Справа № 200/5898/19-а
Суддя: Гайдар Андрій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року справа №200/5898/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Гайдара А.В., суддів: Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., секретар судового засідання Харечко О.П., за участю представника відповідача Груєнка С.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року (повний текст складено 12 липня 2019 року в м. Слов`янськ Донецької області) у справі № 200/5898/19-а (суддя в 1 інстанції Арестова Л.В.) за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України у Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС України у Донецькій області (далі - відповідач) в якому позивач просив: визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 13 лютого 2019 року №№ , та визнати протиправним та скасувати податкові вимоги від 13.03.2019 року № 71346-46. (арк.справи 4-6)

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі № 200/5898/19-а позовні вимоги задоволено, внаслідок чого: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 13 лютого 2019 року № на суму 510,00 грн. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення -рішення Головного управління ДФС у Донецькій області від 13 лютого 2019 року № на суму 53248,80 грн. Визнано протиправним та скасовано вимогу Головного управління ДФС у Донецькій області від 13 березня 2019 року № 71346-46 на суму 53758,80 грн. (арк.справи 158-160)

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення місцевого суду є необґрунтованим, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. (арк.справи 200-202).

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків № НОМЕР_1 ), має юридичну адресу: АДРЕСА_1 . Основний вид діяльності: надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

На підставі договору оренди від 28 листопада 2018 року позивач ФОП ОСОБА_1 передав у строкове платне користування торгове приміщення 25 кв.м. для розміщення відділу магазину ФОП ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . Строк дії договору з 01.12.2018 по 01.12.2019. Пунктом 4.2. договору передбачено, що, якщо після закінчення строку дії договору жодна сторона не заявить про розірвання Договору, він автоматично продовжується на той же термін і на тих же умовах. Згідно Акту приймання-передавання від 01.12.2018 року ФОП ОСОБА_1 передав ФОП Лосєвої М.В. торгове приміщення загальною площею 25 кв.м.

З 21.01.2019 по 25.01.2019 Головним управлінням ДФС у Донецький області проведено фактичну перевірку магазину Айсберг, за результатами якої складено акт (довідка) про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами від 25 січня 2019 року №0017/05/99/19/40/ НОМЕР_1 (арк.справи 26- 27).

Як слідує з зазначеного акту перевірки, за наслідками проведеної перевірки встановлені порушення ч. 14 ст. 15 Закону України від 19.12.95 року N 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (із змінами та доповненнями); п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

На підставі вищевказаного акту відповідачем було винесено:

- податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2019 року № , яким до Позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 53248,80 грн за порушення вимог статті ч.14 ст. 15 Закону України від 19.12.95 року № 481/95-ВР (арк.справи 11);

- податкове повідомлення-рішення від 13 лютого 2019 року № , яким до Позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в розмірі 510,00 грн. за порушення вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України (арк.справи 10);

- податкова вимога від 13 березня 2019 року № 71346-46, якою, станом на 12 березня 2019 року встановлено суму податкового боргу у розмірі 53758,80 грн. (арк.справи 14).

З огляду на доводи апеляційної скарги та висновки суду першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, зокрема, у разі отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з пунктом 80.4 статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Пунктом 80.5 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 80.7 статті 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Колегія суддів зазначає, що 28 листопада 2018 року між позивачем та ФОП ОСОБА_3 укладений договір оренди, відповідно до якого ФОП ОСОБА_1 передав в оренду ФОП ОСОБА_3 торгове приміщення загальною площею 25 кв.м за адресою, АДРЕСА_2 .

Таким чином, під час здійснення перевірки частина приміщення по АДРЕСА_2 , що належить позивачу, фактично використовувалась ФОП ОСОБА_3 , як орендатором, на підставі зазначеного вище договору.

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що податковим органом не надано жодних доказів здійснення ОСОБА_1 господарської діяльності у приміщенні за адресою проведення вказаної перевірки в АДРЕСА_2 саме під час перевірки. Крім цього, посадовими особами відповідача не встановлено належним чином особу, яка фактично проводила розрахункові операції під час здійснення перевірки, докази на підтвердження таких обставин суду не надані.

Так, як вбачається з матеріалів справи, громадянка ОСОБА_4 у своїх поясненнях, що долучені до акту перевірки, пояснила, що вона придбала пиво Рогань та сигарети у магазині Все для вашого дома у м. Маріуполь, вул. Карпінського, 80, у той час, як безпосередньо в акті перевірки зазначено, що перевірка проводилась у магазині Айсберг.

Крім того, постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 15.03.2019 року у справі N 264/584/19, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення (арк.справи 142).

Постановою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 18.04.2019 року у справі N 264/1357/19, провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 164 КУпАП закрито, у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 під час розгляду адміністративної справи надано договір про оренду приміщення по АДРЕСА_2 , що не дає можливості визначити конкретну адресу приміщення магазину, оскільки вказане в протоколі магазину знаходяться в одній будівлі (арк.справи 143).

Відповідно до ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачаться на її користь.

З огляду на всі з`ясовані та встановлені обставини, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що податковий орган помилково встановив порушення Законів України Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг, ;Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та Податкового кодексу України саме з боку позивача, оскільки наявні в матеріалах справи докази не дозволяють зробити висновок, хто саме здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами без відповідних ліцензій на момент проведення перевірки, та у якому саме магазині перевіряючими були встановлені наведені в акті перевірки порушення.

Колегія суддів звертає увагу, що підпунктом 20.1.28 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України визначено, що органи державної податкової служби мають право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту статті 17 Закону України Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів вбачається, що вказаною нормою передбачена відповідальність суб`єктів господарювання у вигляді застосування фінансових санкцій, які в свою чергу є адміністративно-господарськими.

Згідно з частиною першою статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що ФОП ОСОБА_1 не порушував положення Законів України Про застосування РРО в сфері торгівлі громадського харчування та послуг, Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та Податкового кодексу України, прийняті податкові повідомлення - рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС України у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі № 200/5898/19-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2019 року у справі № 200/5898/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.В. Гайдар

Судді Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць