Справа № 240/6161/18
Суддя: Саприкіна І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

31 жовтня 2019 року

м. Київ

справа №240/6161/18

адміністративне провадження №К/9901/15169/19

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Саприкіної І. В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Житомирській області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Житомирській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру в Житомирській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Житомирській області), у якому просив визнати протиправною відмову та зобов`язати відповідача надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1 на території Коростенського району Житомирської області для сінокосіння з послідуючою передачею в оренду на 49 років.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 21 лютого 2019 року позов задовольнив частково. Визнав протиправною відмову ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування для сінокосіння земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_2 площею 16,7677 га, яка розташована на території Коростенського району Житомирської області, викладену в листі від 06 грудня 2018 року № Г-11007/0-6651/0/22-18. Зобов`язав ГУ Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06 листопада 2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у користування для сінокосіння зазначеної земельної ділянки і прийняти рішення відповідно до норм Земельного кодексу України з урахуванням встановлених даним судовим рішенням обставин справи. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ГУ Держгеокадастру у Житомирській області оскаржило його в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 26 квітня 2019 року відмовив ГУ Держгеокадастру у Житомирській області в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернув скаржнику його апеляційну скаргу у зв`язку з несплатою судового збору в розмірі, визначеному в ухвалі цього ж суду від 04 квітня 2019 року.

23 травня 2019 року ГУ Держгеокадастру у Житомирській області направило до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просило скасувати ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року.

Ухвалою від 04 червня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду залишив без руху касаційну скаргу ГУ Держгеокадастру у Житомирській області у зв`язку з невідповідністю її вимозі ч. 4 ст. 330 КАС України, оскільки не додано документа про сплату судового збору. Суд надав строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення цього недоліку шляхом подання документа про сплату судового збору або зазначення підстав звільнення від його сплати.

18 червня 2019 року скаржник надав до суду клопотання про продовження строку для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04 червня 2019 року.

Ухвалою від 12 липня 2019 року Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду продовжив ГУ Держгеокадастру у Житомирській області строк для усунення недоліків касаційної скарги на десять днів з дня вручення копії ухвали.

Копію цієї ухвали скаржник отримав 15 липня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

25 липня 2019 року від ГУ Держгеокадастру у Житомирській області повторно надійшла заява, в якій, посилаючись на блокування рахунків, скаржник просить відстрочити сплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону № 3674-VI, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Втім, посилання відповідача на блокування рахунків для здійснення оплати судового збору в установлені строки не є підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від його сплати.

Крім того, суд наголошує на тому, що ст. 8 Закону № 3674-VI та ст. 133 КАС України передбачає можливість зменшення розміру належних до оплати судових витрат чи звільнення від їх оплати повністю або частково, або відстрочення/ розстрочення їх сплати виключно для фізичних осіб.

Також недоречними є посилання скаржника на практику Європейського суду з прав людини, оскільки висновки цього суду направлені на встановлення порушень Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та захист прав людини, а не органів державної влади.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні, оскільки, зазначену підставу для продовження строку усунення недоліку касаційної скарги, суд визнає неповажною.

Таким чином, строк для усунення недоліків касаційної скарги, який був подовжений ухвалою суду від 12 липня 2019 року, закінчився 25 липня 2019 року. Документ про сплату судового збору скаржником до суду наданий не був.

Станом на 31 жовтня 2019 року недоліки касаційної скарги не усунуто, а тому вона підлягає поверненню.

Враховуючи, що недолік касаційної скарги не усунуто, вона не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для її повернення.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 та ч. 8 ст. 169 КАС України повернення касаційної скарги не позбавляє скаржника права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. 169, 330, 332 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Житомирській області на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру у Житомирській області про визнання відмови протиправною, зобов`язання надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному ст. 251 цього Кодексу. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Саприкіна