Справа № 826/9602/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9602/18 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.
суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря судового засідання: Лещенко В.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У червні 2018 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у відмові ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228 без обмеження максимального розміру пенсії, починаючи з 01 червня 2017 року.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у відмові ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228 починаючи з 01 червня 2017 року з урахуванням виплаченого.
Рішення від 19 листопада 2018 року набрало законної сили 26 лютого 2019 року.
З метою виконання вищезазначеного рішення 21 березня 2019 року видано виконавчі листи.
18 червня 2019 року до Окружного адміністративного суду м.Києва звернувся ОСОБА_1 із заявою в порядку ст.383 КАС України, в якій просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, вчинені на виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.11.2018 у справі № 826/9602/18.
В обґрунтування протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві ОСОБА_1 вказував, що пенсійний фонд обмежив максимальний розмір пенсії 10 прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність; перерахування пенсії з розміру з 70% грошового забезпечення, а не 90%; перерахування та виплата пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Київським міським комісаріатом за нормами чинними на 01.03.2018, а не на підставі довідки, виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.06.2017 № 228.
Окремою ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року заяву задоволено. Постановлено окрему ухвалу щодо Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зв`язку із виявленими судом під час розгляду справи порушень відповідачем вимог статті 124 Конституції України, статей 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України та направлено дану ухвалу до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, вирішення питання щодо виявлення винних у допущені вказаних порушень осіб і вирішення питання щодо притягнення їх до відповідальності у відповідності до вимог законодавства.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві подано апеляційну скаргу у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 .. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи та висновки суду невідповідають обставинам справи Зокрема, позивач вказує на те, що під час розгляду заяви позивача про визнання протиправним дій, вчинених на виконання судового рішення відійшов від змісту резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року та від наведених у рішенні висновків та визнав неправомірним застосування обмеження максимальним розміром пенсії, обрахованої на виконання судового рішення, тобто суд першої інстанції окремою ухвалою змінив зміст судового рішення. Натомість, Головним управлінням Пенсійного фонду країни здійснено виконання судового рішення у повній відповідності до його резолютивної частини.
Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.
Задовольняючи заяву позивача суд першої інстанції вказував, що позивачу відмовлено в задоволенні позовної вимоги щодо проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром, оскільки на момент винесення рішення від 19 листопада 2018 року, відповідачем розмір пенсії позивача не обмежувався максимальним розміром, у зв`язку з тим, що розмір пенсії не перевищував граничного розміру, однак оскільки позивач звернувся до суду саме через невірне визначення відповідачем розміру грошового забезпечення для обрахунку пенсії, а тому при проведенні перерахунку Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві не повинно застосовувати обмеження максимальним розміром пенсії до ОСОБА_1 .
Даючи правову оцінку викладеним обставинам, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 , проте не підтримує доводи, викладені в оскаржуваній ухвалі, а тому вважає за необхідне змінити мотивувальну частину оскаржуваної ухвали, зазначивши наступні підстави для задоволенні заяви.
Згідно ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
У рішенні від 30 червня 2009 року № 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абз. 1 пп. 3.2 п. 3, абз. 2 п. 4 мотивувальної частини).
Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як невід`ємна частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).
У пунктах 46, 48, 51, 53, 54 рішення від 15.10.2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що від особи, яка домоглася винесення остаточного судового рішення проти держави, не можна вимагати ініціювання окремого провадження з його примусового виконання. Відповідний державний орган, який було належним чином поінформовано про таке судове рішення, повинен вжити всіх необхідних заходів для його дотримання або передати його іншому компетентному органу для виконання. Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції. Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції. Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади.
Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.
Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.
Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.
Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Частиною 2 статті 383 КАС України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.
Згідно частинами 4 та 5 статті 383 КАС України заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.
У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.
У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.
Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Таким чином, вказана процесуальна норма спрямована на захист прав особи-позивача щодо належного виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Тобто, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності.
При цьому, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка полягає у відмові ОСОБА_1 в перерахунку пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228, починаючи з 01 червня 2017 року з урахуванням виплаченого.
Позивач 13 травня 2019 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою про добровільне виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року.
В той же час, позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо примусового виконання рішення від 19 листопада 2018 року , відповідно до виконавчого листа від 21 березня 2019 року, за результатами чого державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження №59177371.
Представник позивача 10 червня 2019 року отримав лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 06 червня 2019 року за вих. №121676/03, яким відповідач повідомив, що згідно з рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року у справі №826/9602/18 Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві у квітні 2019 року здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 в порядку, встановленому судовим рішенням.
Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01 травня 2019 року, з урахуванням доплати до попереднього розміру грошового забезпечення, становить 15120,00 грн.
Основний розмір пенсії становить 70% грошового забезпечення, що складає 10584,00 грн., крім того доплата до попереднього розміру пенсії (постанова КМУ 103 від 21 лютого 2018 року) 3 146,00 грн.
Враховуючи вищенаведене, розмір пенсії ОСОБА_1 становить 13730,00 грн.
Кошти, нараховані за період з 26 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року в сумі 6616,39 грн. перераховані ОСОБА_1 у травні 2019 року
Кошти, нараховані за період з 01 червня 2017 року по 25 лютого 2019 року в сумі 44673,15 грн. будуть виплачені згідно з Порядком погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №649 від 22 серпня 2018 року Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду.
В листі від 06 червня 2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві зазначено, що перерахунок пенсії ОСОБА_1 , здійснено на підставі довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 березня 2018 року з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, як визначено постановою №103 від 21 лютого 2018 року.
Позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, вимоги якої обґрунтовував тим, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року, яке набрало законної сили, не виконано не у відповідності до вказаного судового рішення.
Суд першої інстанції вказував на наявність достатніх правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимального розміру.
Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення (ч.4 ст.249 КАС України).
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (ч.4 ст.249 КАС України).
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що в даному випадку, суд першої інстанції в порушення зазначених норм процесуального законодавства, подану в порядку ст.383 КАС України заяву позивача в частині вимог щодо протиправного обмеження відповідачем максимального розміру пенсії після здійснення на виконання рішення суду такого перерахунку, розглянуто фактично як новий позов, по суті якого визнано протиправними дії відповідача за вимогами позивача, які на час розгляду справи №826/9602/18 ще не виникли.
Навпаки, суд першої інстанції при вирішенні спору по суті зазначав, що згідно змісту листа-відповіді від 22 листопада 2017 року № 78245/03/Г-2455 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в ньому не містяться посилання на обмеження виплати пенсії (у випадку здійснення її перерахунку) строком або розміром, тому у суду відсутні підстави для надання оцінки відповідності законодавству дій/бездіяльності або рішенню відповідача з цих підстав, а тому в частині позовних вимог про здійснення виплат перерахованих сум без обмеження їх граничним розміром було відмовлено.
Колегія суддів зауважує, що здійснення перерахунку пенсії позивача з обмеженням максимального розміру пенсії після ухвалення рішення суду у справі №826/9602/18 може бути предметом окремого позову і такий спір має розглядатися у порядку позовного провадження, а не шляхом звернення із заявою в порядку ст. 383 КАС України.
А тому, відсутні правові підстави для задоволення вимог заявника з огляду на обмеження максимального розміру його пенсії.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що судом першої інстанції при вирішенні заяви ОСОБА_1 не надано оцінки доводам щодо протиправності дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві вчинених на виконання рішення суду щодо перерахування пенсії з розміру з 70% грошового забезпечення, а не 90%; перерахування та виплата пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення, виданої Київським міським комісаріатом за нормами чинними на 01.03.2018, а не на підставі довідки, виданої Державним підприємством обслуговування повітряного руху України від 09.10.2017 № 2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30.06.2017 № 228.
При зверненні до суду з позовом у цій справі позивач оскаржував відмову відповідача в перерахунку його пенсії в розмірі 90% від грошового забезпечення та просив здійснити перерахунок пенсії від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228, починаючи з 01 червня 2017 року.
Так, судом першої інстанції було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок пенсії позивача у розмірі 90% від його грошового забезпечення відповідно до довідки Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 та наказу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України від 30 червня 2017 року №228, починаючи з 01 червня 2017 року.
Отже, таке питання остаточно вирішено судом і зазначене судове рішення підлягає безумовному виконанню Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.
Зазначені вимоги задоволенні рішенням суду першої інстанції без зазначення кінцевої дати здійснення такого перерахунку.
Натомість, із наявного в матеріалах справи перерахунку пенсії вбачається, що такий перерахунок з 01.05.2019 здійснено на підставі рішення суду із сум грошового забезпечення: посадовий оклад 8600,00; оклад за військове звання 1480,00; процентна надбавка за вислугу років 50% - 5040,00, а всього 15 120,00. Розмір пенсії розрахований у розмірі 70% грошового забезпечення. Доплата до попереднього розміру пенсії становить 3146,00 ( а.с.80).
Разом з тим, відповідно до довідки ДП Украерорух про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсій від 09 жовтня 2017 року №2.2.1-39-328 розмір грошового забезпечення за прирівняною посадою заступника начальника служби становить 26484,00 грн.
Зазначене свідчить, що перерахунок пенсії позивача здійснено на підставі іншої довідки.
Окрім того, перерахунок пенсії позивача здійснено із зменшенням відсоткового коефіцієнту грошового забезпечення з 90% до 70%, в той час як рішенням суду встановлено наявність у позивача права на отримання пенсії саме в розмірі 90% від грошового забезпечення.
Відтак, дії відповідача щодо здійснення перерахунку пенсії позивача у розмірі 70% грошового забезпечення є протиправними.
Отже, дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 суперечать п. 9 ч. 1 ст. 129, ст. 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
А тому, колегія суддів вважає наявними підстави для постановленням окремої ухвали у зв`язку з визнанням протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо здійснення перерахунку пенсії позивачу в іншій спосіб ніж було визначено рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 листопада 2018 року.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції наявності правових підстав для задоволення Заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст.383 КАС України, проте з інших підстав.
Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року слід задовольнити частково: необхідно змінити окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року , зазначивши у мотивувальній частині, що підставами для задоволення заяви ОСОБА_1 є доводи, викладені у даній постанові суду. У решті окрему ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд
П О С Т АН О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року - задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину окремої ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року, зазначивши, що підставами для задоволення заяви ОСОБА_1 є доводи, викладені у даній постанові Шостого апеляційного адміністративного суду.
У решті окрему ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 30.10.2019

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

Н.В. Безименна