Справа № 1.380.2019.001436
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001436
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., за участі секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Янкович Н.А., розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Львівській області про скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 28.03.2019 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області, відповідач) з вимогою визнати незаконною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-3222-58 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 15819 грн. 54 коп. На обґрунтування позовних вимог вказує, що не повинен сплачувати єдиний соціальний внесок, оскільки ще в 2000 році припинив свою діяльність як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, звітної документації до контролюючого органу не подавав. Позивач звернув увагу на те, що з набранням чинності Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» не вчиняв дій щодо заміни раніше виданого свідоцтва про державну реєстрацію на свідоцтво про державну реєстрацію єдиного зразка відповідно до пункту 2 розділу VIII Прикінцевих положень Закону «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Вважає, що оскільки не має статусу фізичної особи-підприємця, що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому не є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. З 2016 року працює як найманий працівник, на його зарплату роботодавець нараховує та сплачує єдиний соціальний внесок.

Ухвалою від 15.04.2019 суддя відкрив провадження за цим позовом, цією ж ухвалою суд визнав поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду та поновити його (а.с. 1-3). Відповідач не надав доказів того, що позивач пропустив строк звернення до суду без поважних причин.

Відповідач, ГУ ДФС у Львівській області, позов не визнає з підстав, викладений у відзиві на позовну заяву (а.с. 42-44). Представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, вказує, що згідно даних АІС «Податковий блок» позивач перебуває на обліку в Перемишлянській ДПІ з 21.06.1999. Зазначає, що від державного реєстратора не надходило відомостей про державну реєстрацію припинення фізичною особою - підприємцем підприємницької діяльності Гадуп`яка А.В. Посилається на лист Перемишлянської районної державної адміністрації №01-31/216 від 22.01.2019 про те, що станом на 21.01.2019 документи для включення до ЄДР про припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 державному реєстратору не подавались. За наведених обставин відповідач вважає вимогу про сплату про сплату недоїмки № Ф-3222-58 від 13.11.2018 законною та обґрунтованою.

Суд заслухав пояснення учасників справи, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, та встановив такі фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 21.06.1999 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа за видом діяльності - торговельна діяльність продовольчими товарами, про що в журналі обліку реєстраційних справ Перемишлянської районної державної адміністрації Львівської області 21.06.1999 здійснено запис за №04056368 Ф 0050313 (а.с. 92, 93). ОСОБА_1 перебував на обліку в ДПІ у Перемишлянському районі відповідно до поданої ним заяви про реєстрацію в органах ДПІ №313 від 21.06.1999 (а.с. 92, 94).

ОСОБА_1 здійснював свою підприємницьку діяльність в місті Донецьку. У зв`язку із розірвання договору оренди нежитлового приміщення, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до акта повернення майна, нежитлового приміщення від 29.02.2000 року, припинив свою підприємницьку діяльність в м. Донецьку (а.с.70).

В лютому 2000 року ОСОБА_1 звернувся у Ленінський районний відділ внутрішніх справ Донецького міського управління із заявою, повідомив про втрату документації приватного підприємця, а саме: свідоцтва про державну реєстрацію, книги доходів та витрат, штампа та печатки, бухгалтерської документації, що підтверджується довідкою №11/12-3052 від 31.10.2003 (а.с. 71).

ОСОБА_1 як суб`єкт підприємницької діяльності перестав подавати звітність в ДПІ у Перемишлянському районі Львівської області починаючи з 3 кварталу 2001 року (а.с.104-105), звітність за 1-2 квартали 2001 року подана з прочерками, що засвідчують відсутність підприємницької діяльності.

ОСОБА_1 стверджує, що 11.11.2003 скерував ДПІ у Перемишлянському районі заяву про «закриття його як суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи», на підтвердження цього надав повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 91). Повідомив, що інші документи, які підтверджують його дії щодо зняття з обліку як суб`єкта підприємницької діяльності залишилися в його квартирі в м. Донецьку, до якої він не має доступу у зв`язку із тим, що така знаходиться на непідконтрольній території.

В 2016-2018 роках ОСОБА_1 працював як найманий працівник, на суми його заробітку нараховувався та сплачувався єдиний соціальний внесок.

13.11.2018 ГУ ДФС у Львівській області сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3222-58, відповідно до якої станом на 31.10.2018 заборгованість позивача зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені на загальнообов`язкове державне соціальне страхування складає 15819,54 грн. (а.с. 11). Як правову підставу винесення цієї вимоги відповідач вказав статтю 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та дані інформаційної системи органів доходів і зборів (а.с. 45-46). Недоїмку контролюючий орган визначив самостійно за період чотири квартали 2017 року, 1-3 квартали 2018 року.

Позивач не погодився з цією вимогою та оскаржив її в адміністративному порядку, подав до ДФС України скаргу. ДФС України за результатами розгляду цієї скарги прийняла рішення про залишення скарги без розгляду № 6498/6/99-99-11-05-02-25 від 08.02.2019. В рішенні ДФС зазначила, що в порушення п. 5 розділу І Порядку розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 № 1124 в скарзі не було зазначено дати та номера, така не містила найменування контролюючого органу, яким видано вимогу або рішення про нарахування пені та накладення штрафу, що оскаржуються, дата і номер такої вимоги або рішення, тому таку скаргу ОСОБА_1 ДФС України залишила без розгляду (а.с.13-14).

ОСОБА_1 звернувся на урядову гарячу лінію ДФС України щодо припинення підприємницької діяльності у 2000 році та безпідставного нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. ГУ ДФС у Львівській області на звернення позивача листами №2708/10/58.13-08 від 22.01.2019 та №11828/10/13.2-15 від 06.03.2019 надало заявнику відповідь та повідомило, що відповідно до інформації з бази даних АІС «Податковий блок» ОСОБА_1 знаходиться на облік як основний платник податків з 21.06.1999 у Перемишлянській ДПІ Буського управління ГУ ДФС у Львівській області та 18.06.1999 зареєстрований в Перемишлянській райдержадміністрації. В листі ГУ ДФС у Львівській області рекомендувало заявнику сплатити недоїмку з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та звернутись до державного реєстратора з відповідною заявою про закриття ФОП (а.с. 15-17, 33-36).

Відповідно до листа Перемишлянської районної державної адміністрації №01-31/216 від 22.01.2019, наданому на запит контролюючого органу, зазначено, що згідно архівних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований на паперових носіях Перемишлянською райдержадміністрацією як підприємець 18.06.1999 за номером реєстраційної справи № 04056368Ф0050313, не включений до ЄДР та не знятий з державної реєстрації (а.с. 110).

ОСОБА_1 звернувся на урядову гарячу лінію щодо надання роз`яснень з питань, пов`язаних з державною реєстрацією припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця. Міністерство юстиції України скерувало ОСОБА_1 лист №10581/Г-4247/8.4.3 від 19.03.2019, в якому зазначило, що 01.07.2004 набрав чинності Закон України №755-ІV від 15.05.2003 «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців». Частиною другою Прикінцевих положень цього Закону визначено, що державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. Міністерство повідомило заявника про те, що відомості про ОСОБА_1 як підприємця відсутні в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців (а.с. 111-112).

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами:

Відповідно до норм статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» №2464-VI від 08.07.2010 (далі - Закон №2464-VI, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2464-VI:

- єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2);

- недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом (пункт 6);

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок (пункт 10).

Відповідно до пункту 4) частини першої статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до приписів статті 9 Закону №2464-VI:

- єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі (частина перша);

- обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (частина друга);

- платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (частина восьма).

Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З 01.01.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, відповідно до якого внесено зміни до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зокрема, у частину першу статті 7, а саме:

- у пункті 2 перше речення абзацу другого пункту слова "має право самостійно" замінено словом «зобов`язаний»;

- пункт 3 доповнено абзацом другим такого змісту: "Для платників, віднесених до першої групи платників єдиного податку, визначених у підпункті 1 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, ця сума не може бути меншою за 0,5 мінімального страхового внеску із зарахуванням відповідних періодів здійснення підприємницької діяльності до страхового стажу, який обчислюється відповідно до статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пропорційно до сплаченого єдиного внеску".

Отже, з 01.01.2017 єдиний внесок для фізичних осіб - підприємців нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Відповідно до положень частини першої статті 128 Господарського кодексу України від 16.01.2003 №436-IV (набрав чинності 01.01.2004) громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу. Частиною першою статті 58 ГК України визначено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

Відповідним законом, який регулює відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців є Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» від 15.05.2003 №755-IV (далі - Закон №755-IV). Цей Закон, згідно з пунктом 1 розділу VІІІ «Прикінцеві положення», набрав чинності з 01.07.2004 та дія його поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, а також фізичних осіб - підприємців (частина перша статті 3).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №755-IV:

- державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом (пункт 4);

- Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, ЄДР) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадські формування, що не мають статусу юридичної особи (пункт 7).

Основні принципи державної реєстрації визначено в статті 4 Закону №755-IV. Так, відповідно до цієї статі державна реєстрація, серед іншого, базується на принципах обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі; об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Єдиному державному реєстрі; внесення відомостей до Єдиного державного реєстру виключно на підставі та відповідно до цього Закону.

Пункт 2 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Закону №755-IV передбачав, що державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання» від 01.07.2010 року №2390-VI (набрав чинності 10.02.2011, далі Закон №2390-VI) внесено зміни до Закону №755-IV. Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону передбачено, що:

- процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (пункт 2);

- усі юридичні особи та фізичні особи - підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, зобов`язані у встановлений пунктом 2 цього розділу строк подати державному реєстратору реєстраційну картку для включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру та для заміни свідоцтв про їх державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка або для отримання таких свідоцтв (пункт 3);

- свідоцтва про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, оформлені з використанням бланків старого зразка та видані до 1 липня 2004 року, після настання встановленого пунктом 2 цього розділу строку вважаються недійсними (пункт 4);

- спеціально уповноважений орган з питань державної реєстрації протягом місяця з дати завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, передає відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування (далі - уповноважені органи), які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців.

Уповноважені органи протягом місяця з дня отримання від спеціально уповноваженого органу з питань державної реєстрації відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, включених до Єдиного державного реєстру, проводять звірення даних реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), що ведуться ними, з даними Єдиного державного реєстру. За результатами звірення уповноважені органи подають спеціально уповноваженому органу з питань державної реєстрації відомості з відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо) про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру.

За результатами проведеного звірення уповноважені органи оприлюднюють у спеціалізованих друкованих засобах масової інформації та/або на відомчих веб-сайтах відомості про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру (пункт 7);

- після закінчення передбаченого для включення відомостей до Єдиного державного реєстру строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, уповноважені органи у місячний строк проводять остаточне звірення даних відомчих реєстрів (баз даних реєстрів, журналів реєстрації, обліку тощо), за результатами якого готують аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення в Автономній Республіці Крим та відповідних областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру (пункт 8);

- порядок утворення, а також завдання та повноваження тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій встановлюються спеціально уповноваженим органом з питань державної реєстрації (пункт 9).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2390-VI наказом Міністерства юстиції України №575/5 від 12.04.2012 «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» затверджено Положення про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Положення №575/5, чинного на час виникнення спірних правовідносин). Це Положення визначало порядок утворення, завдання та повноваження тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - комісії).

Як передбачено пунктами 1.2 розділу І «Загальні положення» та 2.4 розділу «Порядок утворення комісій» Положення №575/5 комісії створюються в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі з метою проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру (далі - невключені суб`єкти); до складу комісії входять працівники реєстраційних служб головних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі та територіальних органів Державної податкової служби України, територіальних органів державної статистики, територіальних органів Пенсійного фонду України.

Завданням комісії було проведення інвентаризації невключених суб`єктів. До повноважень комісії входило: - прийняття від органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, які в межах своїх повноважень ведуть облік юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та/або проводять реєстрацію юридичних осіб будь-яких організаційно-правових форм та фізичних осіб - підприємців (далі - уповноважені органи), аналітичну інформацію про невключених суб`єктів; - складання узагальненої інформації про невключених суб`єктів; - передання узагальненої інформації про невключених суб`єктів виконавчим комітетам міських рад міст обласного значення, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій за місцезнаходженням юридичних осіб та за місцем проживання фізичних осіб - підприємців для подальшого включення їх державними реєстраторами до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (далі - Єдиний державний реєстр) (п. 3.1, 3.2 розділу ІІІ Положення №575/5).

Як передбачав пункт 4.1, 4.2, 4.10 розділу ІVІ Положення №575/5 прийом від уповноважених органів аналітичної інформації здійснюється комісією до 03 травня 2012 року; аналітична інформація про проведення інвентаризації щодо фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб, зареєстрованих до 01 липня 2004 року, відомості про яких на дату завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців не включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, приймається комісією у паперовій та електронній (у форматі Microsoft Excel) формах, наведених у додатках 1 та 2, про що складається акт приймання-передачі у двох примірниках; комісія завершує свою діяльність після отримання від державних реєстраторів звіту про завершення процесу включення до Єдиного державного реєстру невключених суб`єктів.

25.03.2014 Верховна Рада України прийняла Закон України «Про внесення змін до деяких законів України, щодо включення відомостей про діючих юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців до Єдиного державного реєстру» №1155-VII, відповідно до якого виключила пункти 2-4 і 7-9 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації припинення суб`єктів господарювання». Наказ №575/5 від 12.04.2012 «Про тимчасові міжвідомчі спеціальні комісії з питань проведення інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» відповідно до Закону №1155-VII втратив чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України №935/5 від 16.06.2014.

Позиції сторін зводяться до такого:

1) позивача - ОСОБА_1 21.06.1999 зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа Перемишлянською районною державною адміністрацією Львівської області та 21.06.1999 взятий на облік в ДПІ у Перемишлянському районі Львівської області. В лютому 2000 року припинив свою підприємницьку діяльність в місті Донецьку, здавши приміщення магазину орендодавцю (а.с. 70). Приблизно в той же час втратив оригінали свідоцтва про реєстрацію, книги доходів і витрат, штамп, печатку та іншу документацію (підтверджується довідкою Ленінського районного відділу внутрішніх справ Донецького міського управління №11/12-3052 від 31.10.2003, а.с. 71), тому в принципі не міг займався підприємницькою діяльністю. В 2001 перестав подавати звітність (останню подавав з прочерками), а в 2003 надіслав податковій заяву про зняття з обліку. Оскільки позивача з 2004 року не перереєстровано в ЄДР як фізичну особу - підприємця, твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 в 2017-2018 був підприємцем та, відповідно, платником єдиного внеску як ФОП, є безпідставними.

2) відповідача - ОСОБА_1 з 21.06.1999 перебуває на обліку в Перемишлянській ДПІ як фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, в ЄДР відсутні записи про припинення ним підприємницької діяльності. З набранням 01.01.2017 чинності Законом України №1774-VIII від 06.12.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» в ОСОБА_1 як ФОПа виник обов`язок сплачувати єдиний соціальний внесок. Оскільки ОСОБА_1 самостійно не нараховував та не сплачував ЄСВ, ГУ ДФС у Львівській області правомірно сформувало вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-3222-58 від 13.11.2018 в сумі 15819,54 грн. Вимога сформована на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Оцінюючи такі аргументи сторін суд керується таким міркуваннями:

Відповідно до пункту 4) частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Отже, для нарахування та сплати єдиного внеску відповідно до пункту 4) частини першої статті 4 Закону №2464-VI обов`язковим є наявність в особи статусу фізичної особи - підприємця. Державна реєстрація згідно статті 4 Закону №755-IV базується, зокрема, на принципі обов`язковості державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

Долучені до справи докази (лист Перемишлянської районної державної адміністрації №01-31/216 від 22.01.2019, лист Міністерства юстиції України №10581/Г-4247/8.4.3 від 19.03.2019, відповідь на запит в ЄДР; а.с. 22, 110, 111-112) підтверджують, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні відомості про ОСОБА_1 як фізичну особу - підприємця. Відповідач цю обставину визнає, а наявність у ОСОБА_1 в 2017-2018 роках статусу фізичної особи - підприємця підтверджує тим, що в ЄДР відсутні відомості про припинення ним підприємницької діяльністі, зареєстрованої до утворення ЄДР.

Відповідно до положень статті 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд переконаний, що єдиним належним та допустимим доказом наявності в фізичної особи статусу підприємця є відповідні відомості в ЄДР (частина четверта статті 9 Закону № 755-IV), то відсутність таких відомостей про ОСОБА_1 в ЄДР однозначно підтверджує, що він не має статусу фізичної особи - підприємця.

За таких обставин ОСОБА_1 з 01.01.2017 не набув статусу платника єдиного внеску (як фізична особа - підприємець), а тому нарахування йому контролюючим органом недоїмки за 2017 рік та 3 квартали 2018 року шляхом виставлення оскарженої вимоги не ґрунтується на законі.

Щодо посилання відповідача на те, що згідно з базою даних АІС «Податковий блок» ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Перемишлянській ДПІ з 21.06.1999 як основний платник податків - фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності та не знятий з обліку суд зазначає.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа 21.06.1999, до набрання чинності Законом №755-IV (01.07.2004). Статус суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи та фізичної особи - підприємця є різними. Поняття «фізична особа - підприємець» запроваджене після набрання чинності новими Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України з 01.01.2004, а порядок реєстрації підприємців та перереєстрації раніше зареєстрованих як СПД-ФО осіб визначав Закон № 755-IV. Перехідними положеннями Закону № 755-IV визначалося, що особа, зареєстрована як СПД-ФО, повинна подати державному реєстратору реєстраційну картку для внесення до ЄДР відомостей про неї як про ФОП.

Станом на 2010 рік проблема СПД-ФО, зареєстрованих до 01.07.2004, котрі не звернулися до державного реєстратора щодо внесення відомостей в ЄДР, залишалася актуальною. Тому законодавець для вирішення цієї проблеми прийняв Закон №2390-VI, відповідно до якого передбачив:

- кінцеві строки подання усіма зареєстрованими до 1 липня 2004 року підприємцями реєстраційних карток для включення відомостей про них до ЄДР;

- визначив обов`язок спеціально уповноважених органів з питань державної реєстрації підготувати аналітичну інформацію для передачі її тимчасовим міжвідомчим спеціальним комісіям, утвореним з метою проведення областях інвентаризації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, відомості про яких до строку, встановленого пунктом 2 цього розділу, не включені до Єдиного державного реєстру (пункт 8);

- порядок утворення, а також завдання та повноваження тимчасових міжвідомчих спеціальних комісій;

- робота цих комісій (за участі представників ПФУ та податкової інспекції, тепер - ДФС) полягала в опрацюванні та звірці інформації про всіх суб`єктів підприємницької діяльності, зареєстрованих до 01.07.2004 та не внесених в ЄДР, та скеруванні узагальненої інформації державному реєстратору - для включення до ЄДР відомостей про таких суб`єктів господарювання (в тому числі СПД-ФО).

Отже, впродовж строку дії Закону №2390-VI держава в особі уповноважених нею органів повинна була опрацювати (провести інвентаризацію та звірку) інформацію всіх реєстраційних та контролюючих органів про суб`єктів господарювання, зареєстрованих до 01.07.2004 та не внесених в ЄДР, а також самостійно (без подання таким суб`єктом господарювання реєстраційної картки) внести відомості про цих суб`єктів до ЄДР.

Закон №2390-VI втратив чинність 25.04.2014, а отже - з цієї дати завершено процес інвентаризації державною та внесення нею в ЄДР відомостей про суб`єктів господарювання, котрі зареєстровані до 01.07.2004 та самостійно (шляхом подання реєстраційної картки) не ініціюють їх перереєстрацію в ЄДР. Отже:

- ОСОБА_1 ще в 2000 році припинив підприємницьку діяльність та не проявляв бажання (шляхом подання державному реєстратору реєстраційної картки) бути включеним до ЄДР (почав функціонувати 01.07.2004) як ФОП;

- уповноважені державою органи (в тому числі місцева обласна ДПС) під час проведення впродовж 2011-2014 рр. (період, коли ці органи мали відповідне завдання та повноваження) інвентаризації суб`єктів господарювання, зареєстрованих до 01.07.2004, відомості про яких не включені до ЄДР, не знайшли підстав для включення відомостей про ОСОБА_1 як фізичну особу-підприємця до ЄДР.

За таких обставин перебування ОСОБА_1 на обліку в контролюючому органі як підприємця не ґрунтується на законі, оскільки відсутні належні та допустимі докази наявності в нього цього статусу.

Підсумовуючи свої висновки суд дійшов переконання, що вимога про сплату ОСОБА_1 недоїмки зі сплати єдиного внеску в сумі 15819 грн. 54 коп. є незаконною та необґрунтованою, це рішення прийнято недобросовісно та нерозсудливо.

Оскільки вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-3222-58 ГУ ДФС у Львівській області не відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, тому її слід скасувати як протиправну.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України та враховуючи обґрунтованість позовних вимог суд стягує на користь позивача суму сплаченого ним судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, пп. 15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Львівській області від 13.11.2018 №Ф-3222-58 зі сплати єдиного внеску, штрафів, пені в сумі 15819 (п`ятнадцять тисяч вісімсот дев`ятнадцять) гривень 54 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Львівській області (79003, Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35, ідентифікаційний код 39462700) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03.11.2019.

Суддя Москаль Р.М.