Справа № 520/10352/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 жовтня 2019 р. № 520/10352/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В. , розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати їй пенсії з 01.07.2018 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплатити їй пенсію з 01.07.2018 року.

Дослідивши надані матеріали, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки від 11.04.2018 року № є особою переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

З 01.07.2018 року позивач не отримує пенсію.

На її звернення Іюмське ОУПФУ своїм листом від 08.01.2019 року щодо підстав припинення виплати пенсії надало відповідь що виплата пенсії припинена на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат та пенсій внутрішньо переміщеним особам виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 14.09.2018 року №32.

Позивач вважає, що Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області грубо порушило охоронювані Конституцією та Законами України права позивача, тим самим позбавивши єдиного джерела для існування, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Суд вказує, що статтею 46 Конституції України гарантовано, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом. Єдиним нормативним актом, що відповідно до вимог Конституції України регулює питання пенсійного забезпечення громадян України є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон). Згідно його статті 4 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення. Також, згідно статті 5 цього Закону, виключно цим Законом визначається порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

У відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон) взагалі не передбачає можливість призупинення виплати пенсії, яка раніш була призначена та виплачувалась. Законом, а саме його статтею 49, передбачено право територіального органу Пенсійного фонду своїм рішенням припиняти виплату пенсії, у випадках: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд зазначає, що жодної з визначених Законом підстав для припинення виплати позивачу пенсії за період з 01.03.2016 року.

Окрім того, згідно до п. 15 постанови Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 року № 335 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365", встановлено що орган, що здійснює соціальні виплати, на підставі рішення комісії призначає (відновлює) таку соціальну виплату з місяця, в якому надійшла заява внутрішньо переміщеної особи. Суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України».

Тобто вищезазначеною постановою встановлені обмеження у реалізації соціально незахищених громадян України, що мешкали на територіях непідконтрольних державі та набули статус внутрішньо переміщених прав на отримання пенсій, гарантованих статтею 47 Закону і тому її норми не можуть бути застосовані при вирішенні спору.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків,61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо припинення виплати ОСОБА_1 пенсії з 01.07.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області поновити та виплатити ОСОБА_1 пенсію з 01.07.2018 року.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя Зінченко А.В.