Справа № 810/4050/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №810/4050/17

адміністративні провадження №К/9901/55093/18, К/9901/56714/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши касаційні скарги Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест еліт груп" на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2015 року у складі колегії суддів: Петрика І.Й., Собківа Я.М., Бабенка К.А. та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест еліт груп" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у складі судді Лисенко В.І. та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року у складі колегії суддів: Петрика І.Й., Собківа Я.М., Бабенка К.А. у справі № 810/4050/17 за позовом Приватного підприємства інженерно-будівельний центр "Споруда" до Міністерства юстиції України, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінвест еліт груп", Ірпінська міська рада, про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємство інженерно-будівельний центр "Споруда" (надалі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до Міністерства юстиції України (надалі по тексту - відповідач) в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача від 02.10.2017 № 3085/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" повністю.

-зобов`язати відповідача вчинити дії щодо поновлення скасованих оскаржуваним наказом реєстраційних дій, і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2017 № 33525954, прийнятого державним реєстратором Ірпінської міської ради Київської області Буржимською С.А., запису про право власності №18667265, та запису про відкриття розділу № 109, внесених на підставі цього рішення, що були скасовані на підставі наказу Міністерства юстиції України від 02.10.2017 №3085/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 02.10.2017 № 3085/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень" повністю.

В іншій частині задоволення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, Міністерство юстиції України подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційні скарги обґрунтовано тим, що судом першої інстанції було надано оцінку усім твердженням позивача, прийнято до уваги доводи і заперечення відповідача, тому суд дійшов вірних висновків, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінвест еліт груп" подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 та змінити мотивувальну частину рішення Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2018, виключивши з неї речення:

- "У подальшому, вказаний договір був продовжений рішенням Ірпінської міської ради від 20.12.2013 до 04.06.2023";

- "Вказані земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1".

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що апеляційний суд у мотивувальній частині оскаржуваного рішення не навів жодного правового обґрунтування, що спростовує аргументи та висновки суду першої інстанції, вказавши лише перелік норм процесуального та матеріального права, які на його думку порушені суд, без конкретизації допущених порушень окремо стосовно кожної з перелічених норм.

Також заявником в касаційній скарзі наголошено на тому, що судом першої інстанції помилково вказано у рішенні місце розташування належних ТОВ "Будінвест Еліт Груп" земельних ділянок в межах міста Ірпінь та безпідставно вказав про продовження строку дії укладеного з позивачем договору оренди.

У поданих відзивах позивач просить касаційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

У поданому відзиві ТОВ "Будінвест Еліт Груп" просить частково задовольнити касаційну скаргу Міністерства юстиції України, скасувавши постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 повністю та змінити мотивувальну частині рішення суду першої інстанції.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив ТОВ "Будінвест Еліт Груп", в якому вказує на необґрунтованість відзиву третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У ході розгляду справи судами встановлено, що відповідно до договору оренди від 04.06.2008, укладеного між позивачем та Ірпінською міською радою, земельна ділянка площею 3,000 га, кадастровий номер :01:174:0108 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку, землі житлової та громадської забудови, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. передана у оренду строком на п`ять років позивачу з переважним правом на продовження дії договору. В подальшому, вказаний договір був продовжений рішенням Ірпінської міської ради від 20.12.2013 до 04.06.2023.

Позивач з метою державної реєстрації договору оренди вказаної земельної ділянки звернувся до державного реєстратора Ірпінської міської ради Київської області Буржимської С.А., подавши документи реєстратору: рішення Ірпінської міської ради Київської області від 22.04.2008 №1568-45-V "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду приватному підприємству "Інженерно-будівельний центр "Споруда", м. Ірпінь, мікрорайон "Стоянка" для будівництва котеджного комплексу для організації зони відпочинку; договір оренди землі від 04.06.2008; копію рішення Ірпінської міської ради Київської області від 20.12.2013 №3728-50-VI "Про продовження терміну оренди земельної ділянки ПП ІБЦ "Споруда", м. Ірпінь, мікрорайон "Стоянка"; копію рішення виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області від 23.01.2014 р. № 14/11 "Про погодження ПП "Інженерно-будівельний центр "Споруда" присвоєння адреси орендованій земельній ділянці в м. Ірпінь (Стоянка); паспорт; квитанцію про сплату адміністративного збору; копію ухвали від 30.12.2016 ОСОБА_1. , якою скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Саранюк Л.П. на земельну ділянку, та направлення суду для виконання зазначеної ухвали.

На підставі поданих документів, державним реєстратором відкрито розділ щодо спірної земельної ділянки та внесено запис про право власності №18667265 на спірну земельну ділянку за Ірпінською міською радою та внесено про інше речове право (право оренди) №18667368 на спірну земельну ділянку за підприємством.

ТОВ "Будінвест Еліт Груп" в серпні 2017 року подало скаргу 30.08.2017 №12/08 до Міністерства юстиції України з вимогами про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2017 №3525954, прийняте державним реєстратором Ірпінської міської ради Київської області Буржимською С.А. в якій зазначає, що воно має у власності три земельні ділянки з кадастровими номерами :01:174:7564, :01:174:7563, :01:174:7566. Вказані земельні ділянки розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Розглянувши скаргу, Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації задовольнила скаргу товариства частково, скасувала рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23.01.2017 №3325954 та тимчасово заблокувала доступ державному реєстратору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Також, на підставі висновку Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 28.09.2017, відповідно до частини другої, п`ятої статті 26, підпунктів "а", "г" пункту 2 частини шостої статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", пункту 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1128, було прийнято рішення у формі наказу від 02.10.2017 №3085/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень"".

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено протиправності дій відповідача щодо винесення оскаржуваного наказу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове, про часткове задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом при ухваленні рішення порушено норми процесуального права- ч.ч. 1,2 ст. 6, ч. 1, ч. 2 ст. 77, ст. 78, 90, ч. 3 ст. 242, Кодексу адміністративного судочинства України, і норми матеріального права - ст. 2, п. 7 ч. 1 ст. 7, ч. ч. 2, 5 ст. 26, ст. 28, п. п. а, г, п. 2 ч. 6, ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01 липня 2004 року № 1952-IV, п. 12 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128, ст. ст. 18, 20 Закону України "Про оренду землі" від 06 жовтня 1998 року № 161-ХІV ( у редакції 2008 року), що призвело до неправильності і неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи. Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів зазначає наступне.

Розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

Проте такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм процесуального права.

Вимогами у цій справі є визнання протиправним і скасування наказу Мін`юсту про скасування рішень державних реєстраторів про реєстрацію права оренди земельної ділянки, у зв`язку з порушенням права особи на земельні ділянку іншою особою, за якою було зареєстровано аналогічне право на ті самі земельні ділянки.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (частина перша статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Водночас помилковим є застосування статті 19 КАС та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень, оскільки при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних, і господарських чи цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта (інших суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17.

Спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно (право оренди на земельну ділянку), не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Прийняте відповідачем оскаржуване рішення про скасування державної реєстрації ухвалене за скаргою іншої особи, а не позивача.

Натомість, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Визнання протиправним і скасування рішення про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок за позивачем є захистом прав третьої особи на земельні ділянки від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано таке право.

Ухвалюючи рішення, суди попередніх інстанцій не врахували того, що цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме є спором позивача та Товариство з обмеженою відповідальністю "Будінвест еліт груп" щодо права на спірну земельну ділянку, яке підлягає державній реєстрації.

З урахуванням наведеного Суд вважає, що спір про скасування наказу Мін`юсту, яким скасовано рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію права оренди земельних ділянок має розглядатися як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою було зареєстровано аналогічне право щодо тих же земельних ділянок. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої було здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь Мін`юсту та державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач чи третя особа вважають їх винними у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Отже, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про скасування наказу Мін`юсту безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельних ділянок Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест еліт груп", яке заперечує законність дій державного реєстратора з реєстрації за позивачем права оренди цих же земельних ділянок. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору його слід вирішувати за правилами господарського чи цивільного судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному, зокрема, у постанові від 19 червня 2019 року у справі №802/385/18-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 КАС України Суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Керуючись ст. 343, 349, 354, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест еліт груп" задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2018 року скасувати.

Провадження у справі № 810/4050/17 закрити.

Роз`яснити про право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук