Справа № 214/3738/18
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2019-09-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/3738/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 вересня 2019 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

при секретарі судового засідання Звада Л.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження адміністративну справу №214/3738/18 за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Міщенко Вероніка Василівна до інспектора роти 3 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кривошеєва Антона Олеговича, третя особа - Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та визнання дій протиправними, -

ВСТАНОВИВ:

12.06.2018 року адвокат Міщенко В.В. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовною заявою, яку було уточнено 14.08.2018 року, в якій просить: скасувати постанову інспектора роти 3 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кривошеєва А.О. серії ВР №163698 від 03.06.2018 року та закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; визнати протиправними дії інспектора роти 3 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кривошеєва А.О. по доставці ОСОБА_1 02.06.2018 року до Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, буд.71; визнати протиправними дії інспектора роти 3 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кривошеєва А.О. по затриманню та триманню ОСОБА_1 з 02.06.2018 року 22-20 год. до 03.06.2018 року 03-00 год.; визнати протиправними дії інспектора роти 3 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кривошеєва А.О. по вилученню у ОСОБА_1 02.06.2018 року о 22-20 год. посвідчення водія НОМЕР_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 03.06.2018 року о 03-00 годин за адресою: м. Кривий Ріг, пр. Поштовий, буд.71, в приміщенні Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області інспектор Кривошеєв А.О. виніс постанову серії ВР №163698 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП із застосуванням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. Відповідно до змісту постанови, 02.06.2018 року о 22-10 годин водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 у темну пору доби з несправною лампою лівої фари в режимі ближнього світла, в ході перевірки документів водій не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п.2.1а, 31.4.3в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП. Проте, представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 на вимогу інспектора 02.06.2018 року о 22-10 годин пред`явив для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_1 . При цьому, відповідач в усній формі вказав на доцільність винесення вказаної постанови у зв`язку з тим, що за реквізитами наданого ОСОБА_1 посвідчення в електронній базі зареєстрована інша особа, а за позивачем зареєстроване попереднє посвідчення. На думку представника позивача, інспектор при винесенні постанови безпідставно прийняв до уваги виключно відомості електронної бази без врахування оригіналу наданого ОСОБА_1 посвідчення, а також, без з`ясування достовірності відомостей в електронній базі, інших обставин адміністративного правопорушення, вини позивача у його вчиненні, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Всі пояснення, зауваження та клопотання ОСОБА_1 інспектором були залишенні без уваги або задоволення та за відсутності події та складу адміністративного правопорушення безпідставно винесено зазначену постанову. Представник позивача стверджує, що ОСОБА_1 02.06.2018 року керував транспортним засобом за наявності при собі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке він на вимогу інспектора пред`явив для перевірки. Також, представник вважає незаконними дії відповідача по доставці ОСОБА_1 02.06.2018 року до КВП ГУНП в Дніпропетровській області, затримання його до 03-00 годин 03.06.2018 року та вилучення у нього посвідчення водія до 05.06.2018 року, оскільки вказані дії вчиненні з порушенням вимог ст.ст.259, 260, 261, 265, 265-1 КУпАП. Враховуючи викладене, представник позивача вважає оскаржувану постанову такою, що ґрунтується на припущеннях та суперечить вимогам діючого законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з пред`явленими позовними вимогами, в порядку ст.47 КАС України, 24.07.2018 року, відповідач - інспектор Кривошеєв А.О. подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у зв`язку із законністю та обґрунтованістю винесеної ним постанови. Свої заперечення мотивував тим, що 02.06.2018 року ним під час патрулювання було помічено транспортний засіб Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 , в м. Кривому Розі по вул. Пушкіна, буд.4 під керуванням водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем у темну пору доби з непрацюючою лампою лівої фари в режимі ближнього світла. В ході перевірки посвідчення водія по базі АРМОР виявлено, що водійське посвідчення, пред`явлене ОСОБА_1 належить іншій особі, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Водієм було порушено вимоги п.п.2.1а, 31.4.3в ПДР України. Відповідач зазначає, що за результатами розгляду адміністративної справи, ним 03.06.2018 року винесено постанову серії ВР №163698, якою застосовано до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Також, відповідач стверджує, що роз`яснив ОСОБА_1 порядок та строки оскарження винесеної ним постанови, але він не забажав скористатися усіма правами, передбаченими ст.268 КУпАП. Окрім того, інспектор Кривошеєв А.О. не погоджується з твердженням позивача з приводу того, що його незаконно було затримано та доставлено до КВП ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки ним, після виявлення невідповідності водійського посвідчення даним бази АРМОР, було запропоновано ОСОБА_1 проїхати до вказаної установи для подальшого розгляду справи, на що позивач погодився добровільно. Щодо твердження позивача про незаконне вилучення у нього відповідачем посвідчення водія, інспектор вказує, що вказане посвідчення було вилучене у приміщенні КВП ГУНП в Дніпропетровській області не ним, а слідчим цього відділу поліції. Отже, відповідач вважає, що винесена ним постанова відповідає вимогам чинного законодавства, є законною та обґрунтованою та не підлягає скасуванню.

На підставі розпорядження заступника керівника апарату Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №25 від 21.01.2019 року у зв`язку з закінченням 17.01.2019 року строку повноважень судді Хомініч С.В. , за результатами повторного автоматизованого розподілу в порядку п.2.3.2, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу передано в провадження судді Черновій Н.В.

Ухвалою суду від 22.03.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Інших процесуальних дій судом не вчинялось.

Позивач та його представник правом на участь в судовому засіданні не скористались, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розгляд справи провести за відсутності відповідача.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу без сторін на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши письмові докази по справі, оглянувши відеозапис, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, суд прийшов до таких висновків.

Так, судом встановлено, що 03.06.2018 року інспектором поліції Кривошеєвим А.О. винесено постанову серії ВР №163698 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, у зв`язку з порушенням ним п.п.2.1а, 31.4.3в ПДР України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. в дохід держави (а.с.209).

Винесення оскаржуваної позивачем постанови мотивовано тим, що 02.06.2018 року о 22-10 годин водій ОСОБА_1 , керував автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 у темну пору доби з несправною лампою лівої фари в режимі ближнього світла, в ході перевірки документів встановлено, що водій не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п.2.1а, 31.4.3в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч.3 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.213, ст.ст.222, 258 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, в порядку скороченого провадження, тобто без складання протоколу про адміністративне правопорушення з винесенням постанови по справі про адміністративне правопорушення за результатами її розгляду на місці вчинення правопорушення. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити в тому числі найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

З оскаржуваної постанови видно, що ОСОБА_1 ставиться в провину те, що 02.06.2018 року о 22-10 годин він, керував автомобілем Renault Megane, д.н.з. НОМЕР_2 у темну пору доби з несправною лампою лівої фари в режимі ближнього світла, в ході перевірки документів встановлено, що він не мав при собі посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.п.2.1а, 31.4.3в ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

Так, пунктом 2.1а ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 31.4.3в ПДР України встановлено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності зовнішніх світлових приладів, а саме , якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Частина 1 статті 121 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП встановлено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Разом з цим, відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Згідно з ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана, по-перше, встановити склад правопорушення, яким відповідно до статті 9 КУпАП є протиправна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, з урахуванням положень ст.252 КУпАП, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Так, як видно з матеріалів справи, ОСОБА_1 02.06.2018 року притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема, за ч.1 ст.126 КУпАП за керування транспортним засобом без посвідчення водія відповідної категорії.

При цьому, відповідно до копії рапорту оператора 102 пульту №38 Шевченка, 02.06.2018 року о 23-07 годин, ним отримано повідомлення, що 02.06.2018 року о 23-04 годин за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Пушкіна, буд.4, працівником екіпажу Буран 314 затримано чоловіка, у якого виявлено посвідчення водія з ознаками підробки (а.с.48).

02.06.2018 року вказане повідомлення зареєстровано в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події за №13480 та розглянуто керівництвом слідчого відділу Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Як видно з висновків за результатами розгляду повідомлення від 20.06.2018 року, виходом на місце при опитуванні ОСОБА_1 , останній пояснив, що водійське посвідчення він отримав у 2003 році. Під час перевірки вказаного твердження, встановлено, що ОСОБА_1 28.05.2003 року в Криворізькому МРЕВ отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорія «В», «С» (а.с.45, 46).

Окрім того, під час дослідження матеріалів справи судом встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на автомобіль Renault Megane Scenic, д.н.з. НОМЕР_2 , кузов НОМЕР_3 року випуску, об`єм двигуна 1,8 куб.см., що підтверджується копією технічного паспорту серії НОМЕР_4 на вказаний автомобіль (а.с.15-16).

Також, на ім`я ОСОБА_1 Криворізьким МРЕВ 28.05.2003 року видано посвідчення водія серії НОМЕР_1 , категорія «В», «С» (а.с.17-18).

Наявність у ОСОБА_1 вказаного посвідчення водія, також, підтверджується повідомленням територіального сервісного центру №1243 регіонального сервісного центу в Дніпропетровській області Міністерства внутрішніх справ України №31/4-1243-К-35 від 05.06.2018 року, відповідно до якого згідно з записом №466 в книзі видачі посвідчень водія НОМЕР_5, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 28.05.2003 року Криворізьким МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області видано посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на право керування транспортними засобами категорії «В», «С» (а.с.19).

При цьому, в підтвердження отримання посвідчення водія та успішного складення іспиту для його отримання, ОСОБА_1 надано до суду низку копій документів, зокрема, свідоцтво НОМЕР_6, що підтверджує успішне проходження ним програми підготовки водія транспортних засобів, екзаменаційні картки водія з додатком до них, талон серії АВП №585159 до посвідчення водія (а.с.20-24).

Отже, судом достеменно встановлена наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія на момент зупинення його працівниками поліції 02.06.2018 року та винесення щодо нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. На думку суду, інспектор Кривошеєв А.В., розглянув справу без дотримання вимог ст.280 КУпАП, а саме не встановив, чи присутній в діях позивача склад адміністративного правопорушення та належним чином не дослідив наявні докази в підтвердження чи спростування вини останнього, передчасно прийнявши рішення про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у вигляді штрафу, розміром 425,00 грн.

Окремо, суд звертає увагу, що нормами ч.2 ст.258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У відповідності до ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Разом з цим, згідно ч.5 ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст.256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо нього, інспектор поліції не надав жодних доказів його вчинення, не з`ясував достовірність відомостей в електронній базі з приводу наявності у нього посвідчення водія та відмовив або залишив без задоволення усі клопотання позивача, не приймаючи до уваги невизнання останнім своєї вини.

Зважаючи на те, що відповідачем, не надано до суду будь-яких доказів вини позивача, суд приходить до висновку, що жодним доказом наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП в діях ОСОБА_1 встановлена не була.

Отже, інспектором патрульної поліції при виявлені правопорушення, фіксації правопорушення, формуванні доказової бази (матеріалів справи), розгляду справи про адміністративне правопорушення не дотримано вимог ст.258 КУпАП, оскільки після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

При цьому, суд бере до уваги і те, що в постанові про накладення адміністративного стягнення, складеного щодо ОСОБА_1 в графі 8 «До постанови додаються», де зазначаються докази, які додаються до матеріалів справи на підтвердження вини особи у вчиненні нею правопорушення, зазначено: «пояснення ОСОБА_1 », при вивченні яких встановлено, що він свою вину у вчиненні правопорушення не визнав, як за ч.1 ст.121, так і за ч.1 ст.126 КУпАП (а.с.51-52, 67-68, 209).

За змістом ч.5 ст.258 КУпАП, інспектор патрульної поліції був зобов`язаний скласти протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , з урахуванням того, що особа заперечувала факт вчинення правопорушень та для збереження доказу правопорушень, оскільки протокол про адміністративне правопорушення, відповідно до ст.251 КУпАП є доказом вчинення правопорушення із зазначенням тих матеріалів, що до нього додаються (рапорт, пояснення, цифровий носій відеозапису, тощо), однак такі докази зібрані не були.

Відповідно до ч.2 ст.69 КАС України, докази суду надають особи, які беруть участь у справі. При цьому, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Положеннями ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких пояснень на позовну заяву чи інших доказів заперечення на позовну заяву не надав, отже, правомірність оскаржуваної постанови не довів.

У справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП Конституційний Суд України в своєму рішенні від 26.05.2015 року №5-рп/2015 зазначив, що провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи). За загальним правилом фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення уповноваженою посадовою особою протоколу про його вчинення.

Суд зазначав у наведеному Рішенні, що КУпАП визначає систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності (п.2.2 Рішення).

Також Суд у наведеному Рішенні аналізує можливість притягнення особи до відповідальності у так званому скороченому провадженні. При цьому Суд вказує, що скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення.

Тобто, позиція Суду полягає у тому, що навіть у випадку, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, стадія фіксації адміністративного правопорушення та формування матеріалів справи є обов`язковою і має передувати такому розгляду справи.

За таких обставин суд вважає, що факт вчинення ОСОБА_1 правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, відповідачем не доведений, оскільки будь-яких матеріалів справи та доказів ним не зібрано, а тому постанова підлягає скасуванню.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Посилання на докази, що підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень в оскаржуваній постанові відсутні.

З огляду на те, що посадова особа самостійно визначила, які докази є достатніми, такі дії є порушенням ч.1 ст.252 КУпАП щодо оцінки доказів.

Враховуючи наведене, суд вважає висновки інспектора поліції про порушення позивачем ПДР припущеннями та такими, що не підтверджені фактичними даними для доказування вини особи, оскільки обставини, з якими закон пов`язує настання цих подій, відповідачем не доведені.

На підставі викладеного в судовому засіданні встановлено, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів правомірність винесення оскаржуваної постанови в справі про адміністративні правопорушення.

Приписами ст.129 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, задекларовано, що основними засадами судочинства, серед іншого, є змагальність та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Враховуючи вищевказані вимоги та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 року "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011р.; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015р.; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15.02.2013р.

Згідно з п.2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України №5-рп/2015 від 26.05.2015 року у справі № 1-11/2015, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією межах і відповідно до законів України (ч.2 ст.6 Основного Закону України).

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Наведене свідчить, що під час винесення постанови інспектор поліції порушив норми чинного законодавства, які гарантують особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини та докази, суд приходить до висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вимоги КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи дії відповідача на відповідність вищевказаним критеріям, суд приходить до висновку, що приймаючи оскаржувану постанову в справі про адміністративне правопорушення, посадовою особою її не було мотивовано та не дотримано встановленого законом порядку її винесення, а тому вона підлягає скасуванню у судовому порядку.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що позиція позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, нічим не спростовується, відповідачем при винесенні рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не були дотримані положення КУпАП щодо необхідності з`ясування всіх обставин справи, а тому суд вважає, що постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу є протиправною та підлягає скасуванню.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України при обґрунтованості заявлених вимог щодо наявності підстав для скасування рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд уповноважений закрити справу про адміністративне правопорушення, а тому з метою повного відновлення прав позивача суд вважає необхідним закрити справу про адміністративне правопорушення щодо нього.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій, дотримання порядку їх вчинення та законність прийнятого рішення, а права й інтереси позивача порушено, та враховуючи, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв з порушенням вимог КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а винесена ним постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Що стосується вимог представника позивача про визнання протиправними дій відповідача по доставці ОСОБА_1 02.06.2018 року до КВП ГУНП в Дніпропетровській області, затримання його до 03-00 годин 03.06.2018 року та вилучення у нього посвідчення водія до 05.06.2018 року, суд зазначає таке.

Згідно з ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною 2 ст.9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства: дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм; бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України; рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із прийняттям відповідачем рішення, а не з виконанням ним своїх функцій та повноважень, суд вважає, що достатнім та ефективним способом захисту порушених прав позивача є скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 03.06.2018 року серія ВР №163698 та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Самі по собі дії відповідача не тягнуть для позивача настання будь-яких негативних наслідків, відповідно, такий спосіб захисту, як визнання їх незаконними, жодним чином не сприятиме відновленню прав позивача, а тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї вимоги позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ч.1 ст.139 КАС України, суд враховує ухвалення рішення на користь позивача, звільненого від сплати судового збору на підставі ст.288 КУпАП, тому судові витрати підлягають компенсації за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Підстави, визначені ст.371 КАС України, для звернення судового рішення до негайного виконання, відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 9, п.10 ч.6 ст.12, ст.ст.72-79, 162, п.2 ч.1, ч.3 ст.241, ст.ст.242, 244-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Міщенко Вероніка Василівна до інспектора роти 3 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Кривошеєва Антона Олеговича, третя особа - Управління патрульної поліції в місті Кривому Розі Департаменту патрульної поліції про скасування постанови та визнання дій протиправними - задовольнити частково.

Постанову серії ВР №163698 від 03.06.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП, винесену інспектором роти 3 батальйону 1 полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Кривошеєвим Антоном Олеговичем - скасувати, а справу закрити.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом 10 днів з дня його ухвалення через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку, передбаченому ст.286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Чернова