Справа № 440/787/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Костенко Г.В.

22 жовтня 2019 р.Справа № 440/787/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання - Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В с т а н о в и л а:

05.03.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача Головного управління ДФС у Полтавській області (подалі - ГУ ДФС у Полтавській області, контролюючий орган):

- № від 23.11.2018 року, яким позивачу на підставі акта перевірки № 1478/16-31-13-11-16/ від 30.10.2018 року за встановлене порушення пп. (д) 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються особами за результатами річного декларування у сумі 179.460,87 грн., з якої за податковими зобов`язаннями - 143.568,70 грн., за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 35.892,17 грн.;

- № від 23.11.2018 року, яким позивачу на підставі акта перевірки № 1478/16-31-13-11-16/ від 30.10.2018 року за встановлене порушення пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, пп. 1.4, пп. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» ПК України збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 14.955,07 грн., з якої за податковими зобов`язаннями - 11.964,06 грн., за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 2.991,01 грн..

Позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на безпідставність визначення грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі та застосування штрафних (фінансових) санкцій, у зв`язку з прощенням банком боргу за кредитним договором. За твердженням позивача, ним у повній мірі виконані зобов`язання позичальника за кредитним договором. Також, позивач посилається на порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки. Крім того, вважає, що контролюючим органом не взято до уваги нормативні приписи ПК України.

Заперечуючи проти вимог ОСОБА_1 , у відзиві на позов ГУ ДФС у Полтавській області посилається на правомірність та обґрунтованість спірних рішень. Зазначає, що позивачем в порушення вимог підпункту «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України не задекларовано отриманий дохід у вигляді додаткового блага у розмірі 798292,88 грн.

У відповіді на відзив позивач відхиляє доводи відповідача.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Висновок суду ґрунтується на тому, що під час розгляду справи не встановлено порушення контролюючим органом процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1

Суд зазначив, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Таким чином, анульована (прощена) банком сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року, що складає 798.292,88 грн., підпадає під визначення додаткового блага платника податку та є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Відтак, суд зазначив, що податкове повідомлення-рішення від 23.11.2018 року № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 143.568,70 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 35.892,17 грн є правомірним та скасуванню не підлягає.

За встановлених обставин отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага суд дійшов висновку, що контролюючим органом правомірно визначено позивачу грошове зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого із суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту). Отже, суд першої інстанції визначився про правомірність податкового повідомлення-рішення від 23.11.2018 року № та відсутність підстав для його скасування.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.06.2019 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач посилається на доводи, наведені ним у заявах по суті в суді першої інстанції, та вказує, що не вручення податковим органом йому наказу та повідомлення про проведення податкової перевірки призвело до обмеження у поданні відповідних доказів, обґрунтувань та пояснень, а також в обмеженні особистої участі під час проведення перевірки.

Також зауважує, що висновок суду про те, що відповідачем досліджені всі первинні бухгалтерські документи є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, відповідно до Закону України від 24.12.2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», з 01.01.2016 року розширено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, в саме: сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання житла (іпотечні кредити).

Відповідно до пп. 166.3.1 п. 166.3 ст. 166 ПК України платник податку має право включити до податкової знижки у зменшення оподатковуваного доходу платника податку за наслідками звітного податкового року, визначеного з урахуванням положень п. 164.6 ст. 164 цього Кодексу, такі фактично здійснені ним протягом звітного податкового року витрати, як частину суми процентів, сплачених таким платником податку за користування іпотечним житловим кредитом, що визначається відповідно до ст. 175 цього Кодексу.

За правилами п.п. 175.1, 175.2 ст. 175 ПК України платник податку - резидент має право включити до податкової знижки частину суми процентів за користування іпотечним житловим кредитом, наданим позичальнику в національній або іноземній валютах, фактично сплачених протягом звітного податкового року.

За наведеного, позивач вважає безпідставними визначення йому грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб у розмірі 143568,70 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 35892,17 грн у зв`язку з прощенням банком боргу за кредитним договором, та просить задовольнити вимоги його апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач посилається на доводи, що наведені ним в у відзиві на адміністративний позов.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення відповідно до положень ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом установлено, що 15.03.2007 року між АТ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1906-002/07Р, за умовами якого Банк зобов`язується надати Позичальнику кредит в іноземній валюті в розмірі 70.000,00 дол. США, а Позичальник - повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати усі зобов`язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим договором /а.с. 145-150/.

07.12.2016 між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 укладено договір про прощення частини боргу за кредитним договором № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року /а.с.152-153/.

Пунктом 3 Договору обумовлено, що Позичальник бере на себе зобов`язання після підписання цього Договору, але не пізніше 07.12.2016 року здійснити погашення частини заборгованості в розмірі 29.500,00 дол. США. Згідно пункту 4 вказаного договору загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає прощенню Банком, за умови належного, своєчасного та повного виконання Позичальником своїх зобов`язань, зазначених в п. 3 Договору, становить 110.296,80 дол. США, що за курсом НБУ на дату укладання цього Договору в гривневому еквіваленті складає суму 2.878.457,94 грн, яка включає в себе: 798.292,88 грн - частина основної суми боргу (кредиту), 2.080.165,06 грн - сума нарахованих процентів.

В пункті 12 Договору визначено, що підписанням цього додаткового договору Позичальник вважається повідомленим, відповідно абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, про прощення банком частини заборгованості за кредитом (основної суми боргу) в розмірі 798.292,88 грн та класифікується як додаткове благо (дохід), з якого на Позичальника покладається обов`язок сплати податку. Договір є невід`ємною частиною кредитного договору № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року (п. 13 Договору). Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами, скріплення печаткою Банку та діє до повного виконання Сторонами своїх обов`язків (п. 15 Договору).

З умовами цього договору ОСОБА_1 буз ознайомлений з ними згодний, свідченням чого є его підпис на договорі.

07.12.2016 року ОСОБА_1 сплачено ПАТ КБ «Правекс Банк» кошти у розмірі 28.800,00 дол. США та 700,00 дол. США, що підтверджується залученими до справи квитанціями /а.с. 80-81/.

29.12.2016 року внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № 5001493 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 /а.с. 15-16/.

Наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зареєстрованим в Мінюсті України 30.01.2015 року за № 111/26556, затверджений Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку.

Підпунктом 1.1 цього Порядку встановлено, що цей рядок визначає порядок заповнення і подання до органу Державної фіскальної служби України (далі - контролюючий орган) Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (далі - податковий розрахунок) відповідно до вимог статті 51 глави 2, підпункту 70.16.1 пункту 70.16 статті 70 глави 6 розділу II, підпункту 170.4.2 пункту 170.4 статті 170 та підпункту "б" пункту 176.2 статті 176 розділу IV, підпункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

За повідомленням ПАТ КБ «ПРАВЕКС БАНК» від 13.07.2017 року за № 3297/09-01 на адресу контролюючого органу, відповідно до норм п. 164.2.17 ПК України та наказу Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року № 4 «Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма 1-ДФ) та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку у податковому розрахунку за формою 1-ДФ за IV квартал 2016 року Банком за ознакою « 126» було відображено «Дохід, отриманий платником податку» від прощення (анулювання) заборгованості за кредитом (а саме основної суми боргу (кредиту)) - як податкове благо без утримання податку на доходи фізичних осіб, та за ознакою « 127» було відображено «інші доходи» від прощення (анулювання) заборгованості за кредитом (а саме: відсотками) /а.с. 113, зворот/.

19.01.2017 року ОСОБА_1 подав до контролюючого органу податкову декларацію № про майновий стан і доходи за 2016 рік, до якої було включено доходи від продажу нерухомого майна у розмірі 98.165,00 грн. /а.с. 102-103/.

Наказом ГУ ДФС у Полтавській області від 12.07.2018 року № 1750 призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 29.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 29.12.2016 року, терміном 5 робочих дні з 17.10.2018 року /а.с. 105/.

Копію даного наказу вручено позивачу 28.09.2018 року, що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованого повідомлення /а.с. 104 зворотній бік/.

У період з 17.10.2018 року по 23.10.2018 року ГДРІ відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Полтавській області Капліною Я.М. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка діяльності фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 29.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 29.12.2016 року, за результатами якої складено акт від 30.10.2018 року № 1478/16-31-13-11-16/ /а.с. 107-112/.

Перевіркою встановлено наступні порушення:

- пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, в результаті чого додатково визначено грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 143.568,70 грн, у тому числі по періодам: за 2016 рік у сумі 143.568,70 грн;

- пп. 1.1, 1.2, 1.3, 1.4 та 1.5 п. 16 прим. І підрозділу 10 розд. ХХ ПК України, в результаті чого додатково визначено суму податкових зобов`язань з військового збору у сумі 11.964,06 грн, у тому числі по періодам: за 2016 рік у сумі 11.964,06 грн.

23.11.2018 року ГУ ДФС у Полтавській області сформовано податкові повідомлення-рішення:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються особами за результатами річного декларування у сумі 179.460,87 грн., з якої за податковими зобов`язаннями - 143.568,70 грн., за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 35.892,17 грн. /а.с. 18/;

- № від 23.11.2018 року, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір у сумі 14.955,07 грн., з якої за податковими зобов`язаннями - 11.964,06 грн., за штрафними фінансовими санкціями (штрафами) - 2.991,01 грн. /а.с. 19/.

Рішенням ДФС України № 6848/6199-99-11-05-01-25 від 12.02.2019 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Полтавській області від 23.11.2018 року № , № , - без змін /а.с. 34-37/.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Згідно з пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Пунктом 78.4 ст. 78 ПК України визначено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Як убачається з матеріалів справи, проведення позапланової перевірки позивача призначено у зв`язку з наявністю в ЄДР інформації стосовно внесення рішення про припинення та проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 .

У відповідності до п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

За змістом пп. 72.1.1.1 пп. 72.1.1 п. 72.1 ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, звітах про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, інших звітних документах.

Пунктом 74.3 ст. 74 ПК України визначено, що зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики.

Як установлено судовим розглядом, до початку проведення перевірки позивачу 28.09.2018 року вручено копію наказу про проведення перевірки від 12.07.2018 року № 1750 та письмове повідомлення від 17.09.2018 року № 708. При цьому, для проведення перевірки позивача ГУ ДФС у Полтавській області використано податкову інформацію, що міститься в інформаційних базах даних «ІС Податковий блок», 1 ДФ, інформація ЦБД, зокрема, інформація ПАТ КБ «Правекс Банк» про укладання між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Правекс Банк» договору про прощення частини боргу за кредитним договором № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року.

Відтак, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє доводи позивача про порушення контролюючим органом процедури проведення перевірки, а також про те, що перевірку проведено без дослідження документів про отримані ОСОБА_1 доходи.

Згідно з п. п.п. 165.1.59 п. 165.1 ст. 165 ПК України (в редакції Закону України від 24.12. 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році») до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Норми зазначеного підпункту поширюються на дохід, отриманий платником податку, починаючи з 01.01.2016 року, за умови набрання чинності законом про реструктуризацію зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті.

Колегія суддів зазначає, що судам першої та апеляційної інстанцій позивач не надав доказів, які б безспірно свідчили про те, що кредит в іноземній валюті в ПАТ КБ «Правекс Банк» ним отримувався з метою придбання єдиного житла.

Згідно з п.п. 163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

За правилами п.п 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України.

Відповідно до п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України (в редакції, чинній до 01.01.2017 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом;

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід.

Відсутність в п.п. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015 року.

Законом України від 09.04.2015 року № 321- VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань», положення якого набрали чинності 07.05.2015 року, підрозділ 1 розділу ХХ «Перехідні положення» доповнено пунктом 8, у відповідності з яким не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБ України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБ України станом на 01.01.2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 01.01.2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 01.01.2014 року.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зауважує, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.

Отже, у даному випадку визначальним є встановлення і дослідження обставин щодо складових суми прощеної (анульованої) кредитором боргу, яка може включати в себе як основну суму кредиту, так і відсотки за користування ним, що дозволить визначити правовий статус прощеної заборгованості й, відповідно, наявність у позивача обов`язку сплати податку з доходів фізичних осіб та відображення їх у річній податковій декларації.

Наведене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.05.2018 року у справі № 820/7182/18.

Як убачається із договору від 07.12.2016 року про прощення частини боргу за кредитним договором № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає прощенню Банком, за умови належного, своєчасного та повного виконання Позичальником своїх зобов`язань, зазначених в п. 3 Договору, становить 110.296,80 дол. США, що за курсом НБУ на дату укладання цього Договору в гривневому еквіваленті складає суму 2.878.457,94 грн, яка включає в себе: 798.292,88 грн - частина основної суми боргу (кредиту), 2080165,06 грн - сума нарахованих процентів.

Таким чином, анульована (прощена) банком сума боргу ОСОБА_1 за кредитним договором № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року складає 798.292,88 грн.

Відтак, колегія суддів зазначає, що дана сума підпадає під визначення додаткового блага платника податку та є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

При цьому, як убачається із п. 12 цього Договору позивач повідомлений про прощення банком частини заборгованості за кредитом (основної суми боргу) в розмірі 798.292,88 грн., яка класифікується як додаткове благо (дохід), з якого на Позичальника покладається обов`язок сплати податку.

За наведеного, колегія суддів, погоджуючись із висновком суду першої інстанції, відхиляє позивача про неотримання ним доходу у зв`язку з анулюванням (прощенням) банком боргу.

Колегія суддів зазначає, що доказування в адміністративному судочинстві, це врегульована правовими нормами діяльність адміністративного суду та учасників адміністративного процесу щодо збирання і закріплення, перевірки і оцінки доказів. Предметом доказування є те, що необхідно доказувати щодо кожної адміністративної справи. В адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

При цьому, колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 77 КАС України сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять доказів на користь зміни валюти зобов`язання за кредитним договором № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Правекс Банк» та ОСОБА_1 Погашення заборгованості за вказаним договором відбулося шляхом прощення частини боргу за умови погашення іншої частини. При цьому, не може вважатись зміною валюти зобов`язання укладення позивачем з банком 07.12.2016 року договору про прощення частини боргу за кредитним договором № 1906-002/07Р від 15.03.2007 року.

Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції позивач не надав.

З урахуванням тієї обставини, що до поданої 19.01.2017 року ОСОБА_1 податкової декларації № про майновий стан і доходи за 2016 рік не включено суму податку на доходи фізичних осіб з доходу у вигляді основної суми анульованого (прощеного) боргу у розмірі 798.292,88 грн та зважаючи, що позивач податок на доходи фізичних осіб не сплатив, колегія суддів вважає, що контролюючий орган правомірно прийняв рішення про донарахування ОСОБА_1 зобов`язання зі сплати податку у розмірі 143.568,70 грн.

Крім того, як визначено п. 123.1 ст. 123 ПК України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відтак, прийняте на підставі акта перевірки від 30.10.2018 року № 1478/16-31-13-11-16/ НОМЕР_1 податкове повідомлення-рішення від 23.11.2018 року № , яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 143.568,70 грн та нараховані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 35.892,17 грн є правомірним.

Окрім того, Законом України від 28.12.2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01.01.2015 року, внесено зміни до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені ст. 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст. 176 цього Кодексу.

Таким чином, отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага дає підстави колегії суддів дійти висновку про те, що контролюючим органом позивачу правомірно визначено грошове зобов`язання зі сплати військового збору, обрахованого з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту).

Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення суду першої інстанції, то відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України понесені сторонами судові витрати новому розподілу не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10 червня 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 01 листопада 2019 року.