Справа № 825/2262/16
Суддя: Кобаль Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/2262/16 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бородавкіна С.В., Суддя-доповідач Кобаль М.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Кобаля М.І.,

суддів Беспалова О.О., Лічевецького І.О.,

при секретарі Горяіновій Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року в справі за адміністративним позовом Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області до Комунального закладу «Обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області (далі по тексту - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Комунального закладу «Обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» (далі по тексту - відповідач, КЗ «ОЦПБ зі СНІДом») в якому просило стягнути з відповідача до обласного бюджету м. Чернігова грошові кошти в сумі 63 211,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході ревізії фінансово-господарської діяльності відповідача перевіряючими було виявлено порушення КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» законодавства України, а саме: впродовж охопленого ревізією періоду працівникам підприємства було необґрунтовано виплачено коштів на відрядження на загальну суму 1807,62 грн.; виявлено факти невірного визначення частині працівників встановлених посадових окладів на суму 1414,08 грн.; порушення вимог п. 2.4.5.12 Умов, внаслідок чого зайво нараховано та виплачено заробітної плати 12 працівникам лабораторії на загальну суму 31458,11 грн.; встановлено факти оплати праці за невідпрацьований час на загальну суму 18531,74 грн.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до п. 1.2.2.1 Плану контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції в Чернігівській області на IІ квартал 2016 року, на підставі направлень на проведення ревізії від 11.04.2016 № 199, № 200 та від 13.05.2016 № 203, працівниками контролюючого органу проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» за період з 01.01.2013 року по 30.04.2016 року.

За результатами ревізії, посадовими особами складено акт від 23.06.2016 року № 04-21/08 з додатками (далі по тексту - акт перевірки).

Вважаючи висновки викладені у вищевказаному акті протиправними, КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» оскаржило їх в адміністративному порядку, проте заперечення відповідача не були прийняті, оскільки, на думку перевіряючих, не спростовують факт допущення порушення.

На підставі висновків акту ревізії КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» було направлено вимогу щодо усунення порушень законодавства від 27.07.2016 року № 25-04-158-14/4843 (далі по тексту - Вимога)(а.с.49-50 Т.1).

В пунктах 1 та 3 Вимоги зазначено, що під час проведення ревізії встановлено, наступні порушення законодавства, зокрема:

- в порушення вимог п.п. 1.5, 1.7, 2.2.1, 2.2.3.б, 2.4.5.12, 3.4.7 «Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», затверджених спільним наказом Міністерства праці та соціальної політики України та Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 № 308/519 та п. 7 таблиці 1 додатку 2 до них, було безпідставно нараховано та виплачено заробітної плати (оплата праці за фактично невідпрацьований робочий час, необґрунтовані підвищення посадових окладів за шкідливі і важкі умови праці, завищення посадових окладів);

- всупереч вимог п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 № 98, впродовж охопленого ревізією періоду працівникам Центру було необґрунтовано виплачено коштів на відрядження та проведено оплату праці за фактично невідпрацьований час.

У зв`язку із наведеним, Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області вимагало від відповідача усунути виявлені порушення законодавства в установленому законом порядку.

Оскільки вимоги в частині відшкодування КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» на користь обласного бюджету м. Чернігова коштів в сумі 63 211,55 грн. відповідачем виконані не були, зазначене зумовило позивача, в інтересах Держави, звернутися з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що висновки позивача є недоведеними та безпідставними про порушення відповідачем законодавства при встановленні працівникам посадових окладів та віднесення видатків на відрядження.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України від 26.01.1993 № 2939-ХІІ «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» (далі по тексту - Закон № 2939) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу першого ст. 1 Закону № 2939 здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю.

Головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні (абзац другий ст. 2 Закону № 2939).

Статтею 4 Закону № 2939 встановлено, що інспектування здійснюється органом державного фінансового контролю у формі ревізії та полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності підконтрольної установи, яка повинна забезпечувати виявлення наявних фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб. Результати ревізії викладаються в акті.

Відповідно до пунктів 1, 6, 7 та 11 ст. 10 Закону № 2939 органу державного фінансового контролю надається, в тому числі, право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); одержувати від службових і матеріально відповідальних осіб об`єктів, що контролюються, письмові пояснення з питань, які виникають у ході здійснення державного фінансового контролю; одержувати від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності, інших юридичних осіб та їх посадових осіб, фізичних осіб - підприємців інформацію, документи і матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань; пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Таким чином, органи державного фінансового контролю, в межах наданих їм повноважень, наділені правом проведення ревізії діяльності суб`єктів господарювання та пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з акту перевірки, на підставі якого було сформовано та направлено КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» Вимогу щодо усунення порушень законодавства, перевіряючими було зазначено певний перелік порушень законодавства.

Щодо ревізії касових операцій та розрахунків з підзвітними особами, в тому числі, щодо видатків на відрядження, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Всупереч вимог п. 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 № 98, впродовж охопленого ревізією періоду працівникам КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» було необґрунтовано виплачено кошти на відрядження на загальну суму 1807,62 грн. (оплата вартості проживання за термін понад 30 календарних днів).

Як зазначає позивач, вищезазначене є порушенням вимог п. 1.2 Порядку складання фінансової та бюджетної звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.01.2012 № 44 (далі - Порядок № 44), ч. 1 ст. 3 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІМ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996) та ч. 1 ст. 58 Бюджетного кодексу України.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу про відрядження від 04.04.2013 року № 5-В, лікар-епідеміолог ОСОБА_3 була відряджена до м. Київ з метою проходження передатестаційного циклу з епідеміології (період відрядження: 15.04.2013-20.05.2013) (а.с.27 Т. 1).

Як вбачається із посвідчення про відрядження, бухгалтерією Центру було оплачено вказаній вище особі витрати на проживання у гуртожитку за весь період проходження передатестаційного циклу (36 днів) в сумі 430,92 грн.

Крім того, на підставі наказу про відрядження від 15.01.2014 № 1-В, завідувача Центру ОСОБА_2 було відряджено до міста Києва з метою проходження спеціалізації з інфекційних хвороб (період відрядження: 16.01.2014 26.06.2014).

Як вбачається з посвідчення про відрядження, бухгалтерією Центру було оплачено вказаній вище особі витрати на проживання у гуртожитку за весь період проходження спеціалізації (5 міс.) в сумі 2130,30 грн.

Відповідно до ст. 122 КЗпП України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при направленні працівників для підвищення кваліфікації з відривом від виробництва за ними зберігається місце роботи (посада) і провадяться виплати, передбачені законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.06.1997 № 695 затверджено Гарантії і компенсації для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки, навчання інших професій з відривом від виробництва (далі по тексту Постанова № 695).

Підпунктом «в» п. 1 Постанови № 695 встановлено для працівників, які направляються для підвищення кваліфікації, підготовки, перепідготовки і навчання інших професій з відривом від виробництва, зокрема, такі мінімальні державні гарантії: виплата добових за кожний день перебування в дорозі у розмірі, встановленому законодавством для службових відряджень. Іногороднім працівникам протягом першого місяця навчання добові виплачуються в розмірі, встановленому законодавством для службових відряджень, а в наступні місяці, до закінчення терміну навчання, тим, хто одержує заробітну плату у розмірі менше 6 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, виплачується стипендія в розмірі 20 відсотків добових.

На час навчання працівники забезпечуються гуртожитком готельного типу. У разі відсутності гуртожитку відшкодування витрат, пов`язаних з наймом житлового приміщення, провадиться в порядку, встановленому законодавством для службових відряджень.

Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 13.03.1998 № 59 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.03.1998 № 218/2658, підприємство за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрати на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98, витрати відрядженим працівникам на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця у готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном (крім витрат на службові телефонні розмови), холодильником, телевізором та інших витрат.

Таким чином, з аналізу вищевказаних норм чинного законодавства вбачається, що нормативно-правовими актами України на роботодавця покладено обов`язок щодо відшкодування працівникові, у випадку його відрядження для підвищення кваліфікації, витрат понесених на проживання.

Одночасно суд звертає увагу, що обмеження щодо виплати компенсації, що сплачується робітнику за не більше ніж 30 календарних днів відрядження стосується виключно добових. Обмежень стосовно виплати особам компенсації за проживання та проїзд діючим законодавством України не встановлено.

Враховуючи наведене, відповідачем при нарахуванні видатків на відрядження не було допущено порушень, а тому висновки ревізорів щодо безпідставно нарахованих та виплачених коштів ОСОБА_2 у сумі 2130,30 гривень, за 5 місяців, та ОСОБА_3 у сумі 430,92 гривні (36 днів) є необґрунтованими.

Щодо дотримання КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» законодавства при встановленні працівникам посадових одкладів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, посадові оклади молодших медичних сестер централізованої імунологічної лабораторії КП «ОЦПБ зі СНІДом» впродовж січня 2014 року - квітня 2016 року визначалися з врахуванням доплат за використання в роботі дезінфікуючих засобів.

Як встановлено судом, посадові особи Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області дійшли висновку про безпідставну виплату відповідачем надбавки молодшим медичним сестрам за використання у своїй роботі диззасобів, у зв`язку із тим, що до додатку № 3.1 до Колективних договорів на 2011-2015 роки не внесено Централізовану імунологічну лабораторію.

Однак, зазначене посилання позивача є необґрунтованим з огляду на наступне.

Постановою Головного державного санітарного лікаря України від 28.01.2002 року № 1 затверджено Державні санітарні правила та норми, гігієнічні нормативи «Правила влаштування і безпеки роботи в лабораторіях (відділах, відділеннях) мікробіологічного профілю ДСП 9.9.5.-080-02», якими передбачено, що в обов`язковому порядку робочі місця працівників лабораторій мають бути облаштовані посудом з дезрозчинами для забезпечення повного знезараження предметів та інструментів, відпрацьованих предметних скелець, обладнання та пристроїв, відпрацьованого матеріалу, оброблення рук, столів, спецодягу, рукавичок, респіраторів, халатів тощо протягом робочого часу та після закінчення проведення досліджень.

Відповідно до пп. 3.4.7 п. 3.4 спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства охорони здоров`я України від 05.10.2005 року № 308/519 «Про впорядкування умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.10.2005 за № 1209/11489 (далі Наказ № 308/519), працівникам (у т. ч. молодшим медичним сестрам), які використовують у роботі дезінфікувальні засоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, установлюється доплата в розмірі 10 відсотків посадового окладу (тарифної ставки).

Положеннями ч. 2 п. 6 Розділу 1 Довідника від 29.12.2004 № 336, затвердженого Міністерством праці та соціальної політики України, визначено, що конкретний перелік посад, обов`язків визначається посадовими інструкціями керівників, професіоналів, фахівців, технічних службовців, які розробляють і затверджують на основі Довідника, роботодавці, ураховуючи конкретні завдання та обов`язки, функції, права, відповідальність працівників цих груп та особливості штатного розпису підприємства установи, організації.

Тобто, працівники бактеріологічних, серологічних, біологічних лабораторій та лабораторій діагностики СНІД-інфекції, які проводять відповідні лабораторні дослідження, мають суворо дотримуватися правил безпеки роботи з живими збудниками інфекційних захворювань, вірусами, що викликають захворювання, зараженим матеріалом, культурами та клітинами хворих тварин із застосуванням дезінфікуючих засобів, що має бути включено до посадових обов`язків цих працівників.

Відповідно до додатку № 3 до Колективних договорів на 2011-2015 рік, 2016-2021 рік за використання в роботі дезінфекційних засобів працівникам (у т. ч. молодшим медичним сестрам), які використовують у роботі деззасоби, а також працівникам, які зайняті прибиранням туалетів, встановлюється доплата в розмірі 10 відсотків посадового окладу (тарифної ставки).

Згідно із зведеною фотографією робочого дня молодшими медичними сестрами Централізованої імунологічної лабораторії у своїй роботі використовуються дезрозчини, відсоток зайнятості у шкідливих умовах становить 66,67 % (а.с.103 Т.1).

Факт використання працівниками вказаної професії у своїй роботі дезрозчинів підтверджується також хронометражем робочого дня (відсоток зайнятості у шкідливих умовах 320 хв.) (а.с.101-102 Т.1)

Крім того, в посадовій інструкції молодшої медичної сестри Централізованої імунологічної лабораторії, затвердженої головним лікарем КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» та погодженої з профспілковим комітетом, вказано, що вказані працівники використовують у своїй роботі дезінфікувальні засоби.

Журналом обліку отримання та використання дезінфікуючих засобів КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» підтверджується факт закупівлі відповідачем деззасобів та антисептичних засобів.

Крім того, головним лікарем КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» було затверджено орієнтовний розрахунок потреби у дезінфекційних, антисептичних засобах лабораторії на місяць на 2015 та 2016 роки.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що вказані обставини є підтвердженням правомірного нарахування та виплати відповідачем молодшим медичним сестрам Централізованої імунологічної лабораторії, впродовж періоду ревізії, доплати за використання в роботі дезінфікуючих засобів на рівні 10 % посадового окладу (тарифної ставки).

Щодо дотримання КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» законодавства при встановленні біологам та лаборантам Централізованої імунологічної лабораторії посадових одкладів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, посадові особи відповідача дійшли висновку про безпідставну виплату відповідачем вищевказаних коштів, у зв`язку із тим, що до додатків № 2.2.3 до Колективного договору № 125 Централізовану імунологічну лабораторію не внесено до підрозділу закладу, працівники яких використовують у своїй роботі речовини, віднесені до алергенів.

Вказані висновки позивача є необґрунтованими та не заслуговують на увагу суду, з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 1 п. 2.4.5 розділу 2 Наказу № 308/519 підвищення посадових окладів (тарифних ставок) працівникам закладів охорони здоров`я та структурних підрозділів, перелік яких наведено у додатку 3, здійснюється на 25 та 15 відсотків у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці.

Як вбачається із п. 2.10 Додатку 3 до Наказу № 308/519 закладами, робота в (на) яких дає право на підвищення посадових окладів (ставок) на 15 відсотків у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці є, зокрема, шкірно-венерологічні диспансери, відділення, палати, кабінети стаціонарів та поліклінік.

Конкретний перелік посад працівників, яким посадові оклади (тарифні ставки) підвищуються у зв`язку зі шкідливими і важкими умовами праці згідно з підпунктами 1 - 9, затверджується керівником закладу, установи за погодженням з профспілковим комітетом у залежності від функціональних обов`язків та обсягу роботи у шкідливих та важких умовах праці (пп. 12 п. 2.4.5 розділу 2 Наказу № 308/519).

Згідно із Свідоцтвом про атестацію робочих місць працівників у імунологічній лабораторії від 25.10.2011 (дійсне до 25.10.2016) Централізована імунологічна лабораторія є структурним підрозділом Обласного центру з профілактики та боротьби зі СНІДом. Біологи та лаборанти лабораторії працюють з хімічними речовинами, зарахованими до алергенів.

Відповідно до додатку № 2 до Колективних договорів на 2011-2015 рік, 2016-2021 рік лікарям та фахівцям з базовою та неповною вищою медичною освітою (додаток 2.3) за використання в роботі хімічних речовин, віднесених до алергенів встановлюється надбавка в розмірі 15 % посадового окладу.

Додатком № 7 до Наказу № 308/519 затверджено перелік хімічних речовин, віднесених до алергенів, робота з якими дає право на підвищення посадових окладів лікарів та фахівців з базовою та неповною вищою медичною освітою на 15 відсотків.

Як вбачається зі змісту вказаного додатку, до вищевказаних речовин, в тому числі, віднесено формальдегід.

Відповідно до паспортів робочого місця лікаря-лаборанта-імунолога, біолога Централізованої імунологічної лабораторії при роботі зі шкідливими хімічними речовинами, вказаний препарат використовується вищевказаними працівниками у своїй роботі (а.с.10, 105 Т.1).

Факт використання працівниками вказаної професії у своїй роботі алергенів підтверджується також хронометражем робочого дня.

Також, в посадових інструкціях лікаря-лаборанта-імунолога, біолога Централізованої імунологічної лабораторії, затвердженої головним лікарем КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» та погодженої з профспілковим комітетом, передбачено роботу вказаної категорії співробітників в шкідливих умовах.

У заключних актах за результатами періодичного медичного огляду працівників від 16.07.2014, від 21.07.2015 та від 01.08.2016 (з додатками), сформованих відповідно до списків працівників, які підлягають періодичним медичним оглядам, КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» зафіксовано наявність осіб із шкідливими і небезпечними факторами роботи, яких рекомендовано направити на амбулаторне лікування та забезпечити путівками на оздоровлення, відповідно до сформованого переліку: п. 3.10.1, 3.10.3.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджено наявність у відповідача робітників, які працюють у шкідливих та важких умовах праці (біологи та лаборанти Централізованої імунологічної лабораторії) і відповідно до наказу № 308/519 мають право на підвищення посадових окладів на 15 %.

Таким чином, КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» правомірно нараховано та виплачено вказаній категорії осіб кошти, а висновки позивача, викладені в акті ревізії щодо вказаних обставин є необґрунтованими.

Також в акті ревізії Управлінням зазначено, що відповідач неправомірно нарахував та виплатив ОСОБА_4 заробітну плату за фактично невідпрацьований час на загальну суму 18 531,74 грн.

Зазначений висновок позивач зробив на підставі графіку та табелю робочого часу вказаного спеціаліста, складеного економістом центру МіО ОСОБА_5 .

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 працює в КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» (в кабінеті «Довіра») за сумісництвом. Основне місце роботи начальник відділу лікувально-профілактичної допомоги та мобілізаційної роботи Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ст. 102-1 КЗпП України працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу.

Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні норми містяться в ст. 19 Закону України від 24.03.1995 № 108/95-ВР «Про оплату праці».

Відповідно до п. 1 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженого спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.06.1993 № 43, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.1993 за № 76 (далі Положення), сумісництвом вважається виконання працівником, крім своєї основної, іншої регулярної оплачуваної роботи на умовах трудового договору у вільний від основної роботи час на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина (підприємця, приватної особи) за наймом.

Для роботи за сумісництвом згоди власника або уповноваженого ним органу за місцем основної роботи не потрібно.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 03.04.1993 № 245 встановлено, що робітники, спеціалісти і службовці державних підприємств, установ і організацій мають право працювати за сумісництвом, тобто виконувати, крім своєї основної, іншу роботу на умовах трудового договору. На умовах сумісництва працівники можуть працювати на тому ж або іншому підприємстві, в установі, організації або у громадянина у вільний від основної роботи час (п. 1 Постанови).

Згідно із п. 2 Постанови тривалість роботи за сумісництвом не може перевищувати чотирьох годин на день і повного робочого дня у вихідний день. Загальна тривалість роботи за сумісництвом протягом місяця не повинна перевищувати половини місячної норми робочого часу.

Відповідно до п. 5 Положення оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу.

Так, документами первинного бухгалтерського обліку, які відображають фактично відпрацьовані години є табель обліку робочого часу.

Табель обліку робочого часу це не тільки форма первинної облікової документації, а й документ, необхідний для обліку використання робочого часу працівників, а також для контролю за дотриманням установленого режиму роботи, розрахунків із працівниками по заробітній платі та отримання інформації про відпрацьований час, який підписується керівником даної установи. Табель обліку використання робочого часу це поіменний список усіх працівників з відмітками навпроти кожного прізвища про використання ним робочого часу протягом облікового періоду, який заповнюється працівником, якому доручено його ведення.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи доказів, протягом 2012-2014 років ОСОБА_4 зверталася до начальника Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації із заявами про встановлення індивідуального графіку роботи.

У зв`язку із наведеним, начальником Управління охорони здоров`я були прийняті накази, якими ОСОБА_4 встановлено вищевказаний індивідуальний графік роботи.

Вказане підтверджується також листом Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації від 23.05.2016 року № 10-40/2168 (а.с.117-118 Т.1).

Факт перебування ОСОБА_4 у зазначений вище робочий час за основним місцем роботи підтверджується табелями обліку робочого часу та графіками роботи працівників Управління охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації.

Кім того, ОСОБА_4 працювала протягом 2013-2016 років за сумісництвом в кабінеті «Довіра» МІО КЗ «ОЦПБ зі СНІДом».

У зв`язку із наведеним, відповідачем було сформовано та затверджено графік роботи ОСОБА_4 , в якому відображено режим роботи лікаря.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що табелювання відпрацьованого ОСОБА_4 часу не перевищує половину норми робочого часу і відповідає 0,5 ставки лікаря-терапевта, як зазначено в її заяві, наказі про прийом на роботу за сумісництвом № 15-ОС від 12.12.2005 та відповідає п. 2 Постанови.

Відповідно до ст. 12 Закону № 2939 службові особи органу державного фінансового контролю зобов`язані суворо додержувати Конституції України, законів України, прав та інтересів громадян, підприємств, установ і організацій, що охороняються законом. За невиконання або неналежне виконання службовими особами органу державного фінансового контролю своїх обов`язків вони притягаються до дисциплінарної та кримінальної відповідальності відповідно до чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що не зважаючи на неправильно складений графік роботи кабінету «Довіра», бухгалтером КЗ «ОЦПБ зі СНІДом» під час здійснення розрахунку заробітної плати ОСОБА_4 було використано наявний табель обліку використаного робочого часу та нараховано вказаному працівникові кошти за фактично відпрацьований час виходячи з 3 год. 36 хв. за день за всі роки перевірки.

Аналіз наведених положень дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції дійти висновку, що даний адміністративний позов не підлягає задоволенню, а тому доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу суду.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції доходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 18 січня 2017 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Лічевецький