Справа № 540/1059/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1059/19
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з адміністративним позовом, в якому просила визнати незаконними дії Головного управління ПФУ в Херсонській області про зарахування до пільгового стажу за списком № 1 період 29.01.2007 по 02.08.2016, зобов`язати Головне управління ПФУ в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 28.10.1971 до загального страхового стажу по 31.12.2018, пільговий стаж за списком № 1 за період з 29.01.2007 по 31.12.2018 та зобов`язати провести перерахунок пенсії з моменту її призначення.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що їй до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах, не був зарахований період роботи рентгенлаборантом відділення променевої діагностики з 03.08.2016 по 31.12.2018, хоч в 2013 році було проведено атестацію робочого місця та віднесено її посаду до Списку № 1. Посада "рентген лаборанта" до молодшого спеціаліста з медичною освітою. Позивач подав уточнюючу довідку до ПФУ про зайнятість протягом повного робочого дня, але відповідач її до уваги не прийняв. Також просить стягнути витрати правової допомоги адвоката в сумі 2000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 29.10.2018 перебуває на обліку в Херсонському відділенні Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області і отримує пенсію за віком за списком № 1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058.

Згідно трудової книжки позивача з 29.01.2007 працює на посаді рентгенлаборанта у відділенні променевої діагностики в комунальному закладі "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" Херсонської обласної ради, з 01.05.2010 року - рентгенлаборантом ургентним того ж відділення. 01.09.2008 року відділення променевої діагностики перейменоване в рентгенологічне відділення за наказом №132 "а" від 01.09.2008 року. Рентгенологічне відділення перейменоване у відділення променевої діагностики за наказом №105 від 04.05.2017 року.

На момент звернення позивача за призначенням пенсії 25.01.2019 у ОСОБА_1 страховий стаж з 01.09.1988 по 31.12.2018 складав 35 років 07 місяців 17 днів, в тому числі пільговий стаж за Списком № 1 зараховано з 29.01.2007 по 02.08.2016 рентгенлаборант Херсонської дитячої обласної клінічної лікарні та складав 9 років 06 місяців 05 днів.

Разом з заявою про призначення пенсії ОСОБА_1 була надана довідка комунального закладу "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня" від 24.01.2019 №3-18/10 про підтвердження роботи на пільгових умовах за Списком № 1, на посаді рентгенлаборанта з 29.01.2007 року по 02.08.2016. Зазначена довідка видана з посиланням на Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36.

Позивач вважає, що розмір пенсії занижений внаслідок того, що пільговий стаж обчислений невірно, не враховано період роботи рентгенолаборантом відділення променевої діагностики з 03.08.2018 по 31.12.2018.

У зв`язку із вказаним, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонській області із відповідною заявою. Копію звернення позивач суду не надала.

26.02.2019 позивач отримала відповідь з Головного управління Пенсійного Фонду України в Херсонський області № 169/Л-99-16, в якому відповідач роз`яснив ОСОБА_1 про те, що дійсно посада рентгенлаборант входила до Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо важливими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003, але постанова втратила чинність 03.08.2016. Постановою КМУ від 04.07.2017 № 479 (яка набрала чинність з 03.08.2018), була затверджена нова редакція Списку №1, в розділі Х1Х "Охорона здоров`я" передбачені тільки посади "молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)". Отже, посада рентгенлаборанта рентгенологічного відділення вже не входила у Список № 1. Тому період роботи позивача починаючи з 03.08.2018 не включений до пільгового стажу за Списком № 1.

ОСОБА_1 не погодилась з діями ГУ ПФУ в Херсонській області, тому звернулась до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для здійснення перерахунку пенсії позивачу.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статей 13 та 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" право на пенсію за віком на пільгових умовах за списками № 1 та 2 визначається.

За правилами частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року.

Отже, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах потрібно досягти певного пенсійного віку (в т. ч. в залежності від року народження жінки, яка призначатиме таку пенсію) та мати відповідний стаж роботи (за списками № 1 або № 2).

Відповідно до статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років б місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року.

Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджені: постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173; постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10 (з 1 січня 1992 року); постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (з 11 березня 1994 року); постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (з 16 січня 2003 року); постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 (з 03 серпня 2016 року).

Порядок застосування Списків затверджено наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383. Право на пенсію за віком на пільгових умовах визначається за Списками, що були чинними в період роботи особи (п. 3 наказу № 383). При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків. Пільговий стаж після 21.08.1992 підтверджується результатами атестації робочих місць.

Розділом XIX "Охорона здоров`я" Списку №1, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 №36, були передбачені лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) та рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) і флюрографічних кабінетах.

Нова редакція Списку № 1, яка була затверджена постановою КМУ від 24.06.2016 №461, порівняно з попередньою дещо змінена і скорочена. У розділі XIX "Охорона здоров`я" Списку №1 (який затверджений Постановою №461) зазначені лікарі-рентгенологи, а також лікарі, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок) та рентгенолаборанти, у тому числі у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

Отже, за новою редакцією списків право на пенсію за віком на пільгових умовах збережено для всіх лікарів-рентгенологів. Що ж стосується рентгенолаборантів, то з 03.08.2016 згідно із позицією "Рентгенолаборанти, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)" право на пільгову пенсію мають лише ті, що зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)

В ході судового розгляду позивач зауважував, що до розділу Х1Х Списку № 1 включено посади молодших спеціалістів з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодших спеціалістів з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургичний блок).

Так, згідно вимог наказу Міністерства охорони здоров`я України від 23.11.2007 №742 "Про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою" посаду "рентгенолаборант" віднесено до молодших спеціалістів з медичною освітою, ця позиція Списку №1 поширюється і на рентгенолаборантів, у тому числі рентгенівських відділень (кабінетів), у разі їх зайнятості повний робочии день на роботах і в умовах, передбачених цією позицією Списку, що має бути підтверджено результатами атестації робочих місць за умовами праці.

За роз`ясненням Мінсоцполітики України від 22.09.2016, якщо працівник, який мав право на пенсію за віком на пільгових до введення в дію Постанови №461 (до 03.08.2016), продовжує працювати за професією чи посадою, яка в Постанові №461 не зазначена, пільговий стаж йому зараховують до 02.08.2016 включно.

Таким чином, рентгенолаборант, який працює у відділенні променевої діагностики лікарні, має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 за умови підтвердження права на таку пенсію за результатами атестації їхнього робочого місця за умовами праці за посадою "молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів).

На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 атестація робочих місць за умовами праці проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому. З 21.08.1992 до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах враховуються періоди з урахуванням результатів атестації відповідних робочих місць за умовами праці. Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше як один раз на п`ять років.

10.12.2013 було проведено засідання атестаційної комісії, за результатом якої складено Протокол №1 від 10.12.2013 атестаційної комісії КЗ "Херсонська дитяча обласна клінічна лікарня", виданий наказ №157 від 10.12.2013 про затвердження результатів атестації, які були надані позивачем та свідчать про те, що до переліку робочих місць, яким підтверджено право на пільгову пенсію за Списком № 1 включені рентгенлаборанти рентгенологічного відділення.

Результати атестації застосовуються для обчислення стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж п`яти років після затвердження її результатів (дати видавання наказу про результати проведеної атестації). Отже, результати атестації, яку проводила лікарня в 2013 році, застосовуються протягом п`яти років, але робочі місця рентгенлаборанта атестовано відповідно до розділу XIX "Охорона здоров`я" Списку № 1 виробництв, робіт професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, яка втратила чинність з 03.08.2016. Вказаною атестацією робоче місце позивача не було атестовано за посадою "молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)", а саме така посада з 03.08.2016 дає право на включення стажу за цією посадою до стажу, який дає право на пільгову пенсію.

Таким чином, у разі зміни законодавцем умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах для такої посади як рентгенолаборант, лікарнею має бути проведено позачергову атестацію. Якщо така атестація підтвердить, що робоче місце позивача атестоване за посадою "молодший спеціаліст з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)", то період роботи за умови зайнятості повний робочий день можливо зарахувати до пільгового стажу за списком № 1.

Також до Головного управління ПФУ в Херсонській області позивач разом з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах надала довідку від 24.01.2019 №3-18/10 про підтвердження роботи на пільгових умовах за Списком № 1, на посаді рентгенлаборанта з 29.01.2007 по 02.08.2016 (яка заповнена вручну), та не охоплює період після 03.08.2016. Зазначена довідка видана з посиланням на Список № 1, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003р. № 36 . Відповідач заперечує факт отримання будь-якої іншої довідки, в тому числі тієї, копія якої додана до позовної заяви в друкованому варіанті іншого змісту, позивач, в свою чергу, не надав доказів того, що ним дана довідка була надіслана ГУ ПФУ в Херсонській області.

Тому суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв дану довідку суд як належний доказ, оскільки предметом спору є встановлення правомірності дій відповідача на час звернення до нього позивача з відповідними документами.

До того ж надання довідки, яка уточнює пільговий характер роботи, є обов`язковим, оскільки в трудових книжках не зазначається у яких умовах працювали особи і чи були вони зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня (пункт 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. № 637) .

Пільгова довідка за встановленою формою має містити наступну інформацію: 1) періоди роботи, що зараховуються до пільгового стажу; 2) професію або посаду; 3) характер виконуваної роботи; 4) розділ, підрозділ, пункт, найменування (або номери) Списків, якими передбачено ці роботи, посади; 5) первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано таку довідку (накази (розпорядження) про закріплення робітників за певними ділянками робіт і устаткуванням; особові рахунки, розрахунково-платіжні відомості на заробітну плату, табелі обліку робочого часу; журнали (картки) обліку робочого часу; журнали завдань; робочі книги бригадирів; наряди на виконання робіт; нормовані завдання; книги обліку інструктажу з техніки безпеки тощо). Також документ, що підтверджує пільговий стаж, це копія (копії) наказу (наказів) підприємства про результати атестації робочих місць з додатком, у якому зазначено перелік робочих місць та їхнє право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 чи № 2.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відмовляючи позивачу у перерахунку стажу для пенсії на пільгових умовах, орган Пенсійного фонду України не діяв протиправно та не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, а тому пенсійний орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Стосовно посилання апелянта на статтю 22 Конституції України, колегія суддів зауважує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку він отримував до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, жодні соціальні права не є абсолютними, вони можуть бути обмежені у визначеному Законом порядку. Так, як зазначалося вище, у відповідності до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За своєю правовою природою право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працівників за відповідною посадою є разовою формою підвищення грошової винагороди (пенсії) особам, які звільнені зі служби на пенсію. Вона може бути здійснена з метою забезпечення відповідності розміру пенсії особи порівняно із заробітною платою працюючих на відповідних посадах осіб, з метою стимулювання до довгострокового виконання особами професійних обов`язків до виходу на пенсію. В свою чергу, право на перерахунок пенсії не належить до таких соціально-правових гарантій державних службовців, як заробітна плата, спеціальні умови праці, пенсія, оскільки не є основним джерелом матеріального забезпечення та не має постійного характеру, безпосередньо не покриває соціальних ризиків, пов`язаних, зокрема, з хворобою, інвалідністю, старістю та виникає лише після звільнення на пенсію.

У рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Більш того, виключення законодавцем статті, що передбачала право на перерахунок пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних державних службовців не може бути розцінено як звуження соціально-правових гарантій, порушення принципу передбачуваності Закону, та відповідно не створює обов`язку держави для здійснення перерахунку пенсії без правових на те підстав.

Також, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При розв`язанні спірних правовідносин колегією суддів враховується й правова позиція Європейського суду з прав людини, викладена в рішенні «Великода проти України» від 03 червня 2014 року, в якому суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні від 9 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Кйартан Асмундсон проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 липня 2019 року у справі № 540/1059/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: А.Г. Федусик