Справа № 420/2870/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2870/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Вовченко O.A.,

секретар судового засідання Іщенко С.О.,

за участю:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Писанюка Є .І . (згідно ордеру),

представника відповідача - Ковальчук О.А. (за довіреністю),

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС. третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою від 14 травня 2019 року судом на підставі положень ч.1 ст.169 КАС України даний адміністративний позов залишено без руху та надано п`ятиденний термін на усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали.

26 червня 2019 року ухвалою суду продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та повернення коштів.

01 липня 2019 року до суду від позивача за вх.№23556/19 надійшли належним чином засвідчені копії паспорта громадянина України та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду позивача, квитанції №38122407 від 11.01.2019 року, свідоцтва Н175561 та ксерокопії конверта від ДФС та належним чином оформлена позовна заява до Одеської митниці ДФС, в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000264/2 від 20 лютого 2019 року;

- зобов`язати Одеську митницю ДФС завершити процедуру митного оформлення за ціною, вказаною в декларації митної вартості ДКД-ЕЕUA500310.2019.54 від 24.01.19 року;

- зобов`язати Одеську митницю ДФС повернути надміру сплачені ОСОБА_1 через прийняте рішення про коригування митної вартості №UA500000/2019/000264/2 в сумі 85900,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в лютому 2019 року декларант приватне підприємство «АК СІ», діючи в інтересах одержувача ОСОБА_1 звернулося до Одеської митниці ДФС з метою митного оформлення товару легкового автомобілю, що був у використанні марки «MERCEDES-BENZ» модель S450 4МАТІС 2006 року виготовлення, реєстраційний номер НОМЕР_1 . До митного органу було подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 року, UA500310/2019/000300 від 24.01.2019, Н 175561 від 18.04.2017 року, договір купівлі-продажу транспортного засобу від 10.10.2018 року, документ 25 Т від 24.01.2019 року, картка платника податків від 04.05.2019 року, НОМЕР_2 від 04.12.2015 року. 20 лютого 2019 року Одеською митницею ДФС підрозділом ВКМВ УАМП та МТР було прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA500000/2019/000264/2, яким скориговано митну вартість до рівня 11920,000 валюта EUR. Одержувач ОСОБА_1 вважає прийняте рішення незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Під час декларування автотранспортного засобу декларантом була визначена його митна вартість за основним методом виходячи з ціни правочину, відповідно до якого до Одержувача перейшло право власності на транспортний засіб, та на основі висновку №36 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості легкового КТЗ MERCEDES-BENZ (VIN) НОМЕР_3 2006 року виробництва від 12 лютого 2006 року. Таким чином, вартість товару визначена на рівні 2100,00 валюта EUR відповідно до правочину з передачі права власності на механічний транспортний засіб № б/н від 10.10.2018 року. Відповідно до висновку №36 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню ринкової вартості легкового КТЗ MERCEDES-BENZ (VIN) НОМЕР_3 2006 року виробництва від 12 лютого 2006 року складає 4000 валюта EUR. Декларантом було подано документи, якими в повному обсязі підтверджується заявлена митна вартість товару. Однак, митний орган витребував додаткові документи для перевірки правильності обчислення задекларованої митної вартості на товар. Декларант на запит про надання додаткових доказів повідомив, що ним вже були подані всі документи і відомості стосовно підтвердження вартості транспортного засобу. Таким чином, митна вартість товару митним органом була визначена за резервним методом на підставі проведеного аналізу баз даних АСМО «Інспектор», ЄАІС Держмитслужби України, інформації з невідомих зовнішніх джерел. Окрім цього, з матеріалів рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що митним органом не було належним чином обґрунтована неможливість застосування інших другорядних методів, визначених в ст. 59-63 Митного кодексу України, а визначення митної вартості автотранспортного засобу відбулось за резервним методом без урахування його індивідуальних характеристик. У оскаржуваному рішенні відсутні номер та тип митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. В сукупності вказані вище обставини спричинили прийняття Одеською митницею ДФС незаконного рішення, яке має бути скасовано.

Ухвалою суду від 04 липня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (№23556 /19 ), відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

02 серпня 2019 року ухвалою суду визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До суду від відповідача 29 липня 2019 року за вх.№27173/19 (т.1 а.с.164-171) та 15 серпня 2019 року за вх.№29221/19 (т.1 а.с.195-202) надійшли однакові за змістом відзиви на позов, у яких відповідач зазначає, що для здійснення митного оформлення товару «Автомобіль легковий, що був у користуванні, з бензиновим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна 4664 см3, марка MERCEDES-BENZ, модель S450 4МАТІС, ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер шасі) - WDD2211841] НОМЕР_5 , реєстраційний номер - НОМЕР_1 , номер двигуна - НОМЕР_6 , тип двигуна - бензиновий, потужність двигуна - 250 кВт, календарний (модельний) рік виготовлення - 2006, дата першої реєстрації - 13.11.2006 р., колісна формула - 4x4, повна маса - 2640 кг, загальна кількість місць (включаючи місце водія - 5, показання одометра - 449 тис. км. Автомобіль має пошкодження ЛФП, потертості та забруднення оббивки талону та сидінь. Не містить у своєму складі радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, заборонених до застосування та ввезення на території України. Призначений для використання по дорогах загального користування. Без пакування уповноваженою особою декларанта (ПП «АК СІ», 67700, Одеська обл., Білгород-Дністровський, вул. Грецька, 32/3) до Одеської митниці ДФС подано митну декларацію (МД) № UA500310/2019/000873 від 08.02.2019, у якій митну вартість товарі вказано на рівні 2100 євро. Для підтвердження заявленої митної вартості транспортного засобу до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 уповноваженою особою декларанта подані наступні документи: акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформленню товарів із застосуванням митної декларації) №UA500310/2019/000300 від 24.01.2019, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 від 18.04.2017, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №б/н від 10.10.2018, паспорт громадянина України з відміткою про реєстрацію місця проживання в Україні № НОМЕР_8 від 10.01.1996 та інші товарно-супровідні документи. Під час митного контролю товарів за митною декларацією (МД) № UA500310/2018/000873 від 08.02.2019 програмним комплексом автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР) сформовані форми контролю, які у зв`язку з можливим заниженням митної вартості товарів, передбачали необхідність здійснення митницею перевірки правильності 1 визначення митної вартості із зверненням уваги на митну вартість ідентичних або подібних (аналогічних) товарів; проведення перевірки відомостей, що містяться в документах, які підтверджують митну вартість товарів; здійснення запиту додаткових документів; а у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 Митного кодексу України - прийняття рішення про коригування митної вартості. Також під час здійснення Одеською митницею ДФС контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № ІІА500310/2018/000873 від 08.02.2019 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) заявлена митна вартість є меншою за індикатор ризику (митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів МВ за VIN-кодами: НОМЕР_3 , валюта - EUR, вартість - 11920,00; 2) пунктом 4 частини 2 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI у випадку якщо рахунок сплачено, то до документів, які підтверджують митну вартість товарів віднесені банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Проте, до митного оформлення не надано банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, які підтверджують митну вартість товарів. Декларанта повідомлено про те, що декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленою ним митної вартості товарів. Декларантом позивача до митниці направлено повідомлення про відмову у наданні додаткових документів. Оскільки в документах, які надані позивачем до Одеської митниці ДФС разом з митною декларацією (МД) № UА500310/2019/000873 від 08.02.2019 містились розбіжності та були відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а декларантом або уповноваженою особою декларанта не подано всіх додаткових документів, які були витребувані митницею згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, то зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст. 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-УІ, були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови органу доходів і зборів у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

13 вересня 2019 року до суду від позивача за вх.№32887/19 надійшла відповідь на відзив із заявою про зменшення позовних вимог (т.1 а.с.208-211), у якій позивач зменшив розмір позовних вимог, виклавши їх у такій редакції:

1 Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000264/2 від 20 лютого 2019 року;

2. Зобов`язати Одеську митницю ДФС завершити процедуру митного оформлення за ціною, вказаною в декларації митної вартості ДКД-ЕЕUA500310.2019.54 від 24.01.19 року та декларації UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 року.

Також позивач у відповіді на відзив зазначає, що наданий пакет документів повною мірою відповідає вимогам Митного кодексу України для визначення митної вартості транспортного засобу за основним методом. Також позивач посилається на висновки Верховного Суду, наведені у постановах: від 08.08.2019 року по справі №815/5089/19; від 23.04.2019 року по справі №810/1479/16; від 20.02.2018 року по справі №809/1884/16; від 11.06.2018 року по справі №821/408/18.

Ухвалою суду від 16 вересня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі та призначено підготовче засідання.

23 вересня 2019 року до суду від відповідача за вх.№34261/19 надійшли заперечення (т.1 а.с.230-235), за змістом аналогічні змісту відзиву на позов.

26 вересня 2019 року усною ухвалою, внесеною до протоколу судового засідання, залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області.

Ухвалою суду від 07 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу №420/2870/19 до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні представник Одеської митниці ДФС просила відмовити у задоволенні позовної заяви.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено з матеріалів справи та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 через уповноважену особу приватне підприємство «АК СІ» з метою здійснення митного оформлення товару «Автомобіль легковий, що був у користуванні, з бензиновим двигуном внутрішнього згоряння, з кривошипно-шатунним механізмом і робочим об`ємом циліндрів двигуна 4664 см3, марка MERCEDES-BENZ, модель S450 4МАТІС, ідентифікаційний номер транспортного засобу (номер шасі) - НОМЕР_3 , реєстраційний номер - НОМЕР_1 , номер двигуна - НОМЕР_6 , тип двигуна - бензиновий, потужність двигуна - 250 кВт, календарний (модельний) рік виготовлення - 2006, дата першої реєстрації - 13.11.2006 р., колісна формула - 4x4, повна маса - 2640 кг., загальна кількість місць (включаючи місце водія - 5, показання одометра - 449 тис. км. Автомобіль має пошкодження ЛФП, потертості та забруднення оббивки талону та сидінь. Не містить у своєму складі радіоелектронних засобів та випромінювальних пристроїв, заборонених до застосування та ввезення на території України. Призначений для використання по дорогах загального користування. Без пакування», до Одеської митниці ДФС було подано митну декларацію (МД) № UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 року, а також документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів:

- 1701 (акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) - UA500310/2019/000873 від 24.01.2019 року (т.1 а.с.98-99);

- 2800 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу) НОМЕР_7 від 18.04.2017 року (т.1 а.с.123, 179);

- 4100 (зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів) б/н від 10.10.2018 року (т.1 а.с.97, 180);

- 4207 (договір про надання послуг митного брокера) - договір доручення №25Т на надання послуг з митного оформлення вантажів від 24.01.2019 року (т.1 а.с.182);

- 9000 (інші некласифіковані документи) - картка платника податків № НОМЕР_9 від 04.05.2000 року;

- 9801 (паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України) FB972144 від 04.12.2015 року.

Згідно митної декларації № UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 року митну вартість товару (автомобіля) визначено за основним методом, за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються (вартість операції), а саме 2100,00 EUR (євро).

20 лютого року Одеською митницею ДФС на підставі митної декларації № UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 року прийнято рішення №UA500000/2019/000264/2 про коригування митної вартості товарів (т.1 а.с.73-74, 174-175, 178), яким здійснено коригування заявленої позивачем митної вартості товару у сторону збільшення із застосуванням резервного методу.

Вказане рішення обґрунтоване наступним: «Подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме.

1) заявлена митна вартість є меншою за індикатор ризику (митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. MB за VIN-кодами: НОМЕР_3 , валюта - EUR, вартість - 11920,000).

2) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ, якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товару, є - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Проте, до митного оформлення банківські платіжні документи не подавались.

Враховуючи вищезазначене, відповідно до частини 3 статті 53 МКУ декларанта було зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) копію митної декларації країни відправлення;

2) згідно п.4 4.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Декларантом було надіслано листа про відмову надати додаткові документи.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 МКУ, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, декларантом заявлено неповні дані про митну вартість КТЗ та заявлена митна вартість є меншою за індикатор ризику (нижньої межі діапазону вартості подібних КТЗ в країні експорту).

… Згідно частини 2 статті 58 МКУ метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при обчисленні.

Відповідно до частини 3 статті 58 МКУ у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МКУ.

В органу доходів і зборів відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому відповідно до статей 59, 60 МКУ неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів.

Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в органу доходів і зборів відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

Відповідно до ч.1 статті 64 МКУ у разі, якщо митну вартість товарів не можна визначити шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів буде визначена, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) - за резервним методом.

За результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний.

З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та враховано форму контролю, згенеровану АСАУР, відповідно до якої «Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове «правлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_10 , валюта - EUR, вартість-11920,000».

Враховуючи вищезазначене, митну вартість товару № 1 скориговано до рівня 11920 євро…».

Позивачем було подано скаргу від 01.03.2019 року до Одеської митниці ДФС, за результатами розгляду якої листом №1799/10/15-70-19-07 від 12.03.2019 року повідомлено ОСОБА_1 , що підстав для визнання заявленої декларантом митної вартості та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 20.02.2019 року №UA500000/2019/000264/2 відсутні.

Також позивачем на вищевказане рішення Одеської митниці ДФС було подано скаргу до Державної фіскальної служби України (т.1 а.с.84-90), у відповідь на яку ДФС направило позивачу лист №2702/В/99-99-19-02-01-14 від 04.04.2019 року (т.1 а.с.91-94).

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 вищезазначеної статті містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч.5,6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У постановах від 19.02.2019 року (справа №805/2713/16-а) та від 02.04.2019 року (справа №815/4150/14) Верховний Суд висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд прийшов до висновку про обґрунтованість висновків митного органу щодо ненадання позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару всіх необхідних передбачених ст.53 Митного кодексу України документів.

Суд зазначає, що позивачем ні під час митного оформлення, ні до суду не надано доказів сплати вартості товару, що імпортується в Україну, а саме банківських платіжних документів.

При цьому суд не приймає до уваги надані у судовому засіданні пояснення позивача, що він особисто передав грошові кошти людині, у якої придбав декларований автомобіль, оскільки згідно договору від 10.10.2018 року продавцем є «Uzdaroji Akcine Bendrove Ginol». Тобто продавець є юридичною особою.

Також суд зазначає, що з наданої до митного оформлення довідки товариства з обмеженою відповідальністю «ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ ООВ» №24.01.2019-108 від 24.01.2019 року (т.1 а.с.187) вбачається, що позивачем ввезено вказаний автомобіль на митну територію України згідно інвойсу №11-20 від 10.10.2018 року, однак копії такого інвойсу ні під час митного оформлення, ні до суду позивачем надано не було.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, позивачу було запропоновано надати до митного органу додаткові документи, передбачені ч.3 ст.58 Митного кодексу України, зокрема копію митної декларації країни відправлення, однак позивачем такого документу ні до Одеської митниці ДФС, ні до суду надано не було.

Також судом встановлено, що до Одеської митниці ДФС позивачем було подано документи, викладені литовською мовою, зокрема документ від 10.10.2018 року (договір) та документ №Н 175561 від 18.04.2017 року та документ англійською мовою «Vehicle data» (т.1 а.с.185-186).

Згідно ст.254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються органу доходів і зборів українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Органи доходів і зборів вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Суд зазначає, що литовська мова не є мовою міжнародного спілкування.

При цьому позивачем до суду надано переклад з литовської мови на українську мову документа від 10.10.2018 року (договір), здійснений бюро перекладів «Діалог» м.Одеса (т.1 а.с.95-96) та переклад на українську мову документа «Vehicle data», здійсненого директором ПП «АК СІ» ОСОБА_4 (т.1 а.с. 181).

Суд не приймає до уваги вказані переклади, оскільки до суду не надано докази, що підтверджують вірність такого перекладу.

Суд не приймає до уваги наданий позивачем до суду звіт №36 від 12.02.2019 року про визначення митної вартості легкового КТЗ MERCEDES-BENZ S (VIN) НОМЕР_3 , 2006 р.в. (т.1 а.с.75-77), оскільки такий складений на замовлення власника автомобіля ОСОБА_5 , який не є стороною по даній справі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач підтвердив належними та допустимими доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей та відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар та відповідно довів неправильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору та неможливість застосування першого методу.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000264/2 від 20 лютого 2019 року, зобов`язання Одеську митницю ДФС завершити процедуру митного оформлення за ціною, вказаною в декларації митної вартості ДКД-ЕЕUA 500310.2019.54 від 24.01.19 року та декларації UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення Одеської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA500000/2019/000264/2 від 20 лютого 2019 року, зобов`язання Одеську митницю ДФС завершити процедуру митного оформлення за ціною, вказаною в декларації митної вартості ДКД-ЕЕUA 500310.2019.54 від 24.01.19 року та декларації UA500310/2019/000873 від 08.02.2019 року - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_8 ).

Відповідач - Одеська митниця ДФС (вул.Гайдара, 21-а, м.Одеса, 65078, ).

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул.Садова, 1-а, м.Одеса, 65023, ).

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2019 року.

Суддя О.А. Вовченко

.