Справа № 826/6750/18
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6750/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко І.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді: Кучми А.Ю.

суддів: Бєлової Л.В., Лічевецького І.О.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2019 у справі (розглянута в порядку спрощеного провадження) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій, зобов`язання призначити пільгову пенсію,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просить суд:

- визнати відмову Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 на пільгових умовах за списком №2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ протиправною;

- зобов`язати Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 на підставі п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, починаючи з 05.02.2018 року, зарахувавши до пільгового стажу за списком №2 період навчання з 01.09.1977 р. по 22.06.1981 р., період роботи з 17.08.1981 р. по 01.11.1981 р., та з 17.02.1984 р. по 26.01.1986 р. в Рефрижераторному вагонному депо Фастів, період роботи з 29.03.1986 р. по 15.09.1986 р., з 07.11.1986 р. по 01.10.1987 р., з 11.11.1987 р. по 15.06.1988 р. в Мурманському траловому флоті, період роботи з 03.10.1988 р. по 27.11.1995 р. ДО Комбінат «Прогрес».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач має право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Звернувшись до відповідача з необхідними документам для призначенням пенсії йому було протиправно відмовлено у призначені пенсії, оскільки до спеціального стажу не враховано періоди роботи, що мають враховуватись. Позивач вважає протиправною таку відмову та звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з відзивом на адміністративний позов, вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не відповідають законодавству з тих підстав, що у позивача не має достатнього спеціального стажу роботи. Зокрема зазначає, що чинним законодавством передбачено, що до пільгового стажу зараховуються виключно періоди роботи на відповідних посадах або за професіями, передбаченими відповідними Списками, а тому позивачу до пільгового стажу не було зараховано період навчання за спеціальністю та період роботи з 03.10.1988 по 27.11.1993 в ДО «Комбінат Прогрес», оскільки надана позивачем довідка складена не належним чином. Крім того, відповідачем було зазначено, що вказані періоди було зараховано позивачу до загального страхового стажу.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2019 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано відмову Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві в зарахуванні до пільгового стажу за списком №2 період навчання в Київському технікумі залізничного транспорту з 01.09.1977 по 22.06.1981 протиправною; та зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи за списком № 2 період навчання в Київському технікумі залізничного транспорту з 01.09.1977 по 22.06.1981, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивачем вказується на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи. Крім того, позивачем зазначається, що судом зроблено хибні висновки щодо відсутності підстав для включення до пільгового стажу період роботи з 17.08.1981 по 01.11.1981, та з 17.02.1984 по 26.01.1986 в Рефрижераторному вагонному депо «Фастів», період роботи з 29.03.1986 по 15.09.1986, з 07.11.1986 по 01.10.1987, з 11.11.1987 по 15.06.1988 в Мурманському траловому флоті, період роботи з 03.10.1988 по 27.11.1995 в ДО Комбінат «Прогрес».

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідачем зазначається на неповне дослідження судом першої інстанції обставин справи. Крім того, відповідачем зазначається, що період навчання управлінням включено до загального стажу, тоді як підстави для зарахування такого до пільгового стажу відсутні в силу не включення здобутої професії до Списку № 2. Також відповідачем в апеляційній скарзі надано оцінку відсутності права у позивача на включення до пільгового стажу періоду роботи з 17.08.1981 по 01.11.1981, та з 17.02.1984 по 26.01.1986 в Рефрижераторному вагонному депо «Фастів», період роботи з 29.03.1986 по 15.09.1986, з 07.11.1986 по 01.10.1987, з 11.11.1987 по 15.06.1988 в Мурманському траловому флоті, період роботи з 03.10.1988 по 27.11.1995 в ДО Комбінат «Прогрес», однак в цій частині судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ОСОБА_1 , звернувся до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою від 05.02.2018 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 згідно ст. 13 закону України «Про пенсійне забезпечення».

Листом від 22.03.2018 №15395/07 Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України у м. Києві відмовило позивачу у призначенні пільгової пенсії. В обґрунтування підстав відмови у призначенні пенсії зазначено, що у позивача не має достатнього спеціального стажу роботи.

Згідно наданих до матеріалів справи відповідачем розпоряджень з пенсійної справи ОСОБА_1 наявний страховий стаж становить 32 роки 9 місяців 22 днів, з них на роботах з шкідливими та важкими умовами праці за списком № 2 - 4 років 1 місяців 12 днів. При цьому період навчання та роботи в ДО Комбінат «Прогрес» (з 03.10.1988 по 27.11.1995) було зараховано не до пільгового стажу, а до загального страхового стажу.

Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та такою, що не відповідає вимогам діючого законодавства, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання підлягає включенню до пільгового стажу, оскільки отримавши спеціальність «ізотермічний рухомий склад і холодильне господарство» за кваліфікацією «технік-електромеханік» у Київському технікумі залізничного транспорту, а 17.08.1981 року позивач протягом трьох місяців був прийнятий на роботу «механиком рефрижераторного поезда».

Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці, однак позивачем не підтверджено проведення атестації робочого місця позивача, також відсутні документи на підтвердження характеру виконуваних позивачем робіт.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Тобто, право на отримання пенсії в Україні є конституційним правом громадянина України.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до п.1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1), заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Згідно п.п. 1 та 2 п.2.1 Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року N 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за N 785/25562 (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Відповідно до пунктів 1-3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі за текстом Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно п.20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

Згідно з п. «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини стажу із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зниженням пенсійного віку для чоловіків на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Статтею 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах:

a) а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством;

б) особам, які не мають повного стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до ст.12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Щодо зарахування до пільгового стажу позивача за списком №2 періоду роботи з 03.10.1988 р. по 27.11.1995 р. в ДО Комбінат «Прогрес» колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у період з 03.10.1988 р. по 27.11.1995 р. працював в Державній організації Комбінат «Прогрес» на посаді «машиніст холодильних установок 4 розряду компресорного цеху», що підтверджується записами у трудовій книжці №13-14, копією довідки №565 від 02.12.2016 р., копіями наказів №131 від 03.10.1988 р. та №118 від 27.11.1995 р., що видані ДО Комбінат «Прогрес».

Як вбачається із доводів апеляційної скарги, що є ідентичними доводам позовної заяви, професія «машиніст холодильних установок» передбачена Списком №2 розділом ХХХІІ «Загальні професії», затвердженого постановою КМ СРСР від 22.08.1956 року №1173, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10 та постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, а отже він має право на зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу за списком №2.

Поряд із цим, пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 року № 383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року №1451/11731, при визначенні права на пільгову пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи.

Як вбачається із змісту розділу ХХХІІ «Загальні професії» Списку №2 виробництв, цехів професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, а також затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року №10, та постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року №162, право на призначення пенсії на пільгових умовах мають машиністи холодильних установок, що обслуговують аміачно-холодильні установки.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за N 1451/11731 (далі - Порядок №383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати:

- трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи;

- виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці;

- у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці вказується: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктами 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, позивач, у період роботи з 03.10.1988 року по 27.11.1995 року перебував на посаді «машиніст холодильних установок 4 розряду компресорного цеху» на Комбінаті «Прогрес».

Відтак, у трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, оскільки зазначено лише назву посади, яку обіймав позивач, у період з 03.10.1988 по 27.11.1995, без визначення характеру умов праці та без посилання на пункт, розділ, підрозділ Списку №2, який затверджений постановами Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що необхідною умовою для призначення пільгової пенсії є подання пенсіонером уточнюючої довідки, в якій зокрема, вказується інформація про характер роботи, зазначається період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана ця довідка.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року №21-183а13, постанові Верховного Суду від 22 листопада 2018 року №678/10/15-а, ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26 вересня 2017 року №К/800/3191/16.

Всупереч вказаних норм, позивачем подано уточнююча довідка, яка не відповідає вимогам Порядку №637.

Щодо доводів позивача, з приводу шкідливого характеру умов праці позивача в зазначений період роботи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

З аналізу норм Закону №1788-ХІІ та Порядку проведення атестації вбачається, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права викладено раніше Верховним Судом України, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року (справа № 21-183а13), та Верховним Судом, зокрема, у постанові від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14) та від 06 вересня 2018 року (справа №599/1425/16-а).

Відтак, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Як вбачається з наданих доказів та вірно встановлено судом першої інстанції, позивачем не надано доказів, які б підтверджували проведення атестації робочого місця позивача, також відсутні документи на підтвердження характеру виконуваних позивачем робіт.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що надані позивачем докази не даю підстав для включення періоду роботи з 03.10.1988 р. по 27.11.1995 р. на посаді «машиніст холодильних установок» на Комбінаті «Прогрес» до пільгового стажу роботи по списку №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду роботи з 17.08.1981 по 01.11.1981, та з 17.02.1984 по 26.01.1986 в Рефрижераторному вагонному депо Фастів, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки дійсно, вказаний період роботи включено відповідачем до пільгового стажу, відтак відсутні підстави для повторного включення даного періоду роботи позивача до пільгового стажу за списком №2.

Щодо зарахування до пільгового стажу за списком №2 періоду навчання в Київському технікумі залізничного транспорту з 01.09.1977 по 29.06.1981, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з п. д ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Як вбачається з матерів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у період з 01.09.1977 р. по 29.06.1981 р. навчався за спеціальністю «ізотермічний рухомий склад і холодильне господарство» та здобув кваліфікацію «технік-електромеханік» у Київському технікумі залізничного транспорту, а 17.08.1981 року позивач прийнятий на роботу «механиком рефрижераторного поезда».

При цьому, перерва між днем закінчення позивачем навчання і днем зарахування його на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зарахувати період навчання позивача та період проходження виробничої практики (з 01.09.1977 р. по 29.06.1981 р.) до пільгового стажу.

З огляду на викладене, колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, що станом на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії (05.02.2018 р.) зарахуванню до пільгового стажу підлягали такі періоди з 01.09.1977 р. по 29.06.1981 р. навчання в Київському технікумі залізничного транспорту, з 17.08.1981 р. по 01.11.1981 р. та з 17.02.1984 р. по 26.01.1986 р. в Рефрижераторному вагонному депо Фастів; з 29.03.1986 р. по 15.09.1986 р., з 07.11.1986 р. по 01.10.1987 р., з 11.11.1987 р. по 15.06.1988 р. в Мурманському траловому флоті.

Відтак, загальний пільговий стаж позивача за списком №2 становить 7 років 11 місяців 4 дні.

Згідно з п.»б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівники, які мають не менше половини стажу із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зниженням пенсійного віку для чоловіків на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи (ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Враховуючи вищевикладене, позивач має право на призначення пільгової пенсії за списком №2 із зменшенням пенсійного віку на 3 роки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

На момент звернення позивача із заявою про призначення пільгової пенсії йому виповнилося 56 років, та він мав не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, та загальному стажу роботи 32 роки і 9 місяців, відтак, судом першої інстанції зроблено вірні висновки, що станом на момент звернення позивач не набув права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до п.1 ч.2 чт. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування», таке право на призначення пільгової пенсії позивач здобув при досягненні 57 річного віку, тобто після 20.07.2018 року.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 липня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Текст постанови виготовлено: 29.10.2019.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

Л.В. Бєлова

І.О. Лічевецький