Справа № 520/302/19
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.

22 жовтня 2019 р.Справа № 520/302/19

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Калитки О. М. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Головного управління МВС України у Луганській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Луганській області, ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Луганській області про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошової винагороди, -

В с т а н о в и л а:
11.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить зобов`язати відповідача Головне управління Національної поліції України в Луганській області (далі ГУ НП в Луганській області) нарахувати йому грошову винагороду за безпосередню участь в Антитерористичній операції за період з 17.07.2014 року по 24.12.2014 року та стягнути з цього відповідача суму означеної грошової винагороди.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з 07.05.1996 року до 24.12.2014 року проходив службу в органах внутрішніх справ України в Луганській області. На підставі наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБ України від 12.12.2014 року № 97 та від 01.08.2015 року № 213 брав безпосередню участь в АТО. Цей факт також підтверджується довідкою № А-5455 від 29.08.2016 року.

Разом з тим, до часу звернення до суду він не отримав винагороди, виплата якої передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2014 року № 158 «Про перерозподіл деяких видатків державного бюджету, передбачених Міністерству фінансів на 2014 рік, та виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» (далі Постанова № 158 в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Відмову відповідача на звернення від 05.10.2018 року щодо нарахування та виплати означеної винагороди вважає протиправною.

У відзиві на адміністративний позов відповідач ГУ НП в Луганській області зазначає, що позивач ОСОБА_1 , колишній начальник Брянківського МВ ГУМВСУ у Луганській області, звільнений з ОВС 24.12.2014 року, перебував на посаді, яка передбачалась штатним розкладом юридичної особи публічного права Брянківського МВ ГУМВСУ у Луганській області. У відповідності до п. 1.6 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 31.12.2007 року № 499, грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується за місцем служби і виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом доходів і видатків органу, підрозділу, закладу чи установи МВС на грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.

Ухвалою суду від 05.02.2019 року до участі у справі у якості другого відповідача залучена Ліквідаційна комісія Головного управління МВС України в Луганській області (далі Ліквідкомісія ГУ МВСУ в Луганській області).

У відзиві на адміністративний позов відповідач Ліквідкомісія ГУ МВСУ в Луганській області зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази участі позивача ОСОБА_1 у заходах, зазначених у п. 2 Постанови № 158 та п. 1 наказу МВС від 23.07.2014 року № 719 «Про виплату винагороди військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям) льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України» (далі Наказ № 719 в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

З огляду на зміст довідки ГУМВСУ у Луганській області від 29.08.2016 року № А-5455 про безпосередню участь позивача в антитерористичній операції вбачається, що підставою для її видачі послугували накази АТЦ при СБУ (по стройовій частині) від 12.12.2014 року № 97 та від 01.08.2015 року № 213.

У свою чергу вказані накази свідчать лише про прибуття (включення) та вибуття (виключення) позивача до (зі) складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в антитерористичній операції.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 задоволені частково.

Судовим рішенням зобов`язано Ліквідкомісію ГУ МВСУ в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 17.02.2014 року по 24.12.2014 року на підставі п. 2 Постанови № 158.

В задоволені інших вимог позивачу відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що відсутність наказів не може бути підставою для не нарахування та невиплати учаснику АТО грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції, враховуючи, що передумовою для виплати вказаної грошової винагороди є безпосередня участь особи в антитерористичній операції. Зокрема, виданою ГУ МВСУ в Луганській області довідкою від 29.08.2018 року № А-5455 підтверджено, що позивач у період часу з 17.04.2014 року по 24.12.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах її проведення на території Луганської області.

Вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми грошової винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції суд визнав передчасними, зазначаючи про те, що така винагорода позивачу ще не нарахована.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ГУ МВСУ в Луганській області просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволені вимог ОСОБА_1 .

Аргументи, викладені скаржником в обґрунтування вимог апеляційної скарги, по суті аналогічні доводам, наведеним у відзиві на адміністративний позов ОСОБА_1 .

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення згідно із ст. 317 КАС України скасуванню, з наступних підстав.

Судом установлено, що наказом ГУ МВСУ в Луганській області № 433 о/с від 19.12.2014 року з 24.12.2014 року підполковника міліції ОСОБА_1 (М-035000), начальника Брянківського МВ, звільнено з органів внутрішніх справ у запас через хворобу. Підстава: свідоцтво про хворобу від 03.11.2014 року № 335, видане військово-лікарською комісією госпіталя ГУМВСУ в Харківській області, наказ МВС України від 21.10.2014 року № 2162 о/с (а.с. 11).

17.08.2016 року ГУ НП в Луганській області позивачу видано посвідчення серії НОМЕР_1 , яким визначено, що він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 7).

29.08.2016 року головою Ліквідкомісії ГУ МВСУ у Луганській області начальником ГУ НП в Луганській області Комісаровим С.А. позивачу ОСОБА_1 видана довідка № А-5455 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України про те, що позивач дійсно в період часу з 17.07.2014 року по 24.12.2014 року брав участь в антитерористичній операції.

У довідці зазначено, що підставою для її видачі послугували накази першого заступника керівника АЦ при СБУ (керівника АО на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 12.12.2014 року № 97, від 01.08.2015 року № 213 (а.с. 10).

Так, 12.12.2014 року першим заступником керівника Антитерористичного Центру при СБ України виданий наказ по стройовій частині № 97, відповідно до якого з 17.07.2014 року підполковник міліції ОСОБА_1 , начальник Брянківського МВ ГУ МВСУ у Луганській області, вважається таким, що перебуває у складі сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових завдань (а.с. 25-27).

01.08.2015 року першим заступником керівника Антитерористичного Центру при СБ України виданий наказ по стройовій частині № 213, відповідно до якого з 24.12.2014 року підполковник міліції ОСОБА_1 , начальник Брянківського МВ ГУ МВСУ у Луганській області, вважається таким, що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 28-30).

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що наказом МО України від 02.02.2015 року № 49 затверджений Порядок та умови виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам, механізм підтвердження виконання окремих завдань під час безпосередньої участі у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого період (далі Порядок № 49, що був чинним до 21.01.2016 року.

Пунктом 1 цього Порядку встановлено, що він визначає механізм та умови виплат винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та резервістам Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці) за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи в антитерористичній операції (далі - АТО), інших заходах в умовах особливого періоду.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 49 військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення.

Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень (пункт 2 розділу ІІ Порядку № 49).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 49 винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у пункті 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Пунктом 5 цього Порядку встановлено, що військовослужбовці вважаються такими, що беруть безпосередню участь в АТО, у разі одночасного дотримання таких умов:

залучені до проведення АТО;

перебувають у підпорядкуванні (виконують завдання) керівництва штабу АТО;

перебувають у районі проведення АТО.

За пунктом 7 розділу ІІ Порядку № 49 безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується: журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки); бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання.

Крім того, підтвердними документами є: бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання; запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою; постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Відповідно до п. 5 наказу МО України від 02.02.2015 року № 49 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування та застосовується з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій».

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 31.01.2015 року № 24 «Про особливості виплати винагород військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в особливий період та під час проведення антитерористичних операцій», що була чинною до 21.01.2016 року (далі - Постанова № 24) визначено, що в особливий період або під час проведення антитерористичної операції військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, правоохоронних органів, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи антитерористичній операції, інших заходах в умовах особливого періоду виплачується винагорода у відсотках місячного грошового забезпечення.

Пунктами 1, 2, 3, 7 розділу ІІ вказаного Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім резервістів) у період мобілізації (у тому числі часткової) або з моменту введення воєнного стану та до дати завершення демобілізації або закінчення (скасування) воєнного стану, у період проведення АТО за безпосередню участь у воєнних конфліктах чи АТО, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою виплачується винагорода у розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення. Розмір винагороди визначається, виходячи з розміру посадового окладу (у тому числі посадового окладу за посадою, до тимчасового виконання обов`язків (завдань) за якою допущено військовослужбовця), окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних додаткових видів місячного грошового забезпечення постійного характеру, премії, та повинен становити не менш як 3000 гривень на місяць. У разі участі у воєнних конфліктах чи АТО, інших заходах в умовах особливого періоду менше одного календарного місяця розмір винагороди визначається пропорційно дням участі, виходячи з її розміру, що становить не менш як 3000 гривень. Винагорода виплачується за час, обрахований з дня фактичного початку участі військовослужбовців (крім резервістів) у заходах, зазначених у п. 1 цього розділу, до дня завершення такої участі, про що зазначається у відповідних наказах командирів (штабу АТО).

Безпосередня участь у відбитті збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільненні таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою підтверджується журналом бойових дій (журналом ведення оперативної обстановки), бойовим донесенням (підсумковим, терміновим та позатерміновим), рапортом керівника підрозділу, який виконував завдання. Крім того, підтвердними документами є бойовий наказ командира військової частини для виконання поставлених завдань охорони об`єктів (несення служби на блокпостах, звільнення об`єктів, які захоплені, тощо), письмовий наказ командира військової частини, який виконував завдання, запис у книзі прикордонної служби підрозділу охорони державного кордону про виконання завдань прикордонними нарядами щодо відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою, постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), де визначені особовий склад, який залучається до охорони, час, місце, порядок виконання завдань, книга служби нарядів та подій, що відбувалися.

Пунктом 1 Наказу № 719 визначено виплачувати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, резервістам та працівникам (не військовослужбовцям), льотного, льотно-підйомного, інженерно-технічного складу авіації та водіям автотранспортних засобів Національної гвардії України за безпосередню участь в антитерористичних операціях, здійсненні заходів із забезпечення правопорядку на державному кордоні, відбиття збройного нападу на об`єкти, що охороняються військовослужбовцями, звільнення цих об`єктів у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою починаючи з 01 травня 2014 року винагороду в розмірі 100 відсотків місячного грошового забезпечення, але не менш ніж 3000 гривень, у розрахунку на місяць. Обчислення цієї винагороди здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення або заробітної плати (у тому числі з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди), за останньою займаною штатною посадою на час участі в зазначених операціях і заходах.

Відповідно до п 2 Наказу № 719 винагороду виплачувати за час, обрахований із дня фактичного початку участі в операціях і заходах, зазначених у пункті 1 цього наказу, до дня завершення такої участі, в поточному місяці за минулий на підставі наказів командирів (начальників) органів військового управління (військових частин, закладів, установ, організацій) (командирам (начальникам) - наказів вищих командирів (начальників)), начальників органів внутрішніх справ.

Пунктами 1, 3, 4 Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 03.02.2015 року № 123 «Про деякі питання відрядження до зони АТО», передбачено, зокрема, начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів під час підготовки наказів про відрядження до зони проведення антитерористичних операцій чітко визначати перелік завдань відповідно до зазначеного вище Закону, що покладаються на відряджену особу або відряджаються на підконтрольну Україні територію для виконання завдань відповідно до покладених на особу функціональних обов`язків.

Начальникам головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів, керівникам структурних підрозділів апарату МВС та підпорядкованих підрозділів до 05 числа надавати до ДФЗБО МВС списик осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій.

Департаменту фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку МВС визначено забезпечити нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу апарату Міністерства, головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ДНДЕКЦ, ДДАІ, ДНДІ, ректорам вищих навчальних закладів та підпорядкованих МВС відповідно до наданих списків; виплату грошової винагороди здійснювати за наказами міністра внутрішніх справ або особи, яка його заміщує, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в областях, місті Києві, на залізницях, ректорів вищих навчальних закладів на підставі вмотивованих рапортів керівників підрозділів, погоджених керівником або заступником керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, із зазначенням конкретних місць несення служби (населений пункт, блокпост) та бойових зіткнень.

Колегія суддів зазначає, що за правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 02.07.2019 року у справі № 805/1189/16-а винагорода за безпосередню участь в АТО виплачується не за весь час залучення особи до складу сил та засобів АТО, а тільки за час фактичної участі цієї особи у відповідних заходах. Так, зарахування особи до списку осіб, що безпосередньо беруть участь у проведенні антитерористичних операцій, здійснюється на підставі відповідних наказів командирів (штабу АТО), в яких зазначається про дату початку такої участі та дату фактичного завершення такої участі. В подальшому, на підставі вмотивованого рапорту керівника структурного підрозділу, де проходить службу особа, ГУ МВС України в області видається відповідний наказ, який, в свою чергу, є підставою для нарахування грошової винагороди особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, призначеної за безпосередню участь у проведенні АТО.

Колегія суддів зазначає, що судам першої та апеляційної інстанції позивачем ОСОБА_1 не було надано беззаперечних доказів того, що саме у період часу з 17.07.2014 року по 24.12.2014 року, будучі залученим до складу сил та засобів антитерористичної операції, він брав фактичну участь у відповідних заходах, тобто виконував конкретні завдання керівництва штабу АТО на підставі наказів відповідних командирів.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 фактично про зобов`язання відповідача прийняти наказ про нарахування йому грошової винагороди за безперервну участь в антитерористичній операції за період з 17.07.2014 року по 24.12.2014 року, а також для задоволення вимог про стягнення з відповідача на його користь цієї винагороди. При цьому, колегія суддів зазначає, що підставою для відмови в задоволені вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 про стягнення суми грошової винагороди за безпосередню участь в АТО є не передчасність цієї вимог, а її безпідставність.

Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5-10, 292, 308, 311, 313, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління МВС України у Луганській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року скасувати, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дня її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) О.М. Калитка С.С. Рєзнікова
Постанова у повному обсязі складена і підписана 01 листопада 2019 року.