Справа № 640/18281/18
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 жовтня 2019 року № 640/18281/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Мазур А.С., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу:

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) із позовом до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі - відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів щодо не проведення позапланової перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» стосовно порушення ним п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»;

- зобов`язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів провести позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір» стосовно порушення ним п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2018 відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 06.05.2018 звернувся до відповідача зі скаргою на дії ТОВ «Управляюча компанія «Простір», якими, на думку позивача, порушувалися вимоги п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та просив здійснити перевірку цього підприємства та застосувати до нього санкції і винести припис про усунення порушень.

Відповідачем було отримано погодження Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо ТОВ «Управляюча компанія «Простір».

Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві на виконання доручення відповідача було проведено позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір», за результатами якої був складений акт №2190-1-2158 від 27.07.2018, яким встановлено відсутність порушень у діях ТОВ «Управляюча компанія «Простір».

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що перевірку дотримання ТОВ «Управляюча компанія «Простір» вимог п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» відповідач не провів. Проведена ж відповідачем перевірка не стосувалася питань, порушених позивачем у його скарзі, що є порушенням його прав та законних інтересів.

Відповідач проти задоволення позову у поданому відзиві заперечив, з огляду на безпредметність заявлених позивачем вимог. Так, відповідач вказував на те, що на виконання наказу начальника Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві №2190 від 17.07.2018 та на підставі направлення на проведення заходу №2158 від 17.07.2018, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було проведено позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір», за результатами якої був складений акт №2190-1-2158 від 27.07.2018.

Про проведення перевірки та її результати позивач був повідомлений листом від 10.09.2018 №06.5/13909 з направленням йому копій підтверджуючих документів. Виходячи з цього, відповідач робить висновок, що ним здійснено всі передбачені законодавством заходи та дії щодо розгляду скарги позивача.

Крім цього, з наданих відповідачем пояснень вбачається, що порушення ТОВ «Управляюча компанія «Простір» вимог п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» не були зафіксовані в акті перевірки №2190-1-2158 від 27.07.2018, оскільки, можливість фіксації порушення перевіряємим вищевказаної норми не передбачена уніфікованою формою самого акту, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, Міністерством аграрної політики та продовольства України №18/14 від 11.01.2018.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

06.05.2018 ОСОБА_1 звернувся до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зі скаргою, в якій вказав на порушення ТОВ «Управляюча компанія «Простір» вимог п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», що полягали у формуванні та надісланні позивачу рахунків на оплату без зазначення інформації про тарифи на централізоване опалення та зазначення неправдивої інформації про діючий тариф на гаряче водопостачання, оскільки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» не має розпорядчих документів стосовно затвердження йому цього тарифу. До скарги позивачем було долучено копії рахунків на оплату комунальних послуг, що виставлялися ТОВ «Управляюча компанія «Простір» позивачу за період - листопад 2017 року - квітень 2018 року.

За зверненням відповідача №Д-15/7808-18 від 18.05.2018, Міністерство економічного розвитку і торгівлі України листом №3631-06/22877-03 від 29.05.2018 погодило відповідачу проведення Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві позапланового заходу державного нагляду (контролю) на підставі звернення фізичної особи про порушення її законних прав суб`єктом господарювання ТОВ «Управляюча компанія «Простір».

17.07.2018 начальником Головного управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві виданий наказ №2190 «Про проведення позапланового заходу (перевірку)», яким було наказано здійснити позаплановий захід (перевірку) ТОВ «Управляюча компанія «Простір» у термін з 17.07.2018 по 30.07.2018 року. Предметом заходу визначено дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів з питань, викладених у зверненні позивача.

На виконання наказу №2190 від 17.07.2018 Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві заступнику начальника відділу контролю у сфері робіт та послуг Управління захисту прав споживачів Костецькій К.М. та головному спеціалісту сектору контролю за регульованими цінами Курочці Д.Л. видано направлення на проведення заходу №2158 від 17.07.2018, а саме: позапланової перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір». Відповідно до направлення №2158 від 17.07.2018 предметом здійснення заходу визначено дотримання вимог законодавства про захист прав споживачів з питань, викладених у зверненні позивача.

За результатами проведеної позапланової перевірки посадовими особами Головного управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві було складено Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів №2190-1-2158 від 27.07.2018 (надалі - Акт перевірки). З розділу VI Акту перевірки вбачається, що порушень за результатами перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» не виявлено.

Про дії, вчинені за результатами розгляду скарги, відповідач повідомив позивача листом від 10.09.2018 №06.5/13909 з наданням копій підтверджуючих ці дії документів.

Вважаючи бездіяльність відповідача неправомірною, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення, суд виходить із наступного.

Звертаючись до відповідача зі скаргою на дії ТОВ «Управляюча компанія «Простір», позивач вказував на порушення зазначеним товариством вимог п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 №2119-VII (надалі - Закон №2119-VII ), цей Закон регулює відносини щодо:

1) комерційного обліку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги);

2) розподілу між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг;

3) встановлення, обслуговування, заміни вузлів обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії;

4) формування та надання споживачам рахунків на оплату комунальних послуг;

5) забезпечення споживачів обліковою інформацією.

Пунктом 7 частини 3 статті 8 Закону №2119-VII передбачено, що рахунок на оплату комунальної послуги повинен містити, зокрема, інформацію про діючі ціни та тарифи на комунальні послуги.

Згідно частини 2 цієї ж статті, виконавець або визначена власником (співвласниками) інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, формує та надає споживачу (його представнику) рахунки на оплату наданої комунальної послуги щомісяця. Інформація, зазначена в пунктах 6, 7, 9, 10 частини третьої цієї статті, надається споживачу не менше двох разів на рік. Інформація, зазначена в пункті 10 частини третьої цієї статті, надається також у випадках, коли виконавець надсилає споживачам договори або зміни до них.

У відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 №1875-IV (надалі - Закон №1875-IV), житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

Відповідно до ст.14 Закону №1875-IV, залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, суд приходить до висновку, що скарга позивача стосувалася питання контролю за формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про ціни і ціноутворення" №5007-VI від 21.06.2012 (далі - Закон №5007-VI) дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення. Дія цього Закону не поширюється на встановлення тарифів на медичні послуги та лікарські засоби в межах програми медичних гарантій згідно із Законом України "Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення".

Відповідно до частин першої та другої статті 16 Закону №5007-VI органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.

Частиною 1 статті 17 Закону №5007-VI передбачено, що основними функціями уповноважених органів є: 1) виконання контрольно-наглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Відповідно до пунктів 1, 5, 6 частини 1 ст.18 Закону №5007-VI, уповноважені органи мають право:

- проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки:

достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

бухгалтерських книг, звітів, кошторисів, декларацій, показників реєстраторів розрахункових операцій та інших документів незалежно від способу подання інформації, пов`язаних з формуванням, встановленням та застосуванням державних регульованих цін;

наявності виписки або витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також документів, що посвідчують особу, в посадових осіб;

- вимагати від суб`єктів господарювання, що перевіряються, усунення виявлених порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надавати органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

З вищевикладених норм слідує, що орган державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення наділений правом проводити позапланові перевірки достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з п.1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (надалі - Держпродспоживслужба), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 №667 (надалі - Положення №667), Держпродспоживслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Пунктом 2 Положення №667 передбачено, що Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пп.2 п.3 Положення №667, одним з основних завдань Держпродспоживслужби є дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно підпункту 11 пункту 4 Положення №667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

- здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

- надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів);

- надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно із пунктом 7 цього Положення Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України №1092 від 16.12.2015 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів" утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1, в тому числі утворено Головне управління Держпродспоживслужби в м. Києві.

Відповідно до підпункту 11 пункту 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів в області, в місті Києві, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України №209 від 12.04.2017, ГУ Держпродспоживслужби в м.Києві відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики, а саме у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін:

здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін;

надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень вимог законодавства щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач наділений повноваженням здійснювати державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Водночас реалізація цього повноваження має відбуватися у спосіб, встановлений законом.

Так, згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно абзацу 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.20017 №877-V (надалі - Закон №877-V), підставами здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до частин 1-4 статті 7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

У посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються: найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід; найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід; місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід; номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід; перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові; дата початку та дата закінчення заходу; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо); підстави для здійснення заходу; предмет здійснення заходу; інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Згідно частин 6, 7 статті 7 Закону №877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до ч.15 ст.4 Закону №877-V, при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №965 від 14.08.2013 затверджено уніфіковану форму акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Форма зазначеного акту дозволяє зафіксувати порушення, наведені у скарзі позивача, у випадку їх виявлення за результатами позапланової перевірки.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, враховуючи, що у скарзі позивача було чітко сформульовано правову норму, порушення якої, на думку позивача, було допущене ТОВ «Управляюча компанія «Простір» (п.7 ч.3 ст.8 Закону №2119-VII), викладена суть самих порушень, а також прикладені копії рахунків на оплату, які містили підтвердження можливих порушень, суд приходить до висновку, що відповідачем безпідставно було призначено та проведено позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір» з питань додержання законодавства про захист прав споживачів.

Натомість позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір» з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін у розрізі скарги позивача, відповідачем призначено та проведено не було, чим порушено права та законні інтереси останнього.

Суд приймає до уваги також те, що відповідач у листі №06.4/12280 від 14.08.2018, тобто, до звернення позивача з позовом до суду, визнав, що з метою належного реагування на факти, викладені у скарзі позивача, відповідач повинен був провести перевірку дотримання ТОВ «Управляюча компанія «Простір» вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, а не питання захисту прав споживачів.

У цьому ж листі відповідач підтвердив, що факти, викладені у скарзі позивача, дійсно мають місце, в рахунках на оплату комунальних послуг, що виставлялися ТОВ «Управляюча компанія «Простір» позивачу, зазначені недіючі тарифи, які не були затверджені органом місцевого самоврядування.

Не заслуговують на увагу посилання відповідача на неможливість проведення позапланової перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» в частині дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, на положення ст.61 Конституції України, у зв`язку з тим, що сектором контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві наприкінці 2017 року уже проводилася перевірка ТОВ «Управляюча компанія «Простір», за результатами якої директора останньої було притягнуто до адміністративної відповідальності, а до товариства застосовані адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ст.61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Проте, з наявної у матеріалах справи копії протоколу про адміністративне правопорушення від 06.07.2017 та копії припису від 13.07.2017 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін, складеного/винесеного головним спеціалістом сектору контролю за регульованими цінами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Височанським В .Р . за результатами перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір», вбачається, що ТОВ «Управляюча компанія «Простір» були допущені порушення, передбачені ч.2 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та такі порушення мали місце у перевіряємий період з 27.06.2016 по 27.06.2017.

Позивач, звертаючись зі скаргою, просив відповідача провести перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір» на предмет дотримання останнім вимог іншого нормативно-правового акту, за інший період (грудень 2017 року - квітень 2018 року) та за порушення якого була передбачена інша відповідальність.

Судом також відхиляються посилання відповідача, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на неможливість здійснити фіксацію в Акті перевірки виявлених у процесі перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» порушень, на те, що таку фіксацію не дозволяла зробити форма самого Акту перевірки, що є уніфікованою та затверджена наказом Мінекономрозвитку від 11.01.2018 №18/14.

Дійсно, форма акту перевірки, уніфікована форма якого затверджена наказом Мінекономрозвитку від 11.01.2018 №18/14, не дає можливість зафіксувати порушення суб`єктом господарювання вимог п.7 ч.3 ст.8 Закону №2119-VII, оскільки, вказана форма акту перевірки повинна використовуватися контролюючим органом під час перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів.

Натомість, як було вище встановлено судом, з метою перевірки інформації, викладеної у скарзі позивача, відповідач повинен був призначити та провести позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір» з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

У цьому випадку відповідач повинен був використовувати акт перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, уніфікована форма якого була затверджена наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №965 від 14.08.2013, та яка б дозволила останньому зафіксувати порушення, допущені ТОВ «Управляюча компанія «Простір», у разі їх виявлення під час перевірки.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2, 3, 5, 19, 77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ) щодо не проведення позапланової перевірки ТОВ «Управляюча компанія «Простір» стосовно порушення ним п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Зобов`язати Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, 1, ) провести позапланову перевірку ТОВ «Управляюча компанія «Простір» стосовно порушення ним п.7 ч.3 ст.8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.С. Мазур