Справа № 140/2461/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2461/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій щодо складання довідки та акту незаконними, визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - відповідач) про визнання дій щодо складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0002331 від 23.05.2019 та акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0000946 від 23.05.2019 незаконними, визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №118272 від 15.07.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.05.2019 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області було здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля DAF XF-105,460, з причіпом що належить позивачу на праві приватної власності. Водієм вищевказаного автомобілю був ОСОБА_2 . За результатами габаритно-вагового контролю було складено акт №0000946 від 23.05.2019 про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів, на підставі якого прийнято розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 23.05.2019 №210/071, згідно з яким позивачу належить сплатити 293,10 євро. Також, працівниками відповідача складено довідку №0002331 від 23.05.2019 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а в подальшому Управління Укртрансбезпеки у Волинській області прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №118272 від 15.07.2019. Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною та такою що прийнята без з`ясування усіх обставин, що мають значення для прийняття законного рішення, а саме згідно статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а відтак притягнути до відповідальності за цією нормою права можна лише перевізника. Позивач як власник транспортного засобу не здійснював господарської діяльності а лише надав в користування свій автомобіль водієві ОСОБА_2 , який використовував його у власних цілях. Крім того позивач зазначає, що не здійснює господарську діяльність та не є фізичною особою-підприємцем.

Також зазначає, що посадовими особами як під час проведення перевірки так і під час складання акту та довідки не було встановлено статусу позивача, власника вантажу що перевозився, а також підстави його перевезення та статусу водія, у зв`язку з чим ОСОБА_1 просить суд визнати дії посадових осіб відповідача щодо складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів незаконними.

Таким чином, Управлінням Укртрансбезпеки в Волинській області не вірно визначено особу перевізника, а як наслідок протиправно винесено оскаржувану постанову, відтак, така постанова прийнята всупереч чинному законодавству, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 15.08.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику сторін відповідно до приписів статей 12, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У встановлений судом строк відповідачем до суду подано відзив (а.с.25-33), у якому він заперечив проти задоволення позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що 14.04.2018 в ході габаритно-вагового контролю автомобіля марки DAF з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та напівпричепа марки ПР з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 власником яких є позивач, інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Волинській області встановлено відсутність дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних обмежень, про що було складено довідку №0002331 від 23.05.2019 та акт №0000946 від 23.05.2019, на підставі якого сформовано розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування на суму 290,10 євро. В подальшому в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Волинській області прийнято постанову №118272 від 15.07.2019 якою до перевізника - ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 1700,00 грн.

Представник відповідача вважає, що твердження позивача про те, що він не є суб`єктом господарювання, а тому не є суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, є невірним, оскільки Закон України «Про автомобільний транспорт» не ставить у залежність можливість застосування відповідальності від наявності чи відсутності в особи - порушника статусу підприємця. З врахуванням наведеного посилається на правомірність висновків, зроблених при проведенні перевірки, та вважає, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №118272 від 15.07.2019 винесена відповідно до норм діючого законодавства і підстав для визнання її протиправною та скасування немає.

Щодо незаконних дій посадових осіб під час складання акту та довідки, зазначає, що вони не містять ознак управління особою, та не встановлюють прав та обов`язків, а лише фіксують фактичні дані, якими встановлюється факт правопорушення, а також можуть бути використані суб`єктом владних повноважень при прийнятті управлінського рішення.

Отже, оскільки вказаний акт та довідка лише фіксують факт правопорушення та не мають правового значення у розумінні пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, не створюють правових наслідків для позивача, тому позовна вимога про визнання незаконними дій посадових осіб щодо їх складення не можуть бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Інших заяв по суті справи (відповідь на відзив, заперечення) від сторін не надходили. Сторони скористались своїм правом щодо подачі письмових заяв по справі.

Дослідивши письмові пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, а також письмові докази, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 23.05.2019 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Волинській області відповідно до щотижневого графіка від 16.05.2019 №12590/21-1/18-19 та направлення на перевірку від 17.05.2019 №011729 проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, про що складено акт від 23.05.2019 №133700 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом (а.с.36).

В акті зафіксовано, що 23.05.2019 о 12:15 год. на 382 км а/д М-07 при перевірці транспортного засобу марки DAF XF 105/460, номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепа марки ПР Іноземний, номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що під час надання послуг з перевезення вантажу з перевищенням габаритних обмежень (ширина 3,7 м. при допустимих 2,6 м.) відсутні дозвіл який дає право на рух автомобільними дорогами України при перевищені габаритних обмежень та товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, чим порушено ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Водій ОСОБА_2 з актом проведення перевірки ознайомлений, про що свідчить підпис на ньому.

Разом з тим, за результатами перевірки державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Волинській області було складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0000946 від 23.05.2019 (а.с.5,38), довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0002331 від 23.05.2019 (а.с.6,37), а також розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №210/071 від 23.05.2019 на суму 293,10 євро (а.с.4,39).

На підставі вищевказаного акту перевірки та за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт 15.07.2019 в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Волинській області винесено постанову №118272 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. на підставі абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.8,41).

Вважаючи дії посадових осіб Укртрансбезпеки щодо складання вказаного акту та довідки, незаконними, а також оскаржувану постанову протиправною позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулюється Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III) та Порядком здійснення державного контролю у сфері автомобільного транспорту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567).

В силу вимог п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Частиною 4 статті 6 Закону №2344-III та п.4 Положення №103 встановлено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п.4 Положення №103, до завдань Укртрансбезпеки належить, зокрема, здійснення відповідно до законодавства державного нагляду (контролю) з питань безпеки на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті та ведення дорожнього господарства.

Згідно з п.8 Положення №103 та п.3 Порядку №1567, Укртрансбезпеки реалізовує свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Постановою Кабінету Міністрів України 26.06.2015 №592 затверджено, що територіальним органом Укртрансбезпеки у Волинській області є Управління Укртрансбезпеки у Волинській області.

Відповідно до ч.11 ст.6 Закону №2344-III, державний контроль автомобільних перевізників здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок.

Пунктом 4 Порядку №1567 встановлено, що державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 12 Порядку №1567 визначено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка, який складається та затверджується наказом Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин (п.13 Порядку №1567).

Згідно з п.14 Порядку №1567, рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до п.15 Порядку №1567, під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Як вбачається з акта №133700 від 23.05.2019, підставою для його складання стало здійснення перевезення вантажу автомобілем марки DAF XF 105.460 номерний знак НОМЕР_1 , та причіпом марки Іноземний номерний знаком НОМЕР_2 з перевищенням габаритний параметрів без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Частиною 2 статті 48 Закону №2344-III визначено, що документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Крім того, частина 4 статті 48 Закону №2344-III передбачає, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування встановлений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), дія якого поширюється на вітчизняних та іноземних перевізників, що здійснюють перевезення вантажів на території України.

Пунктом 3 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з п.18 Порядку №879, за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Пунктом 21 Порядку №879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

При цьому, у разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування (ч.4 п.21 Порядку №879).

Згідно з пп.5 п.4 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.10.2013 №1007/1207, посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31-1 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до положень статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

При цьому, автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах (ст.33 Закону №2344-III).

Таким чином, суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, в тому числі за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений ст.39 та ст.48 Закону №2344-III, є автомобільний перевізник, який здійснює за власний кошт перевезення вантажів.

У відповідності до статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності за статтею 60 Закону №2344-ІІІ є автомобільний перевізник.

Отже, системний аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів підлягають відповідальності саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього.

Відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

З матеріалів справи слідує, що автомобіль марки DAF XF 105.460 номерний знак НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію вказаного автомобіля серії НОМЕР_3 (а.с.40).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для притягнення позивача до адміністративно-господарської відповідальності у вигляді штрафу стало виявлення 23.05.2019 посадовими особами Управління факту надання послуг з перевезення вантажу з перевищенням габаритних обмежень, без відповідних оформлених документів.

Однак, відповідно до акту перевірки №133700 від 23.05.2019 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом водієм зазначено ОСОБА_2 . Також, під час проведення габаритного вагового контроль за кермом вказаного автомобіля перебував водій ОСОБА_2 . Проте, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0000946 від 23.05.2019 та розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту складено відносно ОСОБА_1 .

Як встановлено судом, ОСОБА_1 перевезення вантажу не здійснював, а автомобіль марки DAF XF 105.460 надав у користування ОСОБА_2 .

Отже, судом встановлено, що на час проведення перевірки 23.05.2019 позивач не здійснював перевезення вантажу, а тому не підпадає під статус перевізника, який надає послуги з перевезення вантажів.

Крім того, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 29.10.2019 № позивач - ОСОБА_1 припинив діяльність фізичної особи-підприємця 07.08.2017.

Відтак проаналізувавши вищенаведене, суд зазначає, що ОСОБА_1 який у спірних правовідносинах не виступав перевізником, не може нести відповідальності за порушення вимог статті 48 Закону №2344-ІІІ, які не допускав, в зв`язку з чим застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу згідно з оскаржуваною постановою є неправомірним.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

В ході розгляду даної справи суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 не виступав автомобільним перевізником та відповідно не може нести відповідальність за порушення вимог Закону №2344-ІІІ.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваної постанови №118272 від 15.07.2019 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного господарського штрафу в сумі 1700,00 грн., оскільки таке рішення прийняте відповідачем за відсутності підстав та з порушенням вимог діючого законодавства, а відтак поза межами правового поля.

Щодо тверджень, представника відповідача про те, що позовна вимога про визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті щодо складання довідки та акту незаконними не може бути предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд не бере до уваги, оскільки позивач оскаржує не сам акт чи довідку, а дії посадових осіб.

Водночас, суд вважає необґрунтованою позовну вимогу про визнання дій посадових осіб Державної служби України з безпеки на транспорті щодо складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0002331 від 23.05.2019 та акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів №0000946 від 23.05.2019 незаконними, оскільки така довідка та акт складається за наслідками габаритно-вагового контролю в незалежності від того, чи встановлено перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, чи ні, у якій зафіксовані лише результати такого контролю, видається водієві із зазначенням часу і місця його здійснення, та яка дійсна протягом усього маршруту. Відтак, така вимога задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів правомірності оскаржуваної в даній адміністративній справі постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн., а тому її необхідно визнати протиправною та скасувати.

За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч.3). При цьому, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч.1).

Оскільки територіальні управління Укртрансбезпеки є відокремленими структурними підрозділами Укртрансбезпеки, то судові витрати підлягають розподілу за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті підлягає до стягнення на користь позивача судовий розмір в розмірі 768,40 грн., сплачений відповідно до квитанції №42352 від 23.08.2019.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про автомобільний транспорт», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Волинській області №118272 від 15.07.2019 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судові витрати в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський