Справа № 580/2623/19
Суддя: Єгорова Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/2623/19 Суддя (судді) першої інстанції: М.А. Білоноженко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого судді - Єгорової Н.М.,

суддів - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,

при секретарі - Казюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, третя особа - Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Черкаської міської ради, третя особа - Департамент економіки та розвитку Черкаської міської ради, в якому просив суд визнати протиправним та нечинним підпункт 3.2 пункту 3, пункт 4, підпункт 5.5 пункту 5 рішення Черкаської міської ради від 21 березня 2019 року № 2-4173 «Про утворення деяких юридичних осіб Черкаської міської ради, затвердження їх структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23 травня 2013 року № 3-1682».

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного від 27 серпня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі, оскільки даний спір не належить розглядати у порядку адміністративного судочинства та у зв`язку з тим, що між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є ухвала про відмову у відкритті провадження у справі, що набрала законної сили. При цьому суд зауважив, що відповідач не здійснював управлінські функції при прийнятті оскаржуваного рішення. Крім того наголосив, що прийняте Черкаською міською радою рішення не створило правовідносини між позивачем та відповідачем.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що обіймає посаду заступника директора департаменту-начальника відділу розвитку конкуренції Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради. Рішенням відповідача № 2-4173 від 21 березня 2019 року ліквідовано Відділ розвитку конкуренції, посаду начальника якого обіймає позивач. При цьому зазначає, що оскаржуваним рішенням припиняються трудові відносини між ним та відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу Черкаська міська рада просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції посилається на наявні в ухвалі правові висновки суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції встановив, що в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що обіймає посаду заступника директора департаменту-начальника відділу розвитку конкуренції Департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради. Рішенням відповідача № 2-4173 від 21 березня 2019 року ліквідовано Відділ розвитку конкуренції, посаду начальника якого обіймає позивач. Позивач вважає вказане рішення протиправним, оскільки його проект не був офіційно оприлюднений, а саме рішення № 2-4173 від 21 березня 2019 року було прийняте Черкаською міською радою у неправомочному складі. Викладене, на думку Черкаського окружного адміністративного суду виключає можливість розгляду і вирішення даного адміністративного позову у порядку адміністративного судочинства, крім того, суд наголосив, що позивачу неодноразово відмовляли у відкритті провадження у справі з таким самим позовом.

З таким висновком суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб місцевих органів виконавчої влади, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України та ст. 6 КАС України в порядку адміністративного судочинства.

Частина 1 статті 2 КАС України регламентує необхідність справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Зі змісту п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України випливає, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з, у тому числі, іншим суб`єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих осіб, відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних (публічно-владних) управлінських функцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наведеними положеннями процесуального закону окреслюється перелік повноважень адміністративного суду при вирішенні питання про правомірність рішень, дій чи бездіяльності осіб, яким делеговані повноваження зі здійснення владних (публічно-владних) управлінських функцій.

При цьому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, фактичною підставою звернення до суду стало протиправне, на думку позивача, рішення Черкаської міської ради № 2-4173 від 21 березня 2019 року. При цьому, позивач оскаржує до адміністративного суду таке рішення, посилаючись на недотримання цим суб`єктом встановленого законом порядку прийняття такого рішення.

Разом з тим, згідно ст. 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що прийняття оскаржуваного рішення Черкаської міської ради відноситься не до владних управлінських, а до організаційних функцій Черкаської міської ради, тому така характерна ознака публічно-правового спору, як здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій відсутня.

За таких обставин колегія суддів вважає помилковими доводи Апелянта про те, що позовні вимоги у цій справі є публічно-правовими і належать до юрисдикції адміністративних судів,.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст.170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалами Черкаського окружного адміністративного суду від 26 липня 2019 року у справі № 580/2359/19, від 30 липня 2019 року у справі № 580/2368/19, від 05 серпня 2019 року у справі № 580/2390/19, від 13 серпня 2019 року у справі № 580/2449/19 ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за його позовом до Черкаської міської ради про визнання протиправним та скасування підпункту 3.2 пункту 3, пункту 4, підпункту 5.5 пункту 5 рішення № 2-4173 від 21 березня 2019 року "Про утворення деяких юридичних осіб Черкаської міської ради, затвердження їх структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23 травня 2013 року № 3-1682". Роз`яснено позивачу, що його повторне звернення до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Доводи Апелянта про те, що предметом позову у згаданих вище справах було визнання протиправним та скасування рішення Черкаської міської ради, а у даній справі визнання протиправним та нечинним цього ж рішення, судовою колегією оцінюється критично, оскільки заміна терміну при формулюванні кінцевих позовних вимог в адміністративному позові, на переконання колегії суддів, не свідчить про зміну самого предмету такого позову.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради про визнання протиправним та нечинним підпункту 3.2 пункту 3, пункт 4, підпункт 5.5 пункту 5 рішення Черкаської міської ради від 21 березня 2019 року № 2-4173 «Про утворення деяких юридичних осіб Черкаської міської ради, затвердження їх структури та внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 23 травня 2013 року № 3-1682».

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Єгорова

Судді Є.О. Сорочко

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено « 28» жовтня 2019 року.