Справа № 540/141/19
Суддя: Шевчук О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/141/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі: головуючої судді - Шевчук О.А.,

суддів: Бойка А.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Жигайлової О.Е.,

за участю апелянта - ОСОБА_1

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року, ухвалене в порядку письмового провадження в м. Херсоні, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання протиправним висновку та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2019 року позивач звернулась до суду з адміністративним позовом до відповідача, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила визнати протиправним відмову Дніпровського районного у м. Херсоні відділу реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області внести зміну в актові записи про народження позивача та про шлюб, доповнивши їх відомостями про її національність "німкеня",

- зобов`язати Дніпровський районний у м.Херсоні відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області вчинити записи у актовий запис № 62 про народження ОСОБА_2 , поновленого 09.12.1999 Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану, доповнивши його відомостями щодо національності дитини "німкеня" та в актовий запис № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складеного 24.12.1966 відділом ЗАГС адміністрації м. Бійськ Алтайського краю РФ , доповнивши його відомостями щодо національності нареченої "німкеня".

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачу було необґрунтовано відмовлено у внесені змін до актових записів свідоцтва про народження ОСОБА_1 та у свідоцтво про укладення нею шлюбу, про що був зроблений висновок. Згідно копії свідоцтва про її народження, зазначено, що батько ОСОБА_4 . Однак національність ОСОБА_1 , за відсутності графи "національність" в свідоцтві про народження не зазначена. В той же час відповідно до ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Позивачка вважає себе німкою, її батько, дідусь та бабуся були німцями, за що вони були піддані репресіям, тому ОСОБА_1 бажає відновити та підтвердити свою національність, як це і передбачено ст. 11 вищезазначеного Закону України "Про національні меншини". Позивач вважає, що внесення записів у свідоцтво про народження та про шлюб їй необхідні для впорядкування документів для реалізації особистих прав та отримання можливості користування окремими пільгами і гарантіями, що передбачені законодавством Федеративної республіки Германії для громадян пострадянських республік німецького походження.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення суду. Яким позовні вимоги задовольнити. Доводами апеляційної скарги зазначено, що відмова суду в задоволені позовних вимог базується на тому, що апелянт не зверталась до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про розірвання шлюбу в якому зазначено, що вона українка. Апелянт вказує, що вона дійсно не зверталась до відповідача із такою заявою, оскільки для впорядкування документів з метою реалізації можливості скористатись окремими пільгами і гарантіями, що передбачені законодавством Федеративної Республіки Германії для громадян німецького походження, які мешкають на території пострадянських республік, їй достатньо підтвердити свою національність «німкеня» в актах цивільного стану про її народження та укладення шлюбу. Акт цивільного стану про розірвання шлюбу похідний від акту про його укладення і не вимагається відповідними органами ФРГ. Апелянт вважає, що суд був зобов`язаний вирішити спір по суті позовних вимог. Проте, суд у мотивувальній частині не зробив висновку стосовно законності чи незаконності оскаржуваної відповіді відповідача в задоволені заяви апелянта, чи були порушені відповідачем у зв`язку з цим її права, хоча і перерахував нормативні акти, які дають особі право на індивідуальність, встановлення походження та національності. На думку апелянта, суд не взяв до уваги, що ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та ст.1 розділу III «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Мінюста України 18.10.2000 року № 719/4940 зазначено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою реалізації прав фізичної особи та визнання фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни, смерті. В вищезазначених актах визначено, що актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують зміни, доповнення або припинення її можливостей.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст. 124-130 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного у місті Херсоні відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області із заявою про внесення змін до актового запису № 62 про народження ОСОБА_2 , поновленого 09.12.1999 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а саме, доповнити актовий запис відомостями щодо національності дитини "німкеня". Крім того, внести зміни до актового запису № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складеного 24.12.1966 року відділом ЗАГС Адміністрації м.Бійська Алтайського краю Російської Федерації - доповнити актовий запис відомостями щодо національність нареченої "німкеня".

Відповідач висновком від 13.12.2018 відмовив у внесенні змін до актового запису цивільного стану. При цьому відповідачем були розглянуті такі документи :

- копія паспорта громадянки України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 05.01.2000 Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області;

- копія свідоцтва серії НОМЕР_2 про народження ОСОБА_2 , виданого 09.12.1999 Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області;

- повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_2 , сформований 13.12.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонської області;

- копія свідоцтва серії НОМЕР_3 про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , виданого 24.06.1975 року відділом ЗАГС м.Краматорська Донецької області;

- повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , сформований 01.08.2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонської області;

- копія свідоцтва серії НОМЕР_4 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , виданого 10.03.1994 року відділом ЗАГС Адміністрації м.Бійська Алтайського краю;

- копія актового запису № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складеного 24.12.1966 року відділом ЗАГС Адміністрації м. Бійська Алтайського краю.

Відповідачем було зазначено, що в актовому записі № 62 про народження ОСОБА_2 , поновленого 09.12.1999 Дніпровським РАГС відсутні відомості щодо національності дитини "німкеня", в актовому записі № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складеного 24.12.1966 відділом ЗАГС Адміністрації м.Бійська Алтайського краю Російської Федерації - відсутні відомості щодо національності нареченої "німкеня". В актовому записі про народження та шлюб заявниці відсутні графи щодо національності дитини та нареченої, оскільки у відповідності до зразків книг реєстрації актів цивільного стану, які діяли на момент складання цих записів - їх формою не передбачено такі графи, як "національність" дитини та наречених. Крім того, національність ОСОБА_5 документально не підтверджено. Згідно актового запису про народження заявниці № 62 від 09.12.1999, поновленого Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, національність її батька - "німець", матері - "українка".

З посиланням на Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 N 96/5, відповідач вважав за необхідне відмовити у внесенні доповнень до актових записів № 62 про народження ОСОБА_2 , поновленого 09.12.1999 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області та актового запису № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складеного 24.12.1966 року відділом ЗАГС Адміністрації м. Бійська Алтайського краю Російської Федерації, у зв`язку з відсутністю підтверджуючих документів.

Вважаючи висновок про відмову у внесенні змін до актового запису цивільного стану протиправним, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у актових записах №62 про народження ОСОБА_2 , поновленого 09.12.1999 р. Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відсутня графа «національність дитини», а у актовому записі № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 24.12.1966 року складеного відділом ЗАГС Адміністрації м. Бійська Алтайського краю Російської Федерації відсутня графа щодо національності нареченої та нареченого, а тому висновок відділу держреєстрації від 13.12.18 р. прийнятий у межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством. Крім того, в наданому відповідачем актовому записі № 519 від 24.06.1975 про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вказана національність дружини "українка". Разом з тим, позивачка не подавала відповідної заяви до Дніпровського РАГСу щодо внесення змін до актового запису про розірвання шлюбу, тому й висновок від 13.12.2018 не стосується даного актового запису, у зв`язку з чим суд роз`яснив позивачці про її право звернутись до Дніпровського РАГСу в загальному порядку із заявою про внесення змін до актового запису про розірвання шлюбу щодо виправлення її національності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Відповідно до ч.3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану складається у двох примірниках. Інформація про персональні дані фізичної особи, що містяться в актовому записі цивільного стану, є конфіденційною і не підлягає розголошенню. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.

Згідно з ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви.

Згідно з пунктом 1.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила), відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Відповідно до п. 2.5 Правил заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, зокрема, особою, щодо якої складено актовий запис.

Відповідно до п. 2.11 Правил факти, зазначені в заяві, а також записи у свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану та в інших поданих заявником документах, якщо вони викликають сумніви щодо їх достовірності, можуть бути перевірені відділом державної реєстрації актів цивільного стану шляхом направлення запитів до відповідних установ, організацій для затребування необхідних документів.

Згідно з п. 2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Згідно з п. 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є:

2.13.1 рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану;

2.13.2 постанова адміністративного суду;

2.13.3 висновок районного, районного у містах, міського (міст обласного значення), міськрайонного, міжрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції або дипломатичного представництва чи консульської установи України;

2.13.4 заява про визнання батьківства (додаток 3);

2.13.5 заява матері, яка не перебуває у шлюбі, опікуна, піклувальника або самої повнолітньої особи щодо внесення відомостей про батька дитини, якщо вони не зазначені в актовому записі про народження відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України;

2.13.6 заява дружини або чоловіка, які зберегли дошлюбні прізвища, про обрання прізвища одного з них як спільного прізвища або про приєднання до свого прізвища прізвища другого з подружжя згідно із статтею 53 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 4;

2.13.7 заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків у разі зміни прізвища одного з них та згода дитини, яка досягла семи років, згідно з частиною третьою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5;

2.13.8 заява про зміну прізвища малолітньої дитини обох батьків або одного з них, якщо другий помер, оголошений померлим, визнаний недієздатним або безвісно відсутнім, та згода дитини віком від семи до чотирнадцяти років, якій при державній реєстрації народження присвоєне прізвище одного з батьків, згідно з частиною четвертою статті 148 Сімейного кодексу України за формою, наведеною в додатку 5;

2.13.9 актовий запис про зміну імені. Цей актовий запис є підставою: для зміни прізвища батьків в актовому записі про народження малолітніх дітей у разі зміни їх прізвища з дотриманням вимог статті 148 Сімейного кодексу України; для зміни імені батька та по батькові дитини в актовому записі про народження малолітньої дитини у разі подання батьками заяви про зміну по батькові дитини.

2.13.10 актовий запис про шлюб та розірвання шлюбу. Ці актові записи є підставою для зміни прізвищ батьків (одного з них) в актовому записі про народження малолітньої дитини при умові одночасної зміни прізвища дитини;

2.13.11 рішення органу опіки та піклування, оформлене розпорядженням районної державної адміністрації чи рішенням виконавчого комітету про зміну прізвища малолітньої дитини відповідно до частини п`ятої статті 148 Сімейного кодексу України.

2.13.12. Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до актового запису № 62 про народження ОСОБА_2 , поновленого 09.12.1999 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, зазначено національність батька ОСОБА_4 "німець", матері ОСОБА_6 - "українка". Національність дитини не вказано через відсутність графи про національність (а.с. 7).

Відповідно до актового запису № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , укладеного 24.12.1966 року відділом ЗАГС Адміністрації м. Бійська Алтайського краю Російської Федерації та виданого 10.03.1994 р., відомості про національність нареченого та нареченої відсутні за відсутності такої графи (а.с. 10).

Колегія суддів зазначає, що наразі чинне законодавство України не містить вимог про внесення в паспорт громадянина України, у свідоцтво про народження, у свідоцтво про шлюб чи в інші документи відомостей про національність.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України «Про порядок зміни громадянами України національності» від 31 грудня 1991 року № 24, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у наданих суду актових записах № 62 про народження ОСОБА_2 , поновленого 09.12.1999 Дніпровським районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану, відсутні будь-які відомості щодо національності дитини, відсутня взагалі графа "національність дитини", є тільки національність батьків. В актовому записі № 1749 про шлюб ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складеного 24.12.1966 відділом ЗАГС адміністрації м. Бійськ Алтайського краю РФ, також відсутня графа щодо національності нареченої та нареченого.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Херсонського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року - залишити без змін.

Відповідно до ст. 329 КАС України постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя: О.А. Шевчук

Суддя: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик