Справа № 2040/7660/18
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №2040/7660/18

адміністративне провадження №К/9901/20901/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Губської О.А.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 2040/7660/18

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання неправомірними та скасування наказів, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року (головуючий суддя: Горшкова О.О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року (колегія суддів: головуючий суддя: Донець Л.О., судді: Гуцал М.І., Бенедик А.П.),

ВСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив:

1.1. визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 16 жовтня 2018 року №968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області»;

1.2. визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 17 серпня 2018 року №975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області»;

1.3. визнати неправомірним та скасувати наказ відповідача від 28 серпня 2018 року № 234 о/с по особовому складу;

1.4. поновити його в органах поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області з 28 серпня 2018 року;

1.5. зобов`язати відповідача на користь позивача нарахувати і виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2018 року по день поновлення в органах поліції.

1.6. В обґрунтування позовних вимог вказав, що вважає оскаржувані накази такими, що винесені без урахування усіх обставин, що мають значення для притягнення його дисциплінарної відповідальності, та не містять достатніх доказів вчинення ним дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними. Також, вказав, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, який застосовано на підставі висновків службового розслідування, що сформований, однак, без належного з`ясування наявності самого факту вчинення поліцейським дисциплінарних проступків та не містить беззаперечних доказів та конкретних фактів, які б свідчили про порушення поліцейським вимог чинного законодавства. Таким чином, оскільки оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Харківській області прийняті протиправно, просив їх скасувати та поновити його на посаді із виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

ІІ. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

2. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року позов задоволено.

2.1. Визнано неправомірним та скасовано наказ відповідача від 16 жовтня 2018 року №968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області».

2.2. Визнано неправомірним та скасовано наказ відповідача від 17 серпня 2018 №975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області».

2.3. Визнано неправомірним та скасовано наказ відповідача від 28 серпня 2018 року № 234 о/с по особовому складу.

2.4. Поновлено позивача в органах поліції на посаді слідчого відділення розслідування злочинів, скоєних проти життя та здоров`я особи, слідчого відділу Московського ВП ГУНП в Харківській області з 28 серпня 2018 року.

2.5. Стягнуто з відповідача на користь позивача грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2018 року по 04 лютого 2019 року.

2.6. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що комісією не доведено ані факту вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, ані його крайньої ступені тяжкості чи заподіяння ним неповоротної шкоди, а відповідачем не надано доказів, які б підтверджували скоєння ОСОБА_1 вчинків, що дискредитують звання рядового і начальницького складу, вчинення ним будь-яких дій проти інтересів служби, або дій, які суперечать покладеним на нього обов`язкам, підривають довіру до нього як носія влади чи що призводять до приниження відповідного органу внутрішніх справ, тому спірний наказ від 17 серпня 2018 року № 975 винесено без урахуванням усіх обставин, що мають значення для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, також він не містить достатніх доказів вчинення останнім дисциплінарного проступку. Оскільки мотиви та докази відповідача не дають підстав для висновків, які б спростовували доводи позивача, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що звільнення позивача відбулося за відсутності правових підстав, а відтак наказ ГУНП в Харківській області від 17 серпня 2018 року № 975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області» підлягає скасуванню. Решта позовних вимог задоволено як похідні.

3. Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року скасовано в частині задоволення позову щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 28 серпня 2018 року по 04 лютого 2019 року, з прийняттям в цій частині нового рішення про задоволення позову.

3.1. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 54126,59 грн.

3.2. В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року залишено без змін.

3.3. Скасовуючи рішення суду першої інстанції у вказаній частині, суд апеляційної інстанції виходив з того, що судом першої інстанції помилково не було здійснено розрахунку суми грошового забезпечення, яку стягнуто на користь позивача.

ІІІ. Касаційне оскарження

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

4.1. В обґрунтування касаційної скарги вказує, що, на його думку, вказані судові рішення не відповідають критеріям законності, оскільки прийняті без належного з`ясування обставин, що мають суттєве значення для справи, на підставі помилкових та безпідставних висновків, які не обґрунтовані належними та допустимими доказами, суди не врахували доводи відповідача про неодноразове вчинення позивачем дисциплінарних проступків та втрутилися в дискреційні повноваження посадових осіб відповідача, надавши оцінку службовому розслідуванню, спростувавши факти порушень позивачем службової дисципліни та вчинення ним дій, які ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумніви у його об`єктивності та неупередженості.

5. Відзив на касаційну скаргу подано не було.

IV. Встановлені судами фактичні обставини справи

5. 01 червня 2018 року на адресу начальника ГУНП в Харківській області генерала поліції 3-го ранга Беха О.В . (вх. № С-2788 від 01.06.2018 року) від громадянина ОСОБА_3 надійшла заява, в якій він просив вжити заходи до співробітників Московського ВП ГУНП в Харківській області, які, на думку заявника, в квітні 2018 року, вчинили по відношенню до громадянина ОСОБА_3 неправомірні дії.

6. Для встановлення наявності або відсутності в діях працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області фактів порушення службової дисципліни, причин та умов, що передували вчиненню ними вищезазначених дій або сприяли та спонукали до цього, забезпечення повного, усебічного і об`єктивного дослідження обставин події та з урахуванням вимог пунктів 2.1 та 2.2.20 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2013 за № 541/23073, наказом ГУ НП в Харківській області від 12 червня 2018 року № 981 призначено службове розслідування за відомостями, викладеними у зверненні ОСОБА_3 .

7. Проведення службового розслідування доручено старшому інспекторові ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшому лейтенанту поліції Шамодилу М.В., старшому слідчому в ОВС ОМВ СУ ГУНП в Харківській області підполковнику поліції Бєлєвцовій С.В. із залученням (за згодою) старшого оперуповноваженого Харківського управління ДВБ НП України майора поліції Ковгана О.П.

8. 09 липня 2018 року старшим інспектором ВІОС УКЗ ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції Шамодилом М.В. на адресу начальника ГУНП в Харківській області генералу поліції 3 ранга ОСОБА_4 сформовано рапорт, в якому зазначено, що під час службового розслідування встановлено, що рідний брат заявника - ОСОБА_5 , був свідком можливого порушення службової дисципліни з боку працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області.

9. Враховуючи те, що ОСОБА_5 на даний час перебуває на відпочинку за межами Харківської області, а його свідчення необхідні при встановленні можливого порушення службової дисципліни з боку працівників Московського ВП ГУНП в Харківській області керуючись вимогами пункту 5.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230, Шамодило М.В. вважав за доцільне продовжити термін проведення службового розслідуванням на один місяць, тобто до 12 серпня 2018 року.

10. На вказаному рапорті від 09 липня 2018 року у лівому верхньому куті накладено резолюцію «Згоден».

11. 09 серпня 2018 року за результатом службового розслідування за зверненням громадянина ОСОБА_3 сформовано висновок, який затверджено начальником ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 09 серпня 2018 року.

12. За змістом вищезазначеного висновку, опитаний в рамках службового розслідування громадянин ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях від 12 червня 2018 року вказав, що 03 квітня 2018 року ОСОБА_3 зателефонувала ОСОБА_7 , яка працює на посаді адміністратора ФОП « ОСОБА_3 » та повідомила, що працівники поліції хочуть поспілкуватися з ОСОБА_3 та надати запит на документи. Передавши слухавку працівнику поліції, останній представився як слідчий Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_1 та повідомив ОСОБА_3 , що відносно підприємства останнього відкрито кримінальне провадження та що їм необхідно зустрітися та поспілкуватися не по телефону.

13. Наступного дня ОСОБА_3 зателефонував слідчому та запропонував зустрітися 05 квітня 2018 року.

14. 05 квітня 2018 року під час зустрічі, ОСОБА_1 запитував ОСОБА_3 про документи, зазначені у запиті, на що ОСОБА_3 пояснив, що, згідно з отриманою від адвоката Чехова Д.А. інформації, працівники Московського ВП ГУНП в Харківській області вже отримували доступ до документів державних органів, що стосуються діяльності ПП «Елістом» власником якої є ОСОБА_3

15. Також ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях зазначив, що ПП «Елістом» не працює з серпня 2015 року, а запитувані документи ОСОБА_3 надасть лише за ухвалою суду. Крім цього, ОСОБА_3 повідомив, що працівники поліції просили надати копії первинної документації минулою датою. Після відмови зазначили, що звернуться до суду з метою отримання вказаних документів, слідчий вручив ОСОБА_3 повістку про виклик до Московською ГУНП в Харківській області 11 квітня 2018 року о 17.00 для допиту у якості свідка, після чого працівники поліції пішли у невідомому напрямку.

16. ОСОБА_3 в своїх поясненнях зазначив, що 11 квітня 2018 року о 17.00 ОСОБА_3 прийшов до Московського ВП ГУНП в Харківській області та надав черговому повістку про виклик. Зв`язавшись із слідчим, ОСОБА_1 попросив ОСОБА_3 прийти іншого дня, коли саме, він повідомить пізніше. Після цього слідчий на зв`язок не виходив.

17. Також під час проведення службового розслідування були відібрані письмові пояснення у ОСОБА_7 , яка зазначила, що 03 квітня 2018 року вона перебувала на робочому місці та в цей час прийшли двоє чоловіків, які відрекомендувались працівниками поліції: один - слідчим на прізвище ОСОБА_1 , інший не відрекомендувався. На вимогу пред`явити службові посвідчення ОСОБА_1 повідомив, що надасть посвідчення лише її керівнику, та попросив, щоб вона з ним зв`язалась. Вона одразу зателефонувала ОСОБА_3 та передала телефон працівнику поліції. Вони поспілкувалися декілька хвилин, після чого особа, яка представилась як ОСОБА_1 , передав їй запит з проханням надати його керівнику. ОСОБА_7 одразу повідомила про це ОСОБА_3 . Після цього з вказаними працівниками поліції ОСОБА_7 більше не спілкувалась.

18. Опитаний слідчий Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції Колмик В.В. пояснив, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0004400 на початку квітня 2018 року ОСОБА_1 адресував повістку про виклик ОСОБА_3 та запит про надання необхідної документації по діяльності ПП «Елістом», засновником якої є ОСОБА_3 , що не суперечить вимогам ст. 93 КПК України.

19. Також, ОСОБА_1 зазначив, що, наскільки він пам`ятає, то в телефонній розмові з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 повідомив, що йому потрібно вручити повістку особисто про виклик ОСОБА_3 в якості свідка, на що ОСОБА_3 повідомив, що йому зручно під`їхати в зазначений ним час. Домовившись про зустріч на території ТРЦ «Французький бульвар» та прибувши у запланований час, слідчий вручив ОСОБА_3 повістку про виклик. Чи був з ОСОБА_1 ще хтось, він не пам`ятає. При врученні повістки він також запитав про запит, на що ОСОБА_3 відповів, що виконає його у найкоротший срок, після цього ОСОБА_1 поїхав до Московського ВП ГУНП в області. Також ОСОБА_1 зазначив, що спілкувався з ОСОБА_3 суто зі службових питань та будь-яких грошових коштів у останнього не витребував.

20. За висновком службового розслідування, ОСОБА_1 допустив порушення службової дисципліни та вчинив дисциплінарний проступок, який виявився в тому, що ОСОБА_1 03 квітня 2018 року не надав на вимогу ОСОБА_7 для ознайомлення службове посвідчення працівника поліції, а також, викликавши повісткою для допиту у якості свідка ОСОБА_13 , у вказаний день відмовився його прийняти, що є проявом неповаги зі сторони поліцейського, який зганьбив себе як слідчий та працівник поліції.

21. Вказані обставини, на думку комісії, вказують на порушення слідчим СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області підполковник поліції ОСОБА_1. вимог пунктів 1, 3 частин першої та третьої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 6 статті 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, пункту 1 статті 7 Дисциплінарного статуту ОВС України.

22. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 16 серпня 2018 року № 968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області», за порушення службової дисципліни, що виразилось у недотриманні вимог пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п.1 та 6 ст. 3 VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 ст. 7 Дисциплінарного статуту ОВС України, підполковника поліції ОСОБА_1 , слідчого СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 попереджено про неповну посадову відповідальність.

23. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 17 серпня 2018 року № 975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області» за порушення службової дисципліни, що виразилось у порушенні ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 6 ст. 3 розд. VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, а також п. 1 розд. II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706, слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 (0083785) притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в Національній поліції.

24. Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28 серпня 2018 року № 234 о/с «По особовому складу» реалізовано дисциплінарне стягнення та звільнено підполковника поліції ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

25. Позивач, вважаючи вказані накази неправомірними, звернувся з цим позовом до суду.

V. Релевантні джерела права й акти їх застосування

26. Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

27. Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

28. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

29. За приписами статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

30. Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.

31. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про Національну поліцію», Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

32. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію», передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

33. Згідно з частиною першої статті 59 Закону України «Про Національну поліцію», служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

34. В силу вимог статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського; поважати і не порушувати прав і свобод людини. Також звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитись з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.

35. Відповідно до частин 1, 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

36. Згідно з пунктом 1 статті 3 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний дотримуватися вимог Конституції України, КІЖ України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків, а відповідно до п. 6 розділу VI Положення про органи досудового розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом МВС України від 06.07.2017 № 570, не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості.

37. Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» визначено, щодо приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

38. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закон України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

39. Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ, затверджений Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV, регулює питання дисципліни поліцейських. Згідно з його преамбулою він визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

40. Підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, визначення якої наведене у статті 2 цього Статуту.

41. Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

42. За приписами статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідальність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, звільнення з органів внутрішніх справ.

43. Порядок накладення дисциплінарного стягнення передбачений статтею 14 Дисциплінарного статуту, яка визначає, що з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, вчиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

44. За змістом вказаної статті, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

VI. Позиція Верховного Суду

45. Перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд виходить із такого.

46. Судами попередніх інстанцій встановлено, що предметом цього спору є правомірність наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності та звільнення позивача.

47. Зміст положень Дисциплінарного статуту свідчить про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

48. В той же час, за Дисциплінарним статутом, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

49. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

50. Таким чином, службове розслідування в органах внутрішніх справ - це комплекс заходів, які здійснюються в межах відомчої компетенції з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила.

51. Мета службового розслідування полягає в тому, щоб повністю, об`єктивно та всебічно встановити: обставини (час, місце) і наслідки правопорушення, з приводу якого було призначено розслідування; осіб, винних у правопорушенні, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли негативним наслідкам або створювали загрозу їх спричинення; наявність причинного зв`язку між неправомірним діянням особи, щодо якої призначено службове розслідування, та його наслідками; причини правопорушення та умови, що сприяли правопорушенню; вимоги законів чи інших нормативно-правових актів, розпорядчих документів або службових обов`язків, що були порушені; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення, та мотиви протиправної поведінки працівника і його ставлення до вчиненого.

52. Судами попередніх інстанцій було встановлено, що за висновком службового розслідування від 09 серпня 2018 року, підполковник поліції ОСОБА_1 зганьбив себе як слідчий та працівник поліції та порушив службову дисципліну, що виразилось в тому, що 03 квітня 2018 року під час спілкування із службових питань з громадянкою ОСОБА_7 позивач не пред`явив вказаній особі службового посвідчення, а також, викликавши повіткою до Московського ВП ГУНП в Харківській області для допиту у якості свідка ОСОБА_3 , не провів цей допит, а попросив останнього прийти для проведення допиту в інший день.

53. Однак, матеріали службового розслідування не містять будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення комісією дій з метою підтвердження або спростування пояснень ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , встановлення дійсних фактичних обставин спірних подій.

54. У зв`язку з цим, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що висновок службового розслідування щодо обставин непред`явлення ОСОБА_1 службового посвідчення під час спілкування з громадянкою ОСОБА_7 базується виключно на поясненнях зазначеної громадянки, інших доказів на підтвердження вказаних обставин відповідачем до суду не надано. Водночас, обставини недопиту ОСОБА_3 у визначений в повістці час під час службового розслідування не досліджувались взагалі, зокрема, не було перевірено наявність чи відсутність у позивача в цей час непереборних обставин, які перешкодили йому вчинити цю дію тощо.

55. Виходячи з системного аналізу нормативно-правових актів, які регулюють спірні правовідносини, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

56. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни, які свідчать про його низькі морально-ділові якості, що суперечать інтересам законності, компрометують звання поліцейського.

57. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

58. Судами встановлено, що за висновками службового розслідування позивач є підполковником поліції та зганьбив себе як слідчий та працівник поліції, порушив службову дисципліну, що виразилась в тому, що 03 квітня 2018 року під час спілкування із службових питань з громадянкою ОСОБА_7 не пред`явив вказаній особі посвідчення, а також, викликавши повісткою для допиту в якості свідка ОСОБА_3 , у вказаний день відмовився його прийняти, чим зганьбив себе як слідчого та працівника поліції.

59. Водночас, судами встановлено відсутність доказів, які б підтвердили вказане, окрім свідчень ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суди дійшли висновку про непідтвердження за результатами проведеного службового розслідування існування фактичних даних, що свідчать про реальну наявність у діях позивача ознак дисциплінарного проступку чи протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ними і діями позивача як порушника дисципліни.

60. За цих обставин, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій під час надання висновку про необґрунтованість наказу від 16 року 2018 року №968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області» правильно вказали на недостатність доказів на підтвердження протиправності дій позивача, які кваліфікувались відповідачем як порушення службової дисципліни.

61. Отже, Верховний Суд вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про неправомірність наказу від 16 року 2018 року №968 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області» та наявність підстав для його скасування, а також визнання неправомірними та скасування наказів відповідача від 17 серпня 2018 року №975 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника Московського ВП ГУНП в Харківській області» та від 28 серпня 2018 року № 234 о/с по особовому складу як таких, що прийняті на підставі наказу від 16 року 2018 року №968.

62. Щодо доводів касаційної скарги про порушення судами дискреційних повноважень відповідача під час надання оцінки висновкам службового розслідування Верховний Суд зазначає таке.

63. Під дискреційними повноваженнями слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

64. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до їх вчинення в судовому порядку.

65. На час виникнення спірних правовідносин питання дисципліни поліцейських врегульовано Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV. Згідно з його преамбулою, він визначає сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

66. Таким чином, правова процедура щодо застосування дисциплінарних стягнень, зокрема порядок і права начальників щодо їх застосування регламентована Дисциплінарним статутом.

67. При цьому, Верховний Суд наголошує, що наявність у органу державної влади дискреційних повноважень не означає, що він не повинен дотримуватись механізму, правової процедури, що законодавчо визначена для, зокрема, проведення службового розслідування в межах дисциплінарної справи, а також регулює підстави та порядок застосування дисциплінарних стягнень.

68. Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура службового розслідування встановлює чітку послідовність дій проведення такої перевірки із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

69. Ця правова процедура встановлює межі вчинення повноважень суб`єктом владних повноважень щодо проведення ним такого розслідування та повноважень щодо накладення дисциплінарних стягнень за його результатами і, у разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

70. Колегія суддів зазначає, що встановлена правова процедура як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

71. Тому вказані доводи відповідача є необґрунтованими, оскільки права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина друга статті 3 Конституції України).

72. Також Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про скасування оскаржуваних наказів та наявність підстав для поновлення порушеного права позивача шляхом поновлення його на посаді, а також стягнення на його користь грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

73. Водночас, суд апеляційної інстанції, на підставі норм постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та наказу МВС України від 06 квітня 2016 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 29 квітня 2016 року № 669/28799, яким затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі - Порядок № 260) дійшов правильного висновку про необхідність часткового скасування рішення суду першої інстанції та здійснення розрахунку грошового забезпечення, стягнутого на користь позивача за час вимушеного прогулу.

74. У зв`язку з цим доводи касаційної скарги щодо зазначених обставин є необґрунтованими, вони лише зводяться до суб`єктивної переоцінки відповідачем встановлених судами фактичних обставин справи та його власного бачення застосування норм чинного законодавства України. Безпідставність таких доводів встановлена під час касаційного розгляду справи.

75. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення судів у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, у судових рішеннях повно надано оцінку всім аргументам учасників справи у тій мірі, в якій це необхідно для правильного розумінням ухваленого судами рішення.

76. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а касаційну скаргу без задоволення.

77. За змістом частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

78. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

VIІ. Судові витрати

79. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2019 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року залишити без задоволення.

2. Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 24 червня 2019 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. А. Губська

Судді М.В. Білак

О.В. Калашнікова