїв-принципів дає можливість як фізичним так і юридичним особам сформувати уявлення про якість і природу очікуваних дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Так, такий критерій «як ухвалення рішень пропорційно», зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) відображає принцип пропорційності (адекватності). Дотримання принципу пропорційності має особливо важливе значення під час ухвалення рішень або вжиття заходів, які будуть безпосередньо матимуть вплив на права, свободи та інтереси особи. Метою дотримання цього принципу є досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямовані рішення або дії суб`єкта владних повноважень та конкретної фізичної особи.

Принцип пропорційності, зокрема, передбачає, що здійснення повноважень, як правило, не має спричиняти будь-яких негативних наслідків, що не відповідали б цілям, які сплановано досягти; якщо рішення або дія можуть обмежити права, свободи та інтереси осіб, то такі обмеження мають бути виправдані потребою досягнення важливих цілей; несприятливі наслідки для прав, свобод та інтересів особи внаслідок дій, рішень суб`єкта владних повноважень мають бути значно меншими ніж від тієї шкоди, яка ба мала настати за відсутності такого рішення або дії.

Таким чином, принцип пропорційності має на меті досягнення балансу між публічним інтересом та індивідуальним інтересом особи, а також між цілями та засобами їх досягнення.

Судом встановлено, що в будинках, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_11 інвесторами вже зроблено ремонти в квартирах та проживають люди.

Колегія суддів акцентує увагу на висновки суду першої інстанції, відповідно до яких оскаржувані рішення відповідача анулювали підставу, на якій у позивача виникло право на проектування та подальше будівництво будинків. Враховуючи такі істотні негативні наслідки оскаржуваного рішення відповідача для майнових прав позивача та інших мешканців будинків, суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення відповідача є також втручанням у здійснення позивачем права, гарантованого ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 320/736/19 за позовом Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 про зобов`язання знести об`єкт самочинного будівництва, а саме: багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями та вбудованим гаражем за адресою: АДРЕСА_9, АДРЕСА_10 ; багатоквартирний житловий будинок з вбудованими нежитловими приміщеннями за адресою: АДРЕСА_8 .

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В цьому контексті суд застосовує до обставин цієї справи рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі від 22.02.2005 (Справа «Новоселецький проти України») та у справі від 01.06.2006 р. (Справа «Федоренко проти України»)як джерело права відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі від 22.02.2005 (Справа «Новоселецький проти України») підтверджено, що стаття 1 Протоколу № 1 спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном. У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, Суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до Рішення ЄСПЛ у справі від 01.06.2006 р. (Справа «Федоренко проти України») втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами фундаментальних прав окремої особи.

З огляду на вищенаведене, прийнятими рішеннями відповідача порушено законні права на мирне володіння своїм майном не тільки позивача, а безпосередньо інвесторів, які вклали свої гроші у забудову та мають законні сподівання на вільне користування своїм житлом.

При цьому, оцінюючи, чи було втручання у право позивача на свободу релігії «пропорційним» та «необхідним у демократичному суспільстві», суд наголошує, що відповідач не довів жодними доказами, що станом на 19.12.2016 р., існувала нагальна суспільна необхідність обмежувати можливість позивача використовувати власне майно за призначенням. Відповідачем не було обґрунтовано з усією переконливістю, що ним здійснені всі можливі заходи для витребування необхідної проектної та іншої документації позивача, що будівництво позивачем будинків, вже створило чи створить у майбутньому значну загрозу публічному порядку, що могло б виправдати накладення таких суворих обмежень на право позивача, захищене ст. 9 Конвенції.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що оскаржуване рішення відповідача становить втручання у право володіти своїм майном позивача, яке не було ані пропорційним легітимній меті, ані необхідним у демократичному суспільстві.

Згідно з положеннями ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції, будь яке втручання у право власності має бути законним та спрямованим на досягнення справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника (рішення ЄСПЛ від 20.10.2012 у справі «Рисовський проти України», заява №77962/01, п. 68).

Оцінюючи, чи було дотримано справедливий баланс між інтересами суспільства та інтересами позивача під час втручання у право останнього, гарантоване статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції, суд зазначає, що принцип «справедливого балансу» означає, що заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними меті їх застосування, тобто спрямованими на досягнення справедливого балансу між інтересами суспільства та інтересами заявника. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе «особистий і надмірний тягар» (рішення ЄСПЛ від 22.11.2007 у справі «Україна-Тюмень проти України», заява № 22603/02, п. 55).

На думку суду, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було дотримано принципу пропорційності, оскільки не враховано, що в даному випадку безпосередньо зачіпаються права та законні інтереси інвесторів ЖК «Пражський-2», які придбали квартири в ньому. Колегія суддів зауважує, що навіть за формального порушення позивачем вимог будівельного законодавства не можуть бути заручниками даної ситуації звичайні громадяни, які за останні кошти придбали квартири у згаданих будинках, а відтак прийняття рішення про скасування декларацій про початок будівельних робіт із подальшим визнанням вказаного об`єкту будівництва самочинним та його знесення є заходом, вжитим суб`єктом владних повноважень із порушенням принципу пропорційності, що є підставою для задоволення позовних вимог та скасування оскаржуваних рішень.

Із урахуванням того, що не підтвердились факти порушень державних будівельних норм та чинного містобудівного законодавства, що були викладені в Акті перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 15 грудня 2016 р., вимоги позивача про визнання протиправними та скасування наказу № 425 від 19.12.2016 р., рішення № 403 від 19.12.2016 р., приписів № С-1512/1, №С-1512/2 від 15.12.2016 р. підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області подати для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття у експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, інформацію про зареєстровані Декларації, то суд першої інстанції вірно зазначив, що вони є похідними від позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказу № 425 від 19.12.2016 р., рішення № 403 від 19.12.2016 р., приписів № С-1512/1, № С-1512/2 від 15.12.2016 р., а відтак, задоволення первинних позовних вимог є підставою для задоволення й похідних від них вимог.

Із системного аналізу вище викладених норм, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повне задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційних скарг не спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати не підлягають перерозподілу.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: О.Є. Пилипенко

Я.М.Собків

Повний текст постанови виготовлено 30.10.2019 р.