Справа № 420/5546/19
Суддя: Вовченко О. А.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5546/19
УХВАЛА

30 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання відсутнім обов`язку, визнання незаконною, протиправною, необгрунтованою, безпідставною і скасувати вимогу,-

В С Т А Н О В И В:

23 вересня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ГІС-Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, в якій позивач просить суд:

« 2. Признать отсутствовавшими и отсутствующими обязанности должника у меня, истца, ОСОБА_1. Признать, что у меня, истца, на законном уровне не образовались, отсутствовали и отсутствуют любые задолженности, в т.ч. по ЕСВ (единым социальным взносам) за время ведения мною субъекта предпринимательской деятельности (СПД) и после прекращения СПД, так как на то имелись и имеются определяющие, весомые, твердые, безупречные основания и доказательства, источники информации, заслуживающие убедительного доверия./

3. Взыскать с ответчиков в мою пользу одним платежом (одновременно) в полном объеме с учетом инфляции, других коэффициентов и критерий, незаконно, принудительно взысканные, высчитанные ответчиками с моей, и без того катастрофически недостаточной, не обеспечивающей мою жизнь, пенсии, так называемой задолженности (не соответствующей действительности), безосновательно и незаконно полученные ответчиками с моей пенсии денежные средства в размере - 1173.93 грн., в.т.ч. по ЕСВ в размере - 979,59 грн., исполнительный сбор в раз мере - 97,38 грн., расходы на проведение исполнительных действий в размере - 96,38 грн. и привести в безотлагательное выполнение. Поскольку я в них нуждаюсь. Поскольку высчитаны (взысканы с моей пенсии)».

« 7. Признать незаконным и отменить нарушающие мои законные права и гарантированные интересы Постановления ГИС №ВП№55193991 от 04.12.17 г. и другие о незаконном принудительном взыскании с моей пенсии, и без того катастрофически не обеспечивающей мою жизнь, денежных средств, так называемой задолженности по ЕСВ за период ведения мною СПД (с июля 2005 г. по 14.03.2011 г.) по заявлению неполномочного УПФУ в размере - 979,59 грн., не соответствующего действительности, а так же о незаконном взыскании с меня исполнительного сбора - 97,38 грн., и о незаконном взыскании с меня затрат на исполнительное производство в размере - 96, 38грн., итого в сумме - 1173.63 грн., в то время как мною 14.03.2011 г. прекращено СПД и пребываю в статусе пенсионерки.

Обязать ответчиков внести соответствующие сведения в соответствующие сроки, в письменном и в электронном носителе, о чем меня уведомить безотлагательно письменно в корреспонденции с уведомлением о вручении.

8. Признать незаконной и отменить «Вимогу» УПФУ №Ф-636-У от 09.04.2012 г. о взыскании так называемой задолженности, не соответствующей действительности, за период ведения мною СПД (с 07.07.2005 г. по 14.03.2011 г .) в размере - 979,59 грн., аннулировать. Обязать УПФУ внести соответствующие сведения в соответствующие сроки, в письменном и в электронном носителе, о чем меня уведомил, безотлагательно письменно в корреспонденции с уведомлением о вручении».

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року судом відмовлено у відкритті провадження по справі №420/5546/19 в частині позовних вимог: « 5. Признать незаконным, не подлежащим исполнению исполнительный документ (лист) Одесского окружного административного суда от 23.02.2017 г. №815/39/17 о принудительном взыскании с меня, с моей пенсии и без того катастрофически не обеспечивающей мою жизнь, денежных средств, так называемой задолженности по ЕСВ за период ведения мною СПД (с июля 2005 г. по 14.03.2011 г.) в размере - 979,96 грн., незаконным исполнительный сбор в размере - 97,38 грн., расходы на проведение исполнительных действий в размере - 96,38 грн., которые итого в сумме составляют - 1173.93 грн. - по заявлению неполномочного взыскателя - УПФУ, упустившего все сроки на обращение и в суд, и в ГИС, обратившегося в суд спустя 7 лет, при том, в отсутствие на то полномочий по взысканию задолженности по ЕСВ» та « 2. Признать отсутствовавшими и отсутствующими обязанности должника у меня, истца, ОСОБА_1. Признать, что у меня, истца, на законном уровне не образовались, отсутствовали и отсутствуют любые задолженности, в т.ч. по ЕСВ (единым социальным взносам) за время ведения мною субъекта предпринимательской деятельности (СПД) и после прекращения СПД, так как на то имелись и имеются определяющие, весомые, твердые, безупречные основания и доказательства, источники информации, заслуживающие убедительного доверия». Адміністративний позов ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ГІС-Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби про визнання незаконними та скасування постанови, вимоги, зобов`язання вчинити дії, визнання відсутнім обов`язку залишено без руху. Встановлено позивачу 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

В ухвалі роз`яснено, що виявлені недоліки повинні бути усунені, шляхом надання до суду належним чином оформленої позовної заяви, належним чином засвідчених доказів, доданих до позовної заяви та доказів на підтвердження зазначених в позові обставин та доказів звернення до суду з дотриманням строків позовної давності чи заяви про поновлення позивачу строку звернення до суду.

21 жовтня 2019 року за вх.№38588/19 через канцелярію Одеського окружного адміністративного суду надійшов супровідний лист із наступними документами (у двох примірниках):

- заява (російською мовою) №4/19 «О выполненных действиях по исправлению истцом недостатков на замечание суда по делу №420/5546/19»;

- клопотання (російською мовою) №5/19 «О восстановлении срока на обращение в суд с иском по делу №420/5546/19»;

- клопотання (російською мовою) №6/19 «О истребовании в ответчика достоверные сведения, доказательства и имеющиеся у ответчика, в т.ч. «Вимогу» УПФУ №Ф-636-У от 09.04.2012 г.…»;

- заява «О рассмотрении административного иска поданного на русском языке При возникновении необходимости привлечь бесплатно переводчика»;

- уточнена адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позовні вимоги викладені в наступній редакції: « 2. Визнати таким, що були відсутні і відсутніми у мене обов`язки платника ЄСВ, визнати відсутніми і відсутніми у мене обов`язки боржника, позивача, ОСОБА_1 по ЄСВ. Визнати, що у мене, позивача, на законному рівні не утворилися, були відсутні і відсутні будь-які заборгованості, в т.ч. по ЄСВ (єдиним соціальним внескам) за час ведення мною підприємницької діяльності (СПД) і після припинення СПД.

І зобов`язати відповідача внести відповідні відомості у відповідні терміни, в письмовому та в електронному носії, про що мене повідомити невідкладно письмово в кореспонденції з повідомленням про вручення.

3. Визнати незаконною, протиправною, необгрунтованою, безпідставною і скасувати судом «Вимогу» УГТФУ № Ф-636 -У від 09.04.2012г. про стягнення так званої заборгованості, що не відповідає дійсності, за період ведення мною СПД (з 07.07.2005р. по 14.03.2011р.) в розмірі - 979,59 грн., анулювати.

Зобов`язати УПФУ внести відповідні відомості у відповідні терміни, в письмовому та в електронному носії, про що мене повідомити невідкладно письмово в кореспонденції з повідомленням про вручення»;

- належним чином засвідчені додатки до позовної заяви.

Суд зазначає, що стосовно першої позовної вимоги ухвалою суду від 27.09.2019 року було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Дослідивши подані до суду документи, суд приходить до висновку, що позивачем не повністю усунено недоліки позовної заяви.

У клопотанні про поновлення строку на звернення до суду із позовом по справі №420/5546/19 позивач просить суд вважати не сплившим строк звернення до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому позивач в обґрунтування клопотання посилається на процесуальні стадії розгляду адміністративної справи №815/39/17 за позовом Білгород-Дністровського об`єднаного управління ПФУ Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 979 грн. 59 коп. При цьому з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що вказана заборгованість стягується на підставі податкової вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012 року.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Суддя зазначає, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

За результатом вивчення клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду позовної заяви та доданих до неї матеріалів, суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, оскільки справа №815/39/17 стосується стягнення з позивача заборгованості по сплаті Єдиного соціального внеску та не є обставиною, що могла би перешкодити ОСОБА_1 звернутись до суду з адміністративним позовом про скасування податкової вимоги №Ф-636-У від 09.04.2012 року.

Суд зазначає, що справа №815/39/17 розглядалася у Одеському окружному адміністративному суді з 03.01.2017 року. При цьому постанова суду від 09.02.2017 року, з якої позивач дізналась про спірну податкову вимогу (враховуючи твердження позивача про не отримання її) ОСОБА_1 отримала, як вбачається з програмного забезпечення КП ДСС, 15 лютого 2017 року.

Таким чином, позивач подала даний позов через 2,5 років після того, як дізналась про порушення своїх прав.

При цьому звернення позивача до відповідача із заявами про поновлення її порушених прав не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду з даним позовом, оскільки вказані дії не позбавляли позивача можливості одночасного звернення до суду.

Інститут строків в судовому процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

При цьому слід зазначити, що судом вбачаються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльності), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Разом з цим, поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Поважність причин пропуску строку звернення до суду суд оцінює у кожному конкретному випадку з метою визначення правових наслідків. Так, поважними причинами можуть бути визнані: захворювання, що перешкоджає звернутись до суду, відрядження, несвоєчасне отримання оскаржуваного рішення, тощо.

Частина перша статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(надалі - Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини звертав увагу, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права" ( рішення від 4 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France), Series A № 333-B, crop. 42, пункт 36).

Позивачем не зазначається та з матеріалів справи не вбачається обставин, що заважали б позивачу та могли бути об`єктивними перешкодами для звернення до Одеського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав та інтересів у передбачений законом строк.

Отже, з наведених доводів позивачем у клопотанні про поновлення строку для звернення до адміністративного суду з даною позовною заяву та у позовній заяві суд не вбачає наявності поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч.2 ст.123 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи вищевикладене, суддя дійшов висновку про необхідність повернення позовної заяви позивачу.

Керуючись ст.ст.123, 169, 241, 248, 294-295 КАС України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до УПФУ-Білгород-Дністровського управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання незаконними та скасування постанови, вимоги, зобов`язання вчинити дії, визнання відсутнім обов`язку - повернути позивачеві, роз`яснивши що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали разом з позовною заявою та всіма додатками до неї надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги до Одеського окружного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вовченко O.A.