Справа № 540/2544/18
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П'ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2544/18

Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м.Херсон

Повний текст судового рішення складений 26.02.2019р.

П'ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Градовського Ю.М., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

11.12.2018р. акціонерне товариство (надалі - АТ) «Таврійська будівельна компанія» звернулася до суду з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування: податкових повідомлень-рішень від 25.05.2018р. №№ відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 10% у сумі 15970,46грн.; відповідно до якого застосовано штраф у розмірі 20% у сумі 29996,58грн.; пені у розмірі 1699,53грн. застосовану за податковими повідомленнями-рішеннями від 25.05.2018р. №№; .

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що вказані податкові повідомлення-рішення не набули статусу узгоджених, оскільки вони товариством не отримувалися, а тому контролюючим органом безпідставно була нарахована пеня. Отже, у зв'язку з неотриманням спірних рішень, позивач був позбавлений права на їх оскарження, що в подальшому призвело до протиправного включення до інтегрованої картки підприємства штрафних санкцій та пені.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 26.02.2019р. позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 25.05.2018р. №№ про застосування штрафу в розмірі 10% у сумі 15917,46грн.; про застосування штрафу в розмірі 20% у сумі 29996,58грн. з підстав того, що податковий орган не мав права в ході проведення камеральної перевірки перевіряти сплату зобов'язань за період 2016р., та відсутні докази щодо направлення на адресу позивача акту перевірки, спірних податкових повідомлень-рішень.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.05.2018р. посадовими особами Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі проведено камеральну перевірку АТ «Таврійська будівельна компанія» з питань своєчасності сплати орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності, та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначеного деклараціями за 2015, 2016, 2017, 2018 роки, за результатами якої складено акт перевірки №001447/21-22-12-05/32702078.

Перевіркою встановлено, що позивачем в порушення п.287.3 ст.287 ПК України несвоєчасно сплачено податкові зобов'язання по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності; пп.266.10.1 п.266.10 ст.266 ПК України несвоєчасно сплачено податкові зобов'язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. /а.с.69-70/

За результатом розгляду вищезазначеного акта перевірки, Головним управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі винесені податкові повідомлення-рішення від 25.05.2018р. №№, яким за затримку на 30, 28, 28, 28, 25, 1, 1 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 159174,60грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% на суму 15917,46грн.; , яким за затримку на 154, 123, 93, 62, 59, 32 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 149982,90 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 20% на суму 29996,58 грн.; , яким за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за затримку на 3,3 календарних дні сплати грошового зобов'язання в сумі 623,40 грн. зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% у сумі 62,34 грн.

Крім того, за податковими повідомленнями-рішеннями від 25.05.2018р. №№, нарахована пеня у розмірі 1699,53грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, нарахуванням пені, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Згідно зі ст.67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктами 16.1.3 та 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачено обов'язок платника податків подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів та сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 36.1 ст.36 Кодексу, визначено, що податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Підпунктом 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до п.14.1.39 ст.14 ПК України грошове зобов'язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов'язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв'язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За правилами ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Вимогами п.286.2 ст. 286 ПК України передбачено що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій.

Відповідно до п. 287.3 ст. 287 ПК України податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Головним управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі при проведенні камеральної перевірки встановлено несвоєчасність сплати позивачем самостійно задекларованих грошових зобов'язань по орендній платі відповідно до: Декларації за 2015 рік від 20.02.2015 № граничний термін сплати 30.01.2016, фактично погашено 24.02.2016 в сумі 12671,90 грн., кількість днів затримки - 25, сума штрафу 1267,19грн.;

Декларації за 2016 рік від 09.02.2016 № граничний термін сплати 30.03.2016, фактично погашено 31.03.2016 в сумі 27235,75грн., кількість днів затримки - 1, сума штрафу 2723,57грн.;

Декларації за 2017 рік від 17.02.2017 № граничний термін сплати 30.04.2017, фактично погашено 30.05.2017 в сумі 28751,70 грн., кількість днів затримки - 30, сума штрафу 2875,17грн.; граничний термін сплати 30.06.2017р., фактично погашено 28.07.2017 в сумі 28751,70 грн., кількість днів затримки - 28, сума штрафу 2875.17 грн.; граничний термін сплати 30.08.2017, фактично погашено 31.01.2018 в сумі 28751,70 грн., кількість днів затримки - 154, сума штрафу 5750,34 грн.; граничний термін сплати 30.09.2017, фактично погашено 31.01.2018 в сумі 30296,85 грн., кількість днів затримки - 123, сума штрафу 6059,37 грн.; граничний термін сплати 30.10.2017, фактично погашено 31.01.2018 в сумі 30296,85 грн., кількість днів затримки - 93, сума штрафу 6059,37грн.; граничний термін 30.11.2017, фактично погашено 31.01.2018 в сумі 30296,85грн., кількість днів затримки - 62, сума штрафу 6059,37 грн.; граничний термін сплати 30.12.2017, фактично погашено 31.01.2018 в сумі 30296,85грн., кількість днів затримки 32, сума штрафу 6059,37грн.; граничний термін сплати 30.01.2018, фактично погашено 31.01.2018 в сумі 30253 грн., кількість днів затримки 1, сума штрафу 3025,3 грн.; граничний термін сплати 30.01.2018, фактично погашено 30.03.2018 в сумі 43,80грн., кількість днів затримки - 59, сума штрафу 8,76грн.;

Декларації за 2018 рік від 16.01.2018 № граничний термін сплати 02.03.2018, фактично погашено 30.03.2018 в сумі 30296,80 грн., кількість днів затримки - 28, сума штрафу 3029,68 грн.; граничний термін сплати 30.03.2018, фактично погашено 27.04.2018 в сумі 1213,80грн., кількість днів затримки - 28, сума штрафу 121,38грн.

Згідно п.56.11 ст.56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов'язання, самостійно визначене платником податків.

Відповідно до п.126.1 ст.126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Положеннями Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 № 422, визначено, що інтегрована картка платника є формою оперативного обліку податків, зборів митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами. В даній інтегрованій картці платника відображаються відомості про нараховані самостійно визначені платником та/або визначені контролюючим органом суми зобов'язань, штрафних санкцій та пеня за податками, зборами, митними платежами, а також відомості щодо погашення таких зобов'язань. Нарахування узгоджених сум грошових зобов'язань за податками, нарахованих до сплати, в інтегрованій картці платника здійснюється датою граничного строку сплати таких нарахувань.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов'язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Тобто, суми, які платник перераховував на рахунок в якості сплати поточних зобов'язань, зараховувались в рахунок погашення податкового боргу, згідно з черговістю його виникнення.

Незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов'язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 75.1.1 п.75.1 ст.75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість, а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлений статтею 76 ПК України.

Зокрема, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова. Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

01 січня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 №1797-VIII.

Вказаним Законом, підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, доповнено абзацом другим: предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі відповідних інформаційних базах.

В такий спосіб законодавець конкретизував, що, зокрема, може бути предметом камеральної перевірки, і звернув увагу на порядок її проведення - і виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах контролюючого органу, тобто, без виходу за податковою адресою платника податків та перевірки первісних бухгалтерських документів.

Крім цього, як підтверджується актом перевірки від 07.05.2018 №001447/21-22-12-05/32702078, перевірка своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання проводилась контролюючим органом в травні 2018 року, тобто під час дії абзацу 2 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України.

Тобто, на час проведення зазначеної перевірки, чинними нормами Податкового кодексу України було визначено право податкового органу на здійснення перевірки своєчасності сплати позивачем узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання в межах камеральної перевірки.

До того, ж відповідно до Податкового законодавства, камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

В силу вимог пункту 102.1 статті 102 ПК України, яка регулює строки давності та їх застосування, контролюючий орган має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених пунктом 75.1 статті 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

У зв'язку з внесеними змінами до Податкового кодексу (Закону України №1797-УІІІ від 21.12.2016), починаючи з 01 січня 2017 року фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення своєчасності подання податкових декларацій і своєчасності сплати узгоджених грошових зобов'язань визначених у таких деклараціях.

Таким чином, предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Зазначене узгоджується з практикою Верховного Суду (постанова від 02.10.2018р. у справі №820/2244/17). Так, Верховний суд дійшов висновку, що з 01 січня 2017 року з моменту набрання чинності Законом №1797-VIII від 21 грудня 2016 року у податкового органу з'явились підстави для проведення камеральних перевірок платників податків щодо своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, та з урахуванням положень статті 102 ПК України, такою перевіркою може бути охоплено період в 1095 днів, що настали за останнім днем граничного строку сплати узгодженого податкового зобов'язання.

Отже, посилання суду першої інстанції на порушення контролюючим органом порядку проведення камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженого грошового зобов'язання з орендної плати за землю юридичних осіб є безпідставними.

Слід зазначити, що акт камеральної перевірки від 07.05.2018 №001447/21-22-12-05/32702078 було направлено позивачу податковою поштовим зв'язком. Відповідно до поштового повідомлення рекомендованого листа ПАТ «Таврійська будівельна компанія» отримано акт 15.05.2018.

Заперечення до акту камеральної перевірки до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі не надходили.

Контролюючим органом 25.05.2018 сформовано три податкові повідомлення-рішення з орендної плати з юридичних осіб №, № та з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки №. Тобто, податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі однієї камеральної перевірки, предметом якої була своєчасність сплати орендної плати землі та податку на нерухоме майно.

Податкові повідомлення-рішення було направлено поштовим зв'язком рекомендованим листом, які отримано ПАТ «Таврійська будівельна компанія» 05.06.2018, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Пунктом 42.2 ст. 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходження, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

При цьому, позивач не заперечує факт отримання акту камеральної перевірки, та отримання одного з податкових повідомлень-рішень від 25.05.2018р.№, яким застосовано штраф на суму 62,34 грн., та який був добровільно сплачений.

Отже, апелянт належним чином підтвердив направлення та вручення ПАТ «Таврійська будівельна компанія» акту та податкових повідомлень-рішень відповідно до рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень з штрихованими кодовими ідентифікаторами за №734, №184.

Крім того, інформація про наявність та стан пересилання поштових відправлень постійно оновлюється й зберігається в системі протягом 6 місяців з моменту реєстрації. З урахуванням того, що поштові відправлення за №734, №184 направлено на адресу позивача в травні-червні 2018 року, то на час формування судом першої інстанції з цього приводу запиту станом на 26.02.2019 року відсутність таких даних у ресурсі «Укрпошти» очевидна.

Стосовно доводів позивача про встановлення мораторію на задоволення вимог кредиторів, встановленого ухвалою господарського суду Херсонської області від 24.12.2014р. у справі №923/1804/14, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, ухвалою господарського суду Херсонської області від 24.12.2014р. порушено провадження у справі №923/1804/14 про банкрутство АТ «Таврійська будівельна компанія» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах; забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій; не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій; зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію; не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання, і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов'язання.

З аналізу зазначених норм вбачається, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Таким чином, що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов'язаннями, похідними від основного зобов'язання, а тому оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 28.03.2019р. у справі №815/1397/17.

На підставі викладеного, оскільки суд першої інстанції при вирішенні справи неповно дослідив обставини справи та помилково застосував норми матеріального закону, тому рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі задовольнити, рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства «Таврійська будівельна компанія» до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 25.05.2018р. №№; , визнання протиправною та скасування пені.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий суддя Крусян А.В.
Судді Градовський Ю.М. Яковлєв О.В.