Справа № 286/933/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №286/933/17

адміністративне провадження №К/9901/23878/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року (колегія суддів: Охрімчук І.Г., Моніч Б.С., Капустинський М.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, треті особи - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, Національна поліція України, Головне управління Національної поліції в Житомирській області, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 217500 грн., яка була нарахована УМВС в Житомирській області;

- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Постановою Овруцького районного суду Житомирської області від 16 травня 2017 року позов задоволено.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року скасовано постанову Овруцького районного суду Житомирської області від 16 травня 2017 року скасовано, прийнято нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України треті особи: УМВС України в Житомирській області , Національна поліція України, Головне управління Національної поліції в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з постановою апеляційного суду, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що після звільнення зі служби в поліції позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності, причиною якої є захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України. В подальшому ним було подано заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності. Проте у такій виплаті йому відмовлено. Вважає, що виплата одноразової грошової допомоги повинна здійснюватись в порядку, який діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 05 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Справу передано до Верховного Суду.

У зв`язку із відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, ця справа розглядалася в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 з 19.10.2005 по 06.11.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ.

Наказом УМВС України в Житомирській області від 05.11.2015 № 314 о/с з 06.11.2015 року позивача було звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації)).

Згідно із наказом ГУ Національної поліції в Житомирській області від 07.11.2015 року № 13 о/с ОСОБА_1 прийнято на службу в ГУ Національної поліції в Житомирській області. В подальшому відповідно до наказу ГУ Національної поліції в Житомирській області від 21.10.2016 року № 241 о/с ОСОБА_1 звільнено з 24.10.2016 року зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу).

Вказані обставини стверджуються копіями трудової книжки та наказу від 21.10.2016 року № 241 о/с. Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 901262 від 05.12.2016 року за результатами первинного огляду з 28.11.2016 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Зі змісту довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 015861 ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ, складає 35%. Свідоцтвом про хворобу № 319/187 від 07.10.2016 року також підтверджено наявність у позивача захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Встановлено, що у грудні 2016 року позивач звернувся до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У відповідь ГУНП в Житомирській області листом № 3181/29/05-2016 від 16.12.2016 року повідомило позивача про те, що право на отримання одноразової грошової допомоги в разі втрати працездатності поліцейського передбачено ст.ст.97-101 Закону України «Про Національну поліцію», а відповідно до рішення Житомирської обласної МСЕК № 2 від 05.12.2016 року позивач визнаний інвалідом третьої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а не з проходженням служби в поліції.

В подальшому у лютому 2017 року позивач звернувся із заявою до голови ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Після надходження вказаної заяви Управління МВС України в Житомирській області підготувало висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про міліцію" і на підставі пункту 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, та подало його до Міністерства внутрішніх справ України.

Однак, ліквідаційна комісія УМВС України в Житомирській області листом № 536/29/05-2017 від 15.03.2007 року повідомила позивача про те, що його матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги згідно постанови КМ України від 21.10.2015 року № 850 розглянуті Департаментом фінансово-облікової політики МВС України та повернуті без права на виплату одноразової грошової допомоги з огляду на те, що на час установлення втрати працездатності та написання заяв про призначення допомоги він був поліцейським; отже виплата одноразової грошової допомоги повинна проводитися відповідно до вимог Закону України «Про Національну поліцію», як поліцейським.

Вважаючи дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки інвалідність позивачу встановлена у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, позивач має право на виплату такої одноразової грошової допомоги у розмірі, встановленому статтею 23 Закону України "Про міліцію", незалежно від того, чи продовжив позивач службу в органах національної поліції, чи ні.

Скасовуючи постанову суду першої інстанції, та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач після звільнення з міліції та прийняття на службу до Національної поліції набув право на призначення і виплату грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про Національну поліцію", який також передбачає призначення і виплату одноразової грошової допомоги у разі визначення поліцейському інвалідності з захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в ОВС, згідно з Порядком, затвердженим наказом МВС України №4 від 11.01.2017 року.

Колегія суддів, дослідивши спірні правовідносини, зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

До набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію», тобто до 7 листопада 2015 року, порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано статтею 23 Закону № 565-ХІІ та Порядком № 850.

Відповідно до статті 23 Закону № 565-XII у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності IIІ групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання зазначеної норми Кабінет Міністрів України постановою № 850 від 21 жовтня 2015 року затвердив «Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Дана постанова набрала законної сили 31 жовтня 2015 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, - у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності IІI групи.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 7 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Разом з тим, за змістом пункту 15 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті працівника поліції внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із виконанням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним служби в поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов`язків, пов`язаних із здійсненням повноважень та основних завдань поліції відповідно до цього Закону, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із проходженням служби в поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII встановлено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97- 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 січня 2016 року № 4 затверджено Порядок, який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 4).

Відповідно до пункту 5 розділу III Порядку № 4 для виплати одноразової грошової допомоги у разі часткової втрати працездатності без визначення інвалідності чи в разі визначення інвалідності поліцейський подає фінансовому підрозділу: 1) заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням втрати працездатності чи інвалідності; 2) довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

За правилами пункту 1 розділу IV Порядку № 4 фінансові підрозділи в десятиденний строк з дня реєстрації документів готують висновок про призначення одноразової грошової допомоги, форма якого наведена у додатку 2. Висновок про призначення одноразової грошової допомоги складається працівником фінансового підрозділу і підписується керівником фінансового підрозділу та керівником підрозділу, де проходить (проходив) службу поліцейський.

Рішення про призначення виплати одноразової грошової допомоги приймає керівник Національної поліції (міжрегіонального, територіального органу поліції), у якому проходив (проходить) службу поліцейський, у п`ятнадцятиденний строк шляхом видання наказу про виплату такої допомоги, а в разі відмови - письмовим повідомленням осіб із зазначенням мотивів відмови (пункт 2 розділу IV Порядку № 4).

Таким чином, як Порядком № 850, так і Порядком № 4 регламентовано, що заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності подається за останнім місцем служби, виплата такої допомоги також проводиться за останнім місцем служби.

При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, відповідно до Порядку № 850 - з проходженням служби в органах внутрішніх справ, а відповідно до Порядку № 4 - з проходженням служби в поліції.

Разом з тим, в законодавстві була наявна прогалина щодо нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, оскільки не було визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги особам, які після звільнення з органів внутрішніх справ продовжили службу в Національній поліції та яким інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, але під час служби в органах поліції або після звільнення з цих органів.

Вирішуючи питання визначення порядку та належного органу, до компетенції якого входить призначення та виплата одноразової грошової допомоги поліцейському, якому інвалідність встановлена внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, Верховний Суд, виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, якими визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності виникає з дати встановлення втрати працездатності за довідкою МСЕК, а реалізація цього права здійснюється за останнім місцем служби особи, робить висновок, що виплата такої допомоги має здійснюватися органами Національної поліції на підставі норм Закону № 580-VIII та у відповідності до Порядку № 4.

Про обґрунтованість такого висновку суду свідчать і подальші зміни в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.

Так, Міністерством внутрішніх справ України прийнято наказ від 12 вересня 2016 року № 916 «Про внесення зміни до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського», яким пункт 5 розділу I Порядку № 4 доповнено підпунктом 4 стосовно випадків, за яких призначається одноразова грошова допомога. За його змістом встановлення інвалідності поліцейському внаслідок захворювання або поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час проходження служби в органах внутрішніх справ, є також обставиною, за якої поліцейському призначається одноразова грошова допомога.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 7 листопада 2015 року позивача прийнято на службу до Головного управління Нацполіції, тобто, з цієї дати на нього, як на поліцейського, поширюються норми Закону № 580-VIII, а порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги урегульовано Порядком № 4. Отже належним органом, до компетенції якого належить вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги, є Головне управління Нацполіції.

Аналогічний правовий щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі № 822/764/18.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 13 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий А.Ю. Бучик

Судді Л.Л. Мороз

А.І. Рибачук