Справа № 344/5707/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/8747/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року (головуючий суддя Остап`юк С.В., м. Івано-Франківськ, повний текст складено 09.07.2019) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в якому просив визнати дії відповідача щодо відмови в призначенні довічного грошового утримання у розмірі 90 % заробітної плати судді у відставці протиправними та зобов`язати вчинити дії щодо такого призначення.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання суддівської винагороди без урахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половини строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів, та провести з 07.03.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру та виплатити різницю з врахуванням фактично виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області сплачений судовий збір в розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволені позовних вимог винесене з порушенням норм матеріального права, висновки суду суперечать обставинам справи з огляду на це просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 в частині відмови в задоволенні позовних вимог і ухвалити нове судове рішення, яким:

- визнати протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо встановлення ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання суддівської винагороди без урахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половини строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів періоду праці на посаді стажера Івано-Франківського державного народного суду, головного юрисконсульта - арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів, строку служби на посаді стажера Івано-Франківського народного суду, головного юрисконсульта - арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області та провести з 07.03.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру та виплатити різницю з врахуванням фактично виплачених сум.

В апеляційній скарзі зазначає, що задовольняючи частково позов, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи стосовно того, що рішенням Вищої ради правосуддя за №2977/0/15-18 від 25.09.2018 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. З 20.10.2018 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди. 07.03.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до його стажу роботи на посаді судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання період навчання у вищому навчальному закладі з 24.08.21984 до 29.06.1989, період роботи стажистом судді з 01.08.1989 - 06.03.1990, юрисконсульта - арбітра з 26.06.1992 до 15.07.1994, головного юрисконсульта з 17.10.1995 до 17.05.2000, проходження строкової військової служби з 25.05.1982 до 15.06.1984 та перерахувати пенсію у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди. Листом Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області за № 103/Б-15 від 20.03.2019 повідомлено позивача про те, що згідно поданого ним розрахунку до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано період строкової служби 2 роки 20 днів, половину періоду навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 2 дні та посаду судді 17 років 4 місяці 21 день. Відповідно до пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень даного Закону. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до даного Закону. З цих підстав, позивачу відмовлено в перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Суд з урахуванням викладених обставин, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог тільки в частині зарахування до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби. На думку суду іншого стажу, а саме: служби на посаді стажиста Івано-Франківського народного суду, головного юрисконсульта - арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно- ревізійного управління в Івано-Франківській області на є роботою на посаді судді та не може бути взята до уваги при обчисленні відсоткового відношення суддівської винагороди. Такий висновок суперечить нормам матеріального права та іншим обставинам справи.

При цьому апелянт вказує, що на час його звільнення з посади судді діяв Закон України від 02 червня 2016 року № 1402- VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402- VIII).

Відповідно до ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. 2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже, до стажу судді позивача, належить враховувати, період роботи на посаді стажиста Івано-Франківського народного суду, головного юрисконсульта - арбітра відділу організації ревізійної роботи, юридичного обслуговування та правового забезпечення управління сільського господарства і продовольства, на посаді головного юрисконсульта контрольно-ревізійного управління в Івано-Франківській області. Робота за вказаними посадами дала йому право для призначення на посаду судді.

У відповідності до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя за № 2977/0/15-18 від 25.09.2018 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Івано-Франківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. З 20.10.2018 позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди.

07.03.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до його стажу роботи на посаді судді для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання період навчання у вищому навчальному закладі з 24.08.21984 до 29.06.1989, період роботи стажистом судді з 01.08.1989 - 06.03.1990, юрисконсульта - арбітра з 26.06.1992 до 15.07.1994, головного юрисконсульта з 17.10.1995 до 17.05.2000, проходження строкової військової служби з 25.05.1982 до 15.06.1984 та перерахувати пенсію у розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Листом Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську Івано-Франківської області за № 103/Б-15 від 20.03.2019 повідомлено позивача про те, що згідно поданого ним розрахунку до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховано період строкової служби 2 роки 20 днів, половину періоду навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 2 дні та посаду судді 17 років 4 місяці 21 день. Відповідно до пункту 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень даного Закону. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до даного Закону. З цих підстав, позивачу відмовлено в перерахунку та виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 відсотків суддівської винагороди.

Розглядаючи спір судом першої інстанції правильно зазначено, що пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІ від 02.06.2016 (в редакції чинній на момент звільнення позивача) встановлено, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІ від 02.06.2016 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України за №584/95 від 10.07.1995 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Також, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» за № 865 від 03.09.2005 (в редакції чинній, до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України за №1097 від 01.12.2010) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці зараховується, крім суддівського стажу, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби, іншого стажу, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці не передбачено.

У даній спрій ситуації суд першої інстанції вважав, що стаж роботи позивача, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці становить 21 рік 10 місяців 11 днів, а саме: суддівський стаж 17 років 4 місяці 21 день, служба в Радянській Армії 2 роки 20 днів, половина періоду навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 2 дні. Відповідач для встановлення позивачу права на щомісячне довічне грошове утримання врахував його стаж на посаді судді 17 років 4 місяці 21 день, період проходження військової служби 2 роки 21 день та половину періоду навчання на юридичному факультеті Львівського державного університету імені Івана Франка 2 роки 5 місяців 2 дні. Однак, при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідача не врахував стаж позивача 21 рік 10 місяців 11 днів.

За таких обставин, суд вважав протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську щодо встановлення позивачу щомісячного грошового утримання суддівської винагороди без урахування до стажу роботи, що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половини строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів, а для належного захисту прав позивача, суд вважав необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці половину строку навчання за денною форму на юридичному факультеті Львівського державного університету 2 роки 5 місяців 2 дні, календарного періоду проходження строкової військової служби 2 роки 20 днів, та провести з 07.03.2019 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці без обмеження граничного розміру та виплатити різницю з врахуванням фактично виплачених сум.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Однак суд першої інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується.

Яке уже зазначалось вище що згідно пунктом 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІ від 02.06.2016 (в редакції чинній на момент звільнення позивача) встановлено, право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Згідно з пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІ від 02.06.2016 судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з пунктом 11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній до 28.03.2015) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» (в редакції, чинній на момент призначення позивача на посаду судді арбітражного суду Івано-Франківської області) до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

У даній спірній ситуації судом першої інстанції дано не вірно тлумачення норм матеріального права, а саме суд першої інстанції ототожнив поняття «стаж роботи на посаді судді» з поняттям «робота на посаді судді».

Дійсно до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів, зараховується також робота на інших посадах визначених законом та служба в Армії і половина строку навчання у Вищому навчальному закладі.

При цьому, слід врахувати, що право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, з урахуванням стажу роботи на посаді судді, автоматично не тягне за собою зарахування такого стажу для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання, і у даному випадку з урахуванням положень пункту 25 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за № 1402-VІІ від 02.06.2016 (в редакції чинній на момент звільнення позивача) повинен становити 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015, №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами).

Оскільки згідно вказаного вище пункту за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону, а позивач пропрацював на посаді судді саме 17 років 4 місяці 21 день, відповідно і підстав для зарахування інших періодів, як то роботи, навчання чи служби в Армії до роботи на посаді судді не має, то і відсутні обставини для задоволення позову взагалі.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийнято з порушенням норм матеріального права, а у задоволенні позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року по справі № 344/5707/19.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М.А. Пліш

Судді Т.І. Шинкар

Н.В. Ільчишин

повний текст складено 31.10.09.2019