Справа № 754/10813/19
Суддя: Панченко О. М.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/384/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Києва про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції м. Києва про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення. Позовна заява обґрунтована тим, що 21.07.2019 року було винесено постанову серії ЕАВ №1348262 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено відносно нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Відповідно до оскаржуваної постанови позивач 21.07.2019 року о 01 год. 05 хв. керував автомобілем «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по вул. В. Васильківська, 60, без ввімкненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 ПДР. Позивач вказує, що погоджується з тим, що ближнє світло фар в його авто не було ним увімкнено, проте, він пояснив, що дані дії ним було вчинено не навмисно, оскільки з місця водія при увімкненій приборній панелі управління, різницю між увімкненими габаритними вогнями та ближнім світлом не помітно, а автомобіль рухався по добре освітленій ділянці дороги, крім того, на автомобілі були увімкнені габаритні вогні. А тому, дії інспектора, позивач вважає протиправними, а постанову незаконною, та вважає, що постанова винесена сержантом поліції Новіковим А.А. підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.07.2019 року головуючим по даній справі визначено суддю Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26.07.2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, з наданням позивачу терміну для усунення недоліків.

31.07.2019 року ОСОБА_1 було подано до канцелярії суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 26.07.2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.08.2019 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Розгляд справи було призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження разом з копією позову та додатків до нього, а також інформацією про процесуальні права та обов`язки була надіслана відповідачу 09.08.2019 року.

Як вбачається з відмітки про отримання документів - уповноваженою особою відповідача ухвалу суду про призначення розгляду справи у спрощеному позовному провадженні разом з позовною заявою та доданими до не додатками отримано 14.08.2019 року, однак у встановлений судом строк відзив на позов відповідачем подано не було.

Так само не було направлено на адресу суду заяв або заперечень проти розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.6 ст.162 КАС України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з постанови серії ЕАВ № 1348262 від 21.07.2019 року, 21.07.2019 року о 01 год. 01 хв. в м. Києві по вул. В. Васильківська, 60 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «КІА» д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімненого ближнього світла фар у темну пору доби, чим порушив п. 19.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП. У зв`язку з чим ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За правилами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. 19.1 а) Правил дорожнього руху України - у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Як вказує позивач у своєму позові, підставою звернення до суду з даним адміністративним позовом є те, що інспектором при винесенні оскаржуваної постанови не вірно застосовано норму закону та притягнуто його до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення, хоча, рух без увімкнених фар має регулюватися ст. 125 КУпАП, як за «інші порушення правил дорожнього руху», що тягне за собою вид адміністративного стягнення - попередження.

Позивач вказує, що ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку, проте, його транспортний засіб рухався прямо без будь - якої зміни напрямку руху.

Тобто, з наведених в позовній заяві ОСОБА_1 обґрунтувань щодо скасування постанови серії ЕАВ № 1348262 є те, що він під час керування транспортним засобом рухався прямо, а ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами лише при початку руху чи зміні його напрямку, а за дане правопорушення відповідальність має бути встановлена ст. 125 КУпАП, яка тягне за собою накладення адміністративного стягнення у вигляді попередження, а не штрафу, як це було здійснено відповідачем по справі.

Проте, дане трактування позивачем норм законодавства не відповідає дійсності, оскільки п. 19.1 Правил дорожнього руху України чітко передбачено, що під час руху у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла. За порушення даних вимог Правил дорожнього руху передбачено відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП - порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Що стосується посилань позивача на те, що відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП можлива лише при початку руху чи зміні його напрямку, то з даної норми закону вбачається, що дані значення стосуються попереджувальних сигналів.

Враховуючи, що позивачем свою провину в скоєному 21.07.2019 року адміністративному правопорушенні, за що відносно нього складено постанову серії ЕАВ № 1348262 - фактично визнано, будь - які докази на спростування вини останнього, в матеріалах справи відсутні, тому суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та необґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши наведені позивачем доводи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, ч. 3 ст. 122 , 222, 251, 265, 283 КУпАП, ст.ст. 9, 77, 242-246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Києва про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.М. Панченко