Справа № 0640/4077/18
Суддя: Білак М.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2019 року
Київ
справа №0640/4077/18
адміністративне провадження №К/9901/29285/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Жука А.В., Загороднюка А.Г.,
перевіривши касаційну скаргу Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі №0640/4077/18 за позовом ОСОБА_1 до Генерального штабу Збройних Сил України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним наказу, зобов`язання поновити на посаді,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправним наказ начальника генерального штабу Збройних сил України №315 від 16 червня 2018 року про звільнення офіцера відділу військового обліку та бронювання Житомирського обласного військового комісаріату оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " капітана ОСОБА_1 , відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII, з урахуванням частини восьмої цієї статті з військової служби у запас за пунктом "е" (через службову невідповідність); зобов`язати начальника генерального штабу Збройних сил України поновити капітана ОСОБА_1 у посаді офіцера відділу військового обліку та бронювання Житомирського обласного військового комісаріату.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність спірного наказу та порушення конституційних прав позивача.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року, позовні вимоги задоволено.
У поданій касаційній скарзі позивач з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також неповне та всебічне з`ясування обставин справи, просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.
Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та статті 14 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 30 вересня 2016 року №1402-VIII гарантовано право особи на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.
Отже, оскарження рішень судів у касаційному порядку можливе лише у випадках, якщо таке встановлено законом.
Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Однак пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.
Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.
Як вбачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, наказом начальника генерального штабу Збройних сил України - головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) №315 від 16 червня 2018 року звільнено з військової служби у запас за пунктом "е" (через службову невідповідність) офіцера відділу військового обліку та бронювання Житомирського обласного військового комісаріату оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " капітана ОСОБА_1 , відповідно до частини 6 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII, з урахуванням частини восьмої цієї статті на підставі скасування допуску до державної таємниці (лист управління Служби безпеки України в Житомирській області від 04 квітня 2018 року №44д "Про скасування допуску до державної таємниці"), що стало підставою для звернення до суду.
Системний аналіз наведених вище норм та обставин, викладених у оскаржуваних судових рішеннях та касаційній скарзі, передбачає, що спірні правовідносини виникли щодо звільнення позивача з публічної служби.
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, розглядає спори, що мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави.
Крім того, Суд бере до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09.10.2018 (заява №26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності.
Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Колегія суддів вказує, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.
У касаційній скарзі за зверненням Генерального штабу Збройних Сил України не продемонстровано наявності виключних обставин, які за положенням пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України можуть вимагати касаційного розгляду справи.
Отже, зміст вказаних норм та проведений аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у розглядуваному випадку обставин, наведених у підпунктах а-в пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Генерального штабу Збройних Сил України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 вересня 2019 року у справі №0640/4077/18.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
А.В. Жук
А.Г. Загороднюк,
Судді Верховного Суду