Справа № 185/8551/19
Суддя: Врона А. О.
Дата ухвалення: 2019-10-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 185/8551/19
Провадження № 2-а/185/118/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Врона А.О., за участю секретаря судового засідання Чернишової К.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Аноприєнко Ігоря Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Аноприєнко Ігоря Миколайовича, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 05.09.2019 року серії ДП18 № 349599 про накладення адміністративного стягнення, винесену Поліцейським сектору реагування патрульної поліції № 3 Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Аноприєнком Ігорем Миколайовичем відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 КУпАП і накладене на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ним не було скоєно порушення правил дорожнього руху, не порушено вимоги заборонного знаку, інспектором жодними належними доказами не доведено факт порушення в діях позивача, і як наслідок безпідставно накладено адміністративне стягнення, що є підставою для скасування зазначеної постанови, також, інспектором патрульної поліції всупереч положень Закону не проведено передбачених процедур та дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, які гарантують особі яка притягається до адміністративної відповідальності право на об`єктивний та справедливий розгляд справи.

В судове засідання позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву, згідно якої просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу за місцем роботи відповідача, про причину неявки суду не повідомив, відзив на адміністративну позовну заяву не надав.

Дослідивши докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що стосовно ОСОБА_1 було винесено постанову серії ДП18 №349599 від 05 вересня 2019 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Згідно зазначеної постанови, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки "Mercedes Benz E280" 05 вересня 2019 року о 18:12 години у м.Чугуїв вул.Харківська буд.133 не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 (в`їзд заборонено) п.п. 8.4 ПДР України, та скоїв адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП.

Підпунктом в) пункту 8.4. ПДР встановлено, що дорожні знаки поділяються на групи в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Тобто, наведеною нормою закріплено обов`язок водія дотримуватись певних обмежень в русі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Крім наданої позивачем копії постанови серії ДП18 №349599 від 05 вересня 2019 року у справі про адміністративне правопорушення, інших доказів, які вказували б на вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, яка передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем в судовому засіданні не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Адміністративна відповідальність може наставати за порушення правил проїзду на заборонений знак "В`їзд заборонено" (п.3.21, п.8.4 ПДР України).

Матеріали справи не містять доказів порушення позивачем вимог знаку "В`їзд заборонено".

Згідно змісту позову, позивач вказує, що такий знак відсутній, ним не було порушено Правил дорожнього руху.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може гуртуватись на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, котрі б підтверджували вчинення позивачем правопорушення та правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, тому суд прийшов до висновку, що постанова є не законною і підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КпАП України, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

З урахуванням вимог статті 139 КАС України суд приходить до висновку про необхідність компенсувати судові витрати за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 1, 2, 19, 20, 72, 77, 96, 229, 242-246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського сектору реагування патрульної поліції № 3 Чугуївського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області Аноприєнко Ігоря Миколайовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити у повному обсязі.

Постанову серії ДП18 №349599 від 05 вересня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 255 грн - скасувати.

Провадження по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутністю складу на підставі п.1 ст.247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 10-денний строк (286 КАС), з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 295 КАС України.

Суддя А. О. Врона