Справа № 240/8067/19
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8067/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Капустинський М.М.

29 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Капустинського М.М.

суддів: Охрімчук І.Г. Смілянця Е. С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,

представника позивача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року (рішення ухвалено у м.Житомирі) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в переведенні її на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ;

- зобов`язати Коростишівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести її з 28 лютого 2017 року на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу".

В обґрунтування позову зазначала, що з 27.10.2014 перебуває на обліку в Коростишівському об`єднаному управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У лютому 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця, передбачену Законом України "Про державну службу". Листом від 06.03.2017 №1591/04 відповідач відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що у відповідності до ст.25 Закону України "Про державну службу" позивач не має необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст.25 цього Закону. Зокрема, відповідач не зарахував позивачу до стажу державної служби період роботи на посаді голови виконавчого комітету Торчинської сільської ради. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки вона не ґрунтується на нормах чинного законодавства, та просить зобов`язати відповідача перевести її на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу".

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Коростишівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу".

Зобов`язано Коростишівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області перевести ОСОБА_1 з 28 лютого 2017 року на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що позивач не має необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу". Робота на посаді голови виконавчого комітету Торчинської сільської ради (виборна посада в органах місцевого самоврядування) з 28.06.1982 по 30.04.2002 не зараховується до стажу державного службовця.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.10.2014 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

28.02.2017 позивач звернулась до відповідача із заявою про перехід на пенсію державного службовця, передбачену Законом України "Про державну службу" (а.с.17).

Листом від 06.03.2017 №1591/04 відповідач відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що у відповідності до ст.25 Закону України "Про державну службу" позивач не має необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу". Зокрема, відповідач не зарахував позивачу до стажу державної служби період роботи на посаді голови виконавчого комітету Торчинської сільської ради (а.с.18).

14.03.2019 позивач повторно звернулась із заявою про переведення на пенсію державного службовця, передбачену Законом України "Про державну службу" (а.с.19).

Листом від 28.03.2019 №4206/02 відповідач відмовив у задоволенні заяви, мотивуючи тим, що у відповідності до ст.25 Закону України "Про державну службу" позивач не має необхідного стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону України "Про державну службу". Вказав, що посада голови виконавчого комітету Торчинської сільської ради є виборною посадою органу місцевого самоврядування та не є посадою державної служби, а тому даний період роботи не зараховано позивачу до стажу державної служби (а.с.20).

Позивач вважає такі рішення відповідача протиправними, а тому звернулась із даним позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має стаж роботи на державній службі більше 20 років відповідно до постанови КМ України №283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", досягла пенсійного віку для призначення пенсії державного службовця та надала відповідачу необхідні документи для переведення на інший вид пенсії.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом №889-VIII.

Відповідно до п.2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п.10,12 розд.ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст.37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону №1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами ч.9 ст.37 Закону №3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч.1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Приписами ст.2 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР від 21.05.1997 (далі Закон №280/97-ВР) визначено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

При цьому, виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; старосту; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення (ст.5 Закону №280/97-ВР).

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ст.11 Закону №280/97-ВР).

Сільський, селищний, міський голова очолює виконавчий комітет відповідної сільської, селищної, міської ради, головує на її засіданнях (ст.12 Закону №280/97-ВР).

Виконавчий комітет ради утворюється у складі відповідно сільського, селищного, міського голови, районної у місті ради - голови відповідної ради, заступника (заступників) сільського, селищного, міського голови, голови районної у місті ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету, а також керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, інших осіб. Очолює виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради відповідно сільський, селищний, міський голова, районної у місті ради - голова відповідної ради.

Особи, які входять до складу виконавчого комітету, крім тих, хто працює у виконавчих органах ради на постійній основі, на час засідань виконавчого комітету, а також для здійснення повноважень в інших випадках звільняються від виконання виробничих або службових обов`язків з відшкодуванням їм середнього заробітку за основним місцем роботи та інших витрат, пов`язаних з виконанням обов`язків члена виконавчого комітету, за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету.

На осіб, які входять до складу виконавчого комітету ради і працюють у ньому на постійній основі, поширюються вимоги щодо обмеження сумісності їх діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлені цим Законом для сільського, селищного, міського голови (ст.51 Закону №280/97-ВР).

Відповідно до ст.14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", серед інших, в органах місцевого самоврядування встановлюється четверта категорія посад - посади голів постійних комісій з питань бюджету обласних, Київської та Севастопольської міських рад (у разі коли вони працюють у раді на постійній основі), керівників управлінь і відділів виконавчого апарату обласних, Севастопольської міської та секретаріату Київської міської рад, секретарів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, заступників міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) голів з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючих справами (секретарів) виконавчих комітетів, директорів, перших заступників, заступників директорів департаментів міських (міст обласного і республіканського в Автономній Республіці Крим значення) рад, міських (міст районного значення) голів, селищних і сільських голів, посади заступників голів районних рад.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач з 28.06.1982 по 30.04.2002 обіймала посаду голови Торчинської сільської ради та голови її виконавчого комітету на постійній основі, 25.04.1994 прийняла присягу державного службовця, їй присвоєно 9 ранг державного службовця, 15.04.1998 та 12.09.2001 повторно прийняла присягу державного службовця, їй присвоєно 9 ранг державного службовця (а.с.12-14).

Тобто, у період з 28.06.1982 по 30.04.2002 позивач обіймала посаду в органах місцевого самоврядування, яка передбачена статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а тому даний період підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Таким чином, позивач має стаж роботи на державній службі більше 20 років відповідно до постанови КМ України №283 "Про порядок обчислення стажу державної служби", досягла пенсійного віку для призначення пенсії державного службовця, надала відповідачу необхідні документи для переведення на інший вид пенсії, з метою повного захисту її прав, суд визнає протиправними дії відповідача щодо відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу".

Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 29 жовтня 2019 року.

Головуючий Капустинський М.М.

Судді Охрімчук І.Г. Смілянець Е. С.