Справа № 160/3045/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-10-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 жовтня 2019 року Справа № 160/3045/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОзерянської С.І.
за участі секретаря судового засіданняХобот І.М.
представника позивача представників відповідача Шпакової Т.С. Атрошенко В.М., Позняк Р.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідачем було проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Висновки акта перевірки від 12.04.2018 року вважає необґрунтованими жодними доказами, а оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 04.09.2018 року прийнятими з порушенням вимог чинного законодавства та такими, що підлягають скасуванню. Зазначає, що акт перевірки від 12.04.2018 року було складено без дослідження первинних бухгалтерських документів ФОП ОСОБА_1 та до дати отримання інформації про обсяг та обіг коштів на банківських рахунках платника податків з зазначенням назви контрагентів та сумами платежів. Позивач заперечує отримання наказу від 21.12.2017 року №7329-п про перенесення термінів перевірки, наказу про проведення повторної перевірки, повідомлення із зазначенням дати проведення перевірки або будь-якого запиту про надання документів, що були оформлені під час повторної перевірки у 2018 році. Звертає увагу, що акт перевірки від 12.04.2018 року ним не отримувався, а самі податкові повідомлення-рішення були направлені йому частково. Вважає, що складання податкових повідомлень-рішень саме 04.09.2018 року свідчить про складення їх з порушенням строків та порядку, визначеного Податковим кодексом України
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.04.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
Відповідачем 26.04.2019 року надано відзив на позовну заяву. Так, Головне управління ДФС у Дніпропетровській області проти позову заперечує та зазначає, що в ході проведення перевірки було правомірно встановлено ряд порушень вимог податкового законодавства України. Складений за результатами перевірки акт став підставою для прийняття оскаржуваних рішень. Оскаржувані рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.
Представник позивача у судовому засіданні 04.10.2019 року вимоги позовної заяви підтримав повністю та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.
Представники відповідача в судовому засіданні 04.10.2019 року проти задоволення позву заперечували, просили відмовити в його задоволенні.
Відповідно Постанови Кабінету Міністрів України №296 від 28.03.2018 року «Про реформування територіальних органів ДФС» було приєднано Державну податкову інспекцію у
Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області як структурний підрозділ до ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
В силу вимог статті 104 Цивільного кодексу України, юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов`язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення), або в результаті ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилась, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.
08.05.2019 року було внесено запис про припинення юридичної особи Державної податкової інспекції у
Отже, ГУ ДФС у Дніпропетровській області є правонаступником Державної податкової інспекції у
Шевченківському районі м. Дніпра та є єдиним відповідачем в даній справі.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги адміністративного позову і заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив та зазначає наступне.
Так, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 знаходиться на податковому обліку у Головному управлінні ДФС у Дніпропетровській області та здійснює діяльність пов`язану з наданням в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.
Наказом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області від 28.11.2017 року №6778-п було призначено проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.
На виконання наказу про проведення перевірки перевіряючим ревізор-інспектором Позняк Р.М. на адресу позивача було сформовано повідомлення щодо необхідності надання до перевірки в строк «13 грудня 2017 року» всіх первинних документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, зокрема: книги обліку доходів і витрат; договори з контрагентами, договори послуг (оренда, комунальні послуги, електроенергія тощо); накладні, акти виконаних робіт (послуг); виписки банків про рух грошових коштів (довідки про відсутність руху) по рахункам; трудові угоди, відомості нарахування та виплати заробітної плати, табеля обліку робочого часу.
Також вимагалося надати інформацію щодо: переліку всіх об`єктів (нежитлових приміщень, складів, місць), які використовувались ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності для зберігання залишків ТМЦ протягом 2015-2016 років; чи використовував ФОП ОСОБА_1 у господарській діяльності векселі та інші цінні папери; чи використовував ФОП ОСОБА_1 фінансові кредити, товарні кредити, договори страхування; чи отримував фінансову допомогу; чи укладав договори комісії; чи набував у власність у періоді, що перевіряється нерухоме та рухоме майно; надати інформацію щодо заборгованості по постачальникам та покупцям станом на 01.01.2015 року, 01.01.2016 року, 01.01.2017 року в розрізі контрагентів; залишки ТМЦ в кількісних та вартісних показниках на 01.01.2015 року, 01.01.2016 року, 01.01.2017 року; структура витрат, які включені до графи «Інші витрати» додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015-2016 роки; структура доходів, які включені до графи «сума одержаного доходу» у додатку Ф2 до податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015-2016 року; як здійснювався процес виробництва, яке обладнання використовувалось в процесі виробництва; інформація щодо необхідної кількості робочої сили під час технологічного процесу виробництва.
11.12.2017 року уповноваженою особою позивача ОСОБА_2 було отримано копію наказу від 28.11.2017 року №6778-п про призначення перевірки та повідомлення, пред`явлено направлення на проведення перевірки, що підтверджується розписками, наявними в матеріалах справи.
12 грудня 2017 року позивачем на адресу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було направлено листа в якому зазначено про неможливість надання площі для проведення перевірки та висловлено прохання провести перевірку на території ГУ ДФС у Дніпропетровській області.
Зокрема, 12 грудня 2017 року позивачем було направлено листа на адресу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області в якому позивачем зазначено, що від здійснює підприємницьку діяльність по наданню в оренду власних виробничих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що дані виробничі приміщення є його власністю на підставі витягу рішення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №19232567 від 19.06.2008 року. Загальна площа виробничих приміщень складає 3289,7 кв.м. Також зазначає що є платником орендної плати за землю згідно договорів оренди земельних ділянок від 27.11.2007 року. Дані виробничі приміщення надаються в оренду ТОВ «Електродпостач» згідно договору оренди №010115-ар від 01.01.2015 року.
- п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015-2016 роки в загальній сумі 1 310 094, 08 грн., а саме: за 2015 рік-1 124 315 грн., за 2016 рік - 185 779, 08 грн.;
- пп.16.1.3 п.16.1 статті 16, пп47.1.2 п.47.1 статті 47, п.п. 49.18.5 п. 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 не подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік;
- п.63.3 статті 63 Податкового кодексу України, в частині ненадання до контролюючих органів повної інформації щодо власного чи орендованого майна за формою №20-ОПП;
- п.4 ч.1 статті 4, п.1 ч.2 статті 6, п.2 ч.1 статті 7, ч.5, ч.11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п.4 розділу ІІІ наказу Міндоходів України від 14 квітня 2015 року №435 «Про затвердження порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в частині ненадання звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (за формою №Д5) за 2015 рік;
- п.274.1 статті 274, пп. 288.5.1 п.288.5 статті 288 Податкового кодексу України, в результаті чого донараховано орендної плати за земельну ділянку державної та комунальної власності за 2015 рік у розмірі 55 429, 47 грн.;
- порушено п.49.2 статті 49, п.120.1 статті 120 Податкового кодексу України щодо неподання податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік;
- п.187.1 статті 187 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 не нарахував та не сплатив до бюджету податкове зобов`язання по ПДВ у розмірі 1 002 671 грн., у т.ч. 2015 рік - 770 341 грн., 2016 рік - 232 330 грн.;
- п.49.1, п.49.2, пп. 49.18.1, п.49.18 статті 49 Податкового кодексу України, платник податків податкової декларації по ПДВ за період березень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року до податкового органу не надавав.
Акт перевірки позивача було направлено останньому засобами поштового зв`язку та повернуто за зворотною адресою, у зв`язку з закінченням терміну зберігання.
Незгода позивача з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями стала підставою для звернення ФОП ОСОБА_1 з даним позовом до адміністративного суду.
Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає наступне.
Підставою для застосування штрафних санкцій за зазначеними податковими повідомленнями - рішеннями став висновок перевірки, яким встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подав податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, податкову декларацію по ПДВ за період березень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік.
В свою чергу, відповідно до вимог підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів в порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів.
Відповідно до частин 1,2 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є. Цей абзац застосовується до всіх платників податків, в тому числі платників, які перебувають на спрощеній системі оподаткування обліку та звітності.
Підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб-підприємців - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
В силу пункту 177.5 статті 177 Податкового кодексу України, фізичні особи-підприємці подають до контролюючого органу податкову декларацію за місцем своєї податкової адреси за результатами календарного року у строки, встановлені цим Кодексом для річного звітного податкового періоду, у якій також зазначаються авансові платежі з податку на доходи.
Підпунктом 177.11 статті 177 Податкового кодексу України встановлено, що фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.5 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи.
Згідно пункту 120.1. статті 120 Податкового кодексу України, неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.
При цьому, в судовому засіданні представником позивача не заперечувався факт відсутності подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, декларації по ПДВ за період березень-грудень 2015 року, січень-грудень 2016 року, податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік. Підстав, які свідчили б про протиправність даних податкових повідомлень-рішень позивачем ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не було заявлено, та судом не було встановлено.
При перевірці позивача, податковий орган встановив порушення вимог п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015-2016 роки в загальній сумі 1 310 094, 08 грн., а саме: за 2015 рік-1 124 315 грн., за 2016 рік - 185 779, 08 грн.
Підставою для такого висновку слугувало встановлення податковим органом заниження сум чистого оподатковуваного доходу за перевіряємий період у сумі 6 690 221 грн., а саме: за 2015 рік - 5 658 115 грн. та за 2016 рік - 1 032 106 грн.
В результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності за 2015 рік у розмірі 1 124 315 грн., за 2016 рік - 185 779,08 грн.
При перевірці розрахованих податковим органом сум податку на доходи фізичних осіб за 2015-2016 роки, приймались наступні дані, які зокрема були досліджені судом.
Судом було встановлено, що згідно поданої декларації про майновий стан та доходи, ФОП ОСОБА_1 у 2016 році отримав дохід в сумі 1 161 650 грн. від надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Сума чистого оподатковуваного доходу відображена позивачем у розмірі 129 544 грн.
При цьому, жодних первинних документів, що підтверджували б розмір валових витрат за 2016 рік позивачем як до перевірки , так і до суду надано не було.
Враховуючи подану позивачем декларацію про майновий стан та доходи, за якою ФОП ОСОБА_1 у 2016 році отримав дохід в сумі 1 161 650 грн., відсутність документально підтверджених витрат за 2016 рік, відповідач констатував завищення суми валових витрат за 2016 рік та, відповідно заниження сум оподатковуваного доходу, у розмірі 1 032 106 грн.(1 161 650 грн. - 129 544 грн.)
Окрім того, як встановлено перевіркою та зазначалось позивачем, в період 2015-2016 років ФОП ОСОБА_1 надавав в оренду власне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 та земельні ділянки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 площею 1,183 га та 1 га відповідно, що знаходяться в оренді.
Дану нерухомість позивач надавав в оренду ТОВ «Електродпостач» згідно договору оренди №01012015-ар від 01.01.2015 року.
В ході перевірки ТОВ «Електродпостач» в перевіряємому періоді, на підставі баз даних, документів наданих до перевірки ( податкових накладних, платіжних доручень, договорів та ін. оригіналів документів), звітів про суми доходу нарахованого (сплаченого,) на користь платника податків, встановлено, що ТОВ «Електродпостач» згідно договору оренди від 01.01.2015 року №01012015-ар було виплачено дохід ФОП ОСОБА_1 на загальну суму 5 658 115 грн.
При перевірці бухгалтерських документів ТОВ «Електродпостач» за контрагентом ФОП ОСОБА_1 рахується дебіторська заборгованість станом на 01.01.2015 рік у сумі 657 787, 26 грн., станом на 31.12.2015 рік у сумі 5 052 657,46 грн. Розрахунки здійснювались в безготівковій формі через розрахунковий рахунок на загальну суму в 2015 році 5 760 115 грн.
Отже, ТОВ «Електродпостач» було перераховано на адресу позивача грошові кошти у розмірі 5 760 115 грн. за зазначеним договором оренди нерухомого майна.
Враховуючи, що сума грошових коштів у розмірі 102 000 грн. датою сплати 26.01.2015 року була повернута, як помилково сплачена, остаточний розмір сплачених за договором оренди грошових коштів складає 5 658 115 грн.
При цьому, позивачем як до перевірки так і до суду не було надано жодного доказу, який би спростовував висновки відповідача про наявність порушення позивачем вимог п. 177.1, п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб за 2015-2016 роки в загальній сумі 1 310 094, 08 грн.
Так, згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до норм статті 138 Податкового кодексу України однією зі складових витрат, які враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, є витрати операційної діяльності, які включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.
Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування врегульовано статтею 177 Податкового кодексу України.
Положеннями пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України визначено, що доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.
Згідно пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Підпунктом 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отримання доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат.
Відповідно до частини 123.1. статті 123 Податкового кодексу України, у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Так, при перевірці встановлено, що ФОП ОСОБА_1 порушив вимоги частини 1 статті 187 Податкового кодексу України, не нарахував та не сплатив до бюджету податкове зобов`язання по податку на додану вартість у розмірі 1 002 671 грн., а саме: 2015 рік - 770 341 грн., 2016 рік - 232 330 грн.
Враховуючи що суд погодився з висновком податкового органу щодо заниження позивачем отриманого доходу за період з 2015 - 2016 роки від здійснення підприємницької діяльності, суд погоджується з висновком про не нарахування та не сплату до бюджету суми ПДВ у розмірі 1 002 671 грн., в тому числі за 2015 рік - 770 341 грн., за 2016 рік - 232 330 грн.
При цьому, позивачем як до перевірки так і до суду не було надано жодного доказу, який би спростовував висновки відповідача про наявність порушення позивачем вимог п. 187.1, ст. 187 Податкового кодексу України в частині не нарахування та не сплату до бюджету суми ПДВ у розмірі 1 002 671 грн.
Так, при перевірці було встановлено, що позивачем занижено зобов`язання по військовому збору у сумі 100 353,32 грн., в тому числі за 2015 рік- 84 871, 73 грн., за 2016 рік - 15 481 грн., яке виникло внаслідок заниження бази оподаткування.
При цьому, позивачем як до перевірки так і до суду не було надано жодного доказу, який би спростовував висновки відповідача про наявність порушення позивачем вимог статей 163 та 176 Податкового кодексу України в частині заниження зобов`язання по військовому збору у сумі 100 353,32 грн.
Однією з підстав, якою позивач обґрунтовує свою вимогу про визнання протиправними і скасування всіх описаних податкових повідомлень - рішень, є факт прийняття оскаржуваних повідомлень - рішень поза межами строку, встановленого частиною 8 статті 86 Податкового кодексу України.
Так, частина 8 статті 86 Податкового кодексу України встановлює, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.
В даному випадку, судом встановлено, що акт перевірки ФОП ОСОБА_1 №183379/04-36-13-05/ НОМЕР_3 було складено 12.04.2018 року, та направлено на адресу позивача 13.04.2018 року, що підтверджується копією фіскального чеку.
Оскаржувані податкові повідомлення-рішення було прийнято ГУ ДФС у Дніпропетровській області 04.09.2018 року.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд погоджується з позицією позивача про прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в порушення строку, встановленого частиною 8 статті 86 Податкового кодексу України.
При цьому, суд вважає, що прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з порушенням строку їх прийняття, встановленим частиною 8 статті 86 Податкового кодексу України, не може бути виключною підставою для скасування таких податкових повідомлень-рішень.
Суд також не погоджується з доводами позивача, щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень - рішень, з тої підстави, що останні були складені без дослідження первинних бухгалтерських документів ФОП ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно пункту 44.3. статті 44 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.
У разі ліквідації платника податків документи, визначені пунктом 44.1 цієї статті, за період діяльності платника податків не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу), що передували даті ліквідації платника податків, в установленому законодавством порядку передаються до архіву.
За пунктом 44.5. статті 44 Податкового кодексу України, у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.
Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.
Відповідно пункту 44.6. статті 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
В даному випадку, позивачем не були відновлені втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
Не були такі документи відновлені і при розгляді справи судом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.09.2019 року судом було зобов`язано ФОП ОСОБА_1 надати належним чином завірені копії первинних документів, документів бухгалтерської та податкової звітності за період 2015-2016 роки; у випадку їх відсутності надати докази їх вилучення правоохоронними органами, або письмове підтвердження причин неможливості їх надання.
18.09.2019 року ФОП ОСОБА_1 надав суду письмові пояснення на виконання зазначеної ухвали від 04.09.2019 року, в яких зазначив, що вся первинна бухгалтерська та звітна (податкова) документація за 2015, 2016 роки була втрачена, документи, що підтверджують втрату у позивача відсутні. Позивач намагався неодноразово відновити первинну та звітну документацію, але контрагенти не виходять на зв`язок. Додаткову інформацію або копії первинних бухгалтерських документів або податкової звітності позивач надати до суду не може. Враховуючи вимоги статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, обов`язок щодо доказування правомірності прийнятих рішень покладається на відповідача, відповідно в даному випадку обов`язок доказування достовірності та правомірності даних акту перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень покладається на відповідача.
В свою чергу, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Пунктом 1.2 Наказу ДПА України №395 від 14.03.2013 року закріплено аналогічні вимоги. Так, органи державної податкової служби мають право здійснювати документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) перевірки діяльності платників податків. Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених Кодексом податків і зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), статистичної та іншої звітності, даних обліку, ведення якого передбачено законом, первинних документів, які використовуються в обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Отже, податковим органом правомірно було використано при проведенні планової документальної перевірки позивача дані довідки позапланової виїзної перевірки ТОВ «Електродпостач» від 21.03.2018 року, дані АІС «Податковий блок», АІС «Облік податків та платежів», ЦБД ДРФО, дані податкової декларації про майновий стан та доходи позивача з додатками Ф4 та Ф2, звітність позивача за 2016 рік.
При цьому, відсутність первинних документів як при перевірці, так при розгляді справи судом, зумовлена виключно обставиною ненадання таких документів позивачем.
Щодо неотримання ФОП ОСОБА_1 документів пов`язаних з проведенням перевірки, суд встановив наступне.
Так, судом встановлено, що копія наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення направлено ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
В ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 було вручено запит від 11.12.2017 року №1/04-36-13-05 про необхідність надати всі первинні документи, що пов`язані з предметом перевірки у термін до 13.12.2017 року.
Позивачем 12.12.2017 рок на адресу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області було направлено два листа в яких зазначено про неможливість надання площі для проведення перевірки та висловлено прохання провести перевірку на території ГУ ДФС у Дніпропетровській області та зазначено, що позивач здійснює підприємницьку діяльність по наданню в оренду власних виробничих приміщень, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначено, що дані виробничі приміщення є його власністю на підставі витягу рішення про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №19232567 від 19.06.2008 року. Загальна площа виробничих приміщень складає 3289,7 кв.м. Також зазначає що є платником орендної плати за землю згідно договорів оренди земельних ділянок від 27.11.2007 року. Дані виробничі приміщення надаються в оренду ТОВ «Електродпостач» згідно договору оренди №010115-ар від 01.01.2015 року.
Також позивачеві направлено запит листом з повідомленням про вручення від 13.12.2017 року за №2/04-36-13-05 про необхідність надати всі первинні документи, що пов`язані з предметом перевірки у термін до 20.12.2017 року.
При цьому, ФОП ОСОБА_1 20.12.2017 року надав до ГУ ДФС у Дніпропетровській області листа з проханням про перенесення строків перевірки,
неможливість надання первинних документів для перевірки у зв`язку з їх втратою та надання часу для їх відновлення.
21.12.2017 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області було прийнято наказ №7329-п «Про перенесення термінів проведення планової виїзної перевірки»
Отже, термін проведення перевірки було перенесено на 90 календарних днів.
22.03.2018 року перевірку було відновлено, а ФОП ОСОБА_1 було вручено лист від 22.03.2018 року №3/04-36-13-05 про необхідність надати всі первинні документи, що пов`язані з предметом документальної планової перевірки у термін до 26.03.2018 року. Даний запит позивачем отримано особисто 23.03.2018 року, що підтверджується його особистим підписом на запиті.
З 22.03.2018 року ГУ ДФС у Дніпропетровській області було розпочато проведення документальної перевірки позивача.
Отже, встановлені в судовому засіданні обставини дають підстави вважати, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області було здійснено всі передбачені вимоги щодо належного повідомлення позивача.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
При цьому, суд звертає увагу, що одним з принципів адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, відповідно якого розгляд і вирішення справи в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність та обгрунтованість оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та про відмову в задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 11 жовтня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська