Справа № 160/1140/19
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2019 року м.Дніпросправа № 160/1140/19

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 160/1140/19 (суддя Тулянцева І.В.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) задоволено:

- визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (далі - відповідач) щодо невключення позивача до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для виплати гарантованої суми за договором №980-031-000200380 від 17.03.2016 року тип договору: Капітал + (з виплатою процентів щомісячно), номер рахунку № НОМЕР_1 на суму 65 355,90 грн.;

- зобов`язано відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_1 на суму 65 355,90 грн. за договором №980-031-000200380 від 17.03.2016 року тип договору: Капітал + (з виплатою процентів щомісячно).

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, була подана апеляційна скарга. В скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову через порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що у спірних правовідносинах, визначаючи нікчемність укладеного правочину, Уповноважена особа діяла у межах повноважень, на підставі та у спосіб, що визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким, зокрема, передбачені повноваження Уповноваженої особи щодо перевірки укладених банком правочинів на предмет їх нікчемності, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про неправомірність бездіяльності відповідача. Крім цього, відповідач посилається на те, що позивача не можливо визнати вкладником банку у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки кошти позивача були направленні до небанківської установи (ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий Центр) як позика. При цьому, у вказаних правовідносинах Банк не виступав повіреним за відповідним договором позики. Також, скаржник вказує на наявність правових підстав, які визначені ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», для визнання правочину (транзакції) нікчемним. Нікчемність правочину відповідач пов`язує з діями Банку (укладення правочинів), які були вчинені під час встановлених заборон, з підстав віднесення Банку до проблемних постановою НБУ. Вважає, що судом першої інстанції помилково стягнуто судові витрати за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки останній не отримує бюджетних асигнувань.

Позивач надіслав відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому вказав, що вважає рішення суду законним і обґрунтованим, а доводи скарги безпідставними. Просить залишити без змін рішення у даній справі, а скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 06.05.2015 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі - Банк) з однієї сторони та ОСОБА_1 (особа, яка відкриває рахунок/власник) (далі - Клієнт) з другої сторони, укладено Договір банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний" №980-031-000000894 згідно з умовами якого Банк по ініціативі Клієнта відкриває Клієнту на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 (далі - рахунок) в гривні для зберігання грошей Клієнта і здійснює його розрахунково - касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов Договору та розпоряджень Клієнта, а Клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку (п. 1).

Крім того, між ОСОБА_1 (сторона-1) та Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» був укладений договір №980-031-000200380 від 17.03.2016 року тип договору: Капітал + (з виплатою процентів щомісячно), за умовами якого сторона-1 передає кошти стороні-2 у власність грошові кошти у розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а сторона-2 зобов`язується повернути кошти стороні-1 на рахунок позивача в ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_1 та виплатити проценти у порядку та на умовах, встановлених цим договором, а саме: у розмірі 65 355,90 грн. у строк до 20.04.2016 року.

Пунктом 8.1.1 Договору №980-031-000200380 визначено, що підписуючи цей Договір, Сторона - 1 та ПАТ «Банк Михайлівський» домовились доповнити Договір банківського рахунку №980-031-000000894 від 06.05.2015 року, укладений між Стороно - 1 та ПАТ «Банк Михайлівський» умовами наступного змісту:

- керуючись ст.1071 Цивільного кодексу України, статтею 26 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" Клієнт надає право Банку здійснювати договірне списання коштів з рахунку Клієнта без додаткових розпоряджень Клієнта, та направляти їх у сумі, що передбачені договорами (в т.ч. позики, в т.ч. з метою набуття ними чинності), які підписані між Клієнтом та Банком як повіреним ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр", на поточний рахунок ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр", реквізити якого офіційно доведені останнім до ПАТ "Банк Михайлівський".

З виписки по особовим рахункам з 02.03.2016 року по 09.01.2019 року вбачається, що 09.03.2016 року позивачем внесено кошти у сумі 65 355,90 грн. на рахунок № НОМЕР_1 із призначенням платежу: "Перерахування коштів згідно договору №980-031-000200380 від 09.03.2016 року".

Також перерахування позивачем коштів згідно договору №980-031-000200380 від 09.03.2016 року підтверджується меморіальним ордером №1472093 від 09.03.2016 року на суму 65 355,90 грн..

19.05.2016 року від платника - ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на рахунок позивача надійшли кошти у сумі 65 355,90 грн., призначення платежу: "Повернення коштів згідно договору №980-031-000200380 від 09.03.2016 року".

Також 19.05.2016 року ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" здійснено переказ коштів (транзакція) в сумі 437,41 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-031-000200380 від 09.03.2016 року" на рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 .

На підставі рішення Правління Національного банку України № 14/БТ від 23 травня 2016 року "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 23 травня 2016 року прийнято рішення № 812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

13 червня 2016 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України № 124-рш від 12 липня 2016 року "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 1213 від 12 липня 2016 року, "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський", призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

З наданих відповідачем до суду першої інстанції документів вбачається, що листом №3Г1(К)/18057 від 16.09.2016 року позивача повідомлено про не включення його до загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування, та повідомлення №3Г1(К)/18057/1 від 16.09.2016 року "Про нікчемність правочину", в якому вказано, що переказ коштів (транзакція), здійснений:

- ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 року в сумі 65355,90 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-031-000200380 від 09.03.2016" на рахунок № НОМЕР_1 що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 );

- ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 року в сумі 97540,81 грн. з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-031-000196491 від 01.03.2016" на рахунок № НОМЕР_4 , що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 );

- ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 року в сумі 437,41 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-031-000200380 від 09.03.2016" на рахунок № НОМЕР_2 , що налжить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 );

- ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" (код за ) 19.05.2016 року в сумі 1175,10 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-031-000196491 від 01.03.2016" на рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ).

Доказів направлення на адресу позивача або вручення листів №3Г1(К)/18057 від 16.09.2016 року та №3Г1(К)/18057/1 від 16.09.2016 року, відповідачем до суду не надано.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24 січня 2017 року делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду: Волкову Олександру Юрійовичу з 25 січня 2017 року визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; Гриценку Володимиру Володимировичу з 25 січня 2017 року, визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Починаючи з 18 липня 2016 року, розпочалися виплати гарантованої суми відшкодування вкладникам ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду через банків-агентів.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21 червня 2018 року № 1758 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" строком на два роки з 13 липня 2018 року до 12 липня 2020 року включно, продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. строком на два роки, а також окремі повноваження Смолію Б.В. на цей же строк.

20 квітня 2018 року ОСОБА_1 подано в ПАТ «Банк Михайлівський» заяву про включення інформації про позивача до переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів в розмірі 65 355, 90 грн., додавши до неї копію договору №980-031-000200380 від 17.03.2016 року.

Листом ПАТ "Банк Михайлівський" від 10.01.2019 року №10.01.19/09-вих позивача повідомлено про відсутність правових підстав для прирівняння ОСОБА_1 до вкладника ПАТ "Банк Михайлівський" за договором №980-031-000200380 від 17.03.2016 року, оскільки у договорі типу "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)" №980-031-000200380, наданого ПАТ "Банк Михайлівський" 20.04.2018 року вх. №20.04.2018-1/ФК, дата укладення зазначена 17.03.2016 року, а відповідно до виписки з поточного рахунку № НОМЕР_1 в ОДБ Б2 банку перерахування та повернення здійснено за договором №980-031-000200380 від 09.03.2016 року.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вказав на фактичну відсутність у відповідача правових підстав для визнання нікчемним укладеного позивачем договору банківського вкладу та наявністю у позивача права на відшкодування коштів за банківським вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23 лютого 2012 року № 4452-VI (далі - Закон №4452-VI у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Таким чином, кошти, які надійшли від ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" на поточний рахунок позивача, у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є вкладом.

19.11.2016 року набрали чинності положення пункту 15 Прикінцевих Положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" від 15.11.2016 № 1736-VIII, яким передбачено, що до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

Так, ПАТ "Банк Михайлівський", при укладанні Договору №980-031-000200380 від 17.03.2016 року "Капітал + (з виплатою процентів щомісячно)", не повідомляв позивача про непоширення на кошти, передані ТОВ " Інвестиційно - розрахунковий центр", відповідних гарантій.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує, зокрема: перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 3 8 цього Закону.

В силу ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Судом встановлено, що спірні транзакції здійснено у період віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних. Разом з тим, відповідачем не доведено, що такі транзакції здійснені з порушенням норм законодавства, а лише зазначено про розбіжність у даті укладення договору типу "Капітал +".

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини справи свідчать про здійснення банком описки під час укладення договору та помилково зазначено дату укладення договору 17.03.2016 року замість 09.03.2016 року, оскільки інші умови договору, зокрема, рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий у ПАТ "Банк Михайлівський", сума 65 355, 90 грн., яка була зарахована на вказаний рахунок, співпадають.

Наведені факти у своїй сукупності свідчать про те, що договір №980-031-000200380 від 17.03.2016 року є саме тим договором, на підставі якого позивач має право вимагати від відповідача вчинити дії щодо подання до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо включення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунком № НОМЕР_1 на суму 65 355,90 грн..

Також викладений висновок підтверджується тим, що 09 березня 2016 року між позивачем (страхувальник) та Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Форте" було укладено договір добровільного страхування фінансових ризиків "Капітал" №К 980-031-000200380, згідно з умовами якого позивачем було застраховано ризики завдання матеріального збитку, що могли виникнути в наслідок порушення умов договору №980-031-000200380 від 09.03.2016 року боржником - ТОВ "Інвестиційно-Розрахунковий центр". Страхова сума згідно вказаного договору страхування складає 65 355,90 грн.

Згідно з п. 5 розділу ІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку, зокрема, такі переліки: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4 - 6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення.

Також, цим пунктом передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.

Отже, у разі наявності підстав для включення даних про рахунки вкладника, які раніше не були включені до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом, уповноважена особа має подати до Фонду відповідне доповнення до переліку.

Позивач не може нести відповідальність за помилки, допущені банком, а також бути позбавлений свого законного права на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З огляду на вищевказане, кошти позивача, повернені ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на його рахунок у ПАТ "Банк Михайлівський", вважаються вкладом, на який поширюються гарантії, передбачені статтею 26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що дає право на відшкодування коштів за вкладом, а тому суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявність правових підстав для не включення позивача до переліку вкладників ПАТ "Банк Михайлівський", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Разом з тим, вказані підстави нікчемності правочинів (договорів), які зазначені у ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не мають відношення до правочинів, вчинених ПАТ "Банк Михайлівський" у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку). Крім того, висновок відповідача щодо нікчемності правочину, а саме: переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 року в сумі 65355,90 грн. з призначенням платежу: "Перерахування коштів згідно договору №980-031-000200380 від 09.03.2016 року" та коштів в сумі 437,41 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору №980-031-000200380 від 09.03.2016 року" на рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , не обґрунтований доводами чи належними доказами.

Частиною 2 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Приписами ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять.

Згідно з ч.3 ст.1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

З огляду на викладене, суд зазначає, що повернення ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський" здійснено 19.05.2016 року, що підтверджується матеріалами справи.

Отже, кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточних рахунках позивача у ПАТ "Банк Михайлівський".

Суд також зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про те, що зазначений правочин є таким, що порушує публічний порядок чи спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави; що внаслідок укладання договору банківського вкладу (депозиту) банк взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим, або умови договору передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Згідно положень частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Доказів існування відповідного судового рішення про визнання недійсним договору банківського вкладу (депозиту), укладеного між позивачем та банком суду також не надано.

Враховуючи наведене суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо недоведеності факту існування підстав для невключення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ "Банк Михайлівський", за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Щодо розподілу судових витрат.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.01.2019р. у справі № 826/23408/15, уповноважена особа є посадовою особою Фонду, який фінансується, окрім іншого з Державного бюджету України. На законодавчому рівні встановлено певні особливості фінансування витрат Фонду. Разом з тим, в межах даного спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виступає саме у якості суб`єкта владних повноважень, і КАС України при вирішенні питання розподілу судових витрат не передбачає врахування будь-яких особливостей фінансування суб`єктів владних повноважень, у зв`язку з чим сплачена позивачем сума судового збору підлягає стягненню саме за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

З урахуванням наведеного, судові витрати на користь позивача підлягають стягненню саме з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 червня 2019 року у справі № 160/1140/19 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду в строк, передбачений ст.329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко

суддя Ю.В. Дурасова