Справа № 560/2108/19
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2019-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2108/19
РІШЕННЯ

іменем України

23 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І.

за участю:секретаря судового засідання Зарічан М.В., представника позивача Савченко О. В., представників відповідача Калужської Н.О. Та Бабійчука І.П.
розглянувши адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 24 квітня 2019 року;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 24 квітня 2019 року;

визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-, сформовану Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 24 квітня 2019 року;

визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № , прийняте Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 24 квітня 2019 року;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № , прийняте Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 24 квітня 2019 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з січня 2014 року здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

У період з 25 лютого по 11 березня 2019 року службовою особою Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено документальну планову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за місцем здійснення господарської діяльності стосовно своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21 січня 2014 року по 31 грудня 2018 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з найманими працівниками.

В результаті проведення перевірки 18 березня 2019 року головним державним ревізор-інспектором відділу контрольно - перевірочної роботи фізичних осіб управління податків і зборів з фізичних осіб, самозайнятих осіб Головного управління ДФС у Хмельницькій області Бабійчуком Іваном Павловичем складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки № 0155/2201-13- 03/НОМЕР_1.

Позивач вказує на те, що керуючись правом, визначеним п. 86.7. ст. 86 Податкового кодексу України, подала заперечення на вказаний акт від 18 березня 2019 року з обґрунтуванням невідповідності відомостей, зазначених за змістом вказаного акту, фактичним обставинам справи.

Всупереч зазначеного вище, на підставі акту про результати документальної планової виїзної перевірки № 0155/2201-13-03/НОМЕР_1, 24 квітня 2019 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області прийнято, зокрема, наступні рішення, якими ФОП ОСОБА_3 визначено до сплати такі грошові зобов`язання:

- податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року - за платежем "Податок на доходи фізичних осіб" на загальну суму 249701,10 грн., в тому числі податок на доходи фізичних осіб в розмірі 199257,10 грн. та штраф в розмірі 49 814 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року - за платежем "Військовий збір" на загальну суму 20756 грн., в тому числі військовий збір в розмірі 16604,80 грн. та штраф в розмірі 4151,20 грн.;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- віл 24 квітня 2019 року - за платежем "Єдиний внесок" на загальну суму 124210 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № від 24 квітня 2019 року - за платежем "Штрафні санкції" на загальну суму 12 421 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № віл 24 квітня 2019 року - за платежем "Єдиний податок з фізичних осіб" на загальну суму 4912,14 грн., в тому числі штраф в розмірі 4912,14 грн.

Однак, на переконання позивача вказані вище рішення органу податкового контрою не відповідають фактичним обставинам справи, а відтак, прийняті з порушенням встановленого законом порядку, тому позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 11 липня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

26 липня 2019 року представником Головного управління ДФС у Хмельницькій області подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що оскільки перевіркою встановлено, що позивачем занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік в сумі 1106984 грн., то перевіркою зроблено висновок, що позивачем в порушення п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI занижено і суму єдиного внеску, що підлягає сплаті у 2018 році.

Виходячи з викладеного, на порушення ч. 4), п. 1, ст. 4, 2), п. 1 статті 7, п.5. ст. 8 Закону України "Про збір та облік сяйного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року, з врахуванням визначеної Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI" ФОП ОСОБА_3 занижено базу для нарахування ЄСВ в сумі 564592 грн. (670140 грн. - 105547,12 грн.). Що обраховано як різницю законодавчо - встановленої максимальної величини (з 1 січня 2018 року - не більше 15 розмірів діючої МЗП, тобто 55845,00 грн.) та самостійно задекларованої.

При цьому, сума заниженого та не сплаченого до бюджету єдиного соціального внеску обраховано в розмірі 124210 грн. (564592 *22%).

Таким чином, представник відповідача стверджує, що оскільки під час перевірки виявлено заниження суми єдиного внеску, що підлягає сплаті у 2018 році в сумі 124210,00 грн., в т.ч.: січні - 11453,2 грн., лютому - 11144,54 грн., березні 9603,66 грн., квітні 10932,9 грн., травні - 10362,66 грн., червні - 10217,9 грн., липні - 9550,2 грн., серпні - 9501,71 грн., вересні - 10481,9 грн., жовтні - 10023,86 грн., листопаді -10081,94 грн., грудні 10855,9 грн., то відповідно із вимогами пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", передбачено, що за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

У зв`язку із цим контролюючим органом прийнято Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 12421 грн. (10%).

На переконання представника відповідача, податкові повідомлення - рішення від 24 квітня 2019 року №, №, №, Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та Вимоги про сплату боргу №Ф- про сплату єдиного внеску, що прийняті за результатом перевірки, є правомірним, відповідають вимогам чинного законодавства, тому просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 19 вересня 2019 року, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

З 07 жовтня по 18 жовтня 2019 року включно, суддя Салюк П.І. перебував на стаціонарному лікуванні (лікарняному).

Протокольною ухвалою проголошеною у судовому засіданні 23 жовтня 2019 року, суд ухвалив замінити відповідача Головне управління ДФС у Хмельницькій області на належного, а саме Головне управління ДПС у Хмельницькій області.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позов задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представники відповідача заперечували проти задоволення заявлених позовних вимог, вказували на правомірність дій відповідача та просили відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення представників відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи у їх взаємному зв`язку та сукупності, суд встановив наступне.

Суд встановив, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з січня 2014 року здійснює господарську діяльність у сфері роздрібної торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, що підтверджується Витягом із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі ст. 75, ст. 77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, проведено планову виїзну документальну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2018 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21 січня 2014 року по 31 грудня 2018 року.

За результатами планової виїзної документальної перевірки посадовими особами відповідача складено Акт від 18 березня 2019 року № 0155/22-01-13-03/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновку акта перевірки встановлено порушення вимог:

- п. 164.1 ст. 164, п. 177.2., 177.3 ст. 177, п.п. 177.4.1, п.п. 177.4.3 п. 177.4 ст. 177, Податкового кодексу України у зв`язку із чим позивачем за 2018 рік занижено чистий оподатковуваний дохід в сумі 1106984 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 199257,1 грн.;

- ч. 4, п. 1, ст. 4, ч. 2, п. 1 ст. 7, п.5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VІ, що призвело до заниження єдиного соціального внеску в сумі 124210 грн., що сплачується за результатом річного декларування;

- п.п. 1.6. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, п. 164.1 ст. 164, п. 177.2., п.177.3 ст. 177, пп. 177.4.1, пп.177.4.3 п. 177.4 ст.177 Податкового кодексу України у зв`язку із чим занижено грошові зобов`язання по військовому збору в сумі 16604,8 грн.;

- п.п.292.1 ст.292, п.п. 296.1.2 п.296 ст. 296, п. 293.3 ст.293 Податкового Кодексу України у зв`язку із чим позивачем за шість місяців 2017 року допущено недоплату по єдиному податку в сумі 19648,56 грн. та одночасно завищення суми зобов`язання по єдиному податку за 2017 рік в цілому на суму 5057,22 грн.

На підставі встановлених порушень за результатами проведеної перевірки відповідач прийняв оскаржені податкові повідомлення-рішення, а саме:

податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року за платежем "Єдиний податок з фізичних осіб" на загальну суму 4 912,14 грн., в тому числі штраф в розмірі 4 912,14 грн.

податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року - за платежем "Податок на доходи фізичних осіб" на загальну суму 249 701,10 грн., в тому числі податок на доходи фізичних осіб в розмірі 199 257,10 грн. та штраф в розмірі 49 814 грн.;

податкове повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року - за платежем "Військовий збір" на загальну суму 20 756 грн., в тому числі військовий збір в розмірі 16 604,80 грн. та штраф в розмірі 4 151,20 грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- віл 24 квітня 2019 року - за платежем "Єдиний внесок" на загальну суму 124 210 грн.;

рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно ненарахованого єдиного внеску № від 24 квітня 2019 року - за платежем "Штрафні санкції" на загальну суму 12 421 грн.;

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Так, п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи.

Відповідно до п. 292.1 ст. 292 ПК України, доходом платника єдиного податку є - для фізичної особи - підприємця - дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Пунктом 292.6 ст. 292 ПК України визначено, що датою отримання доходу платника єдиного податку є дата надходження коштів платнику єдиного податку у грошовій (готівковій або безготівковій) формі, дата підписання платником єдиного податку акта приймання-передачі безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Згідно з пп. 292.14 ст. 292 ПК України визначення доходу здійснюється для цілей оподаткування єдиним податком та для надання права суб`єкту господарювання зареєструватися платником єдиного податку та/або перебувати на спрощеній системі оподаткування.

Згідно пункту 292.13 статті 292 передбачено, що дохід визначається на підставі даних обліку, який ведеться відповідно до статті 296 цього Кодексу.

Відповідно до пп. 3 п. 291.4 ст. 291 ПК України, суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, серед яких, зокрема, третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень.

Як встановлено судом, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року позивач перебувала на спрощеній системі оподаткування та була платником єдиного податку третьої групи.

Згідно з нормою статті 293 ПК України передбачено, що позивач, як платник єдиного податку третьої групи, який зареєстрований платником ПДВ, застосовує відсоткову ставку єдиного податку у розмірі 3 відсотки від отриманого доходу за звітний період.

Згідно з статтею 294 Кодексу встановлено, що податковий (звітний) період для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал. Та сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Платники єдиного податку третьої групи (фізичні особи - підприємці), які є платниками податку на додану вартість, ведуть облік доходів та витрат за формою та в порядку, що встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Для реєстрації Книги обліку доходів та витрат такі платники єдиного податку подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги, (пп. 296.1.2. п. 296.1 ст. 296 ПК України.)

Порядок ведення книги обліку доходів і витрат для платників єдиного податку третьої групи, які є платниками податку на додану вартість (надалі - Порядок) затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 19 червня 2015 року № 579 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 липня 2015 року за № 801/27246.

Відповідно до пункту 5 Порядку, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід, окремо про кошти, що надійшли на поточний рахунок платника податку та/або отримано готівкою, фактично безоплатно отримано товари (роботи, послуги) та понесено витрати, зокрема оплачені придбані товари (роботи, послуги), виплачена заробітна плата, сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування тощо.

При цьому, підпунктом 2 пункту 6 Порядку зазначено, що платником при відображенні доходу за підсумком дня у графах 2-7 відображається дохід від провадження господарської діяльності, що оподатковується за ставкою, визначеною підпунктом 1 пункту 293.3 статті 293 глави 1 розділу XIV Кодексу, без податку на додану вартість.

Відповідно до п.п. 3 п. 6 Порядку зазначено, що у графі 2 зазначається отримана сума коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (окремо в готівковій та безготівковій), матеріальній або нематеріальній формі.

Таким чином, суд вважає, що вищевказані норми законодавства вказують на те, що доходом платника єдиного податку за відповідний звітний період є отримана сума коштів за продані товари, виконані роботи, надані послуги протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (окремо в готівковій та безготівковій), матеріальній або нематеріальній формі, що і є об`єктом та базою оподаткування.

Дослідивши первинні документи, виписки банку, книгу обліку доходів та витрат, та податкову звітність платника єдиного податку суд встановив, що позивач розрахунки із контрагентами за поставлений товар здійснював у безготівковій формі.

Обсяг доходу отриманого позивачем відповідно до банківських виписок, вказує на те, що обсяг отриманого доходу позивачем формувався на підставі видаткових накладних по факту відвантаження товару.

В порушення вимог пп. 292.1 ст. 292, пп. 296.1.2 п. 296 ст. 196, п. 293.3 ст. 293 ПК України та п. 5, п. 6 Порядку, позивачем допущено заниження податкового зобов`язання по єдиному податку в сумі 19648,56 грн. за 2 квартал 2017 року за рахунок невірного визначення отриманого обсягу доходу за відповідний звітний період.

Так, за даними звітності платника податку у 2017 році: обсяг доходу за 2 квартал 2017 року складає - 1240350,00 грн., відповідно задекларовано єдиного податку 37210,5 грн., за даними перевірки - обсяг доходу складає 1895302,00 грн., відповідно сума єдиного податку, що підлягає сплаті становить 56859,06 грн., а сума відхилення відповідно становить 19648,56 грн.

Факт встановленого порушення підтверджується виписками банку за перевіряємий період, податковою звітністю платника, та Книгою обліку доходів і витрат (для платників єдиного податку третьої групи, які є платниками податку на додану вартість).

Відповідно до вимог п. 54.3. ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках (пп. 54.3.2. п. 54.3 ст. 54 ПК України).

При цьому, відповідно до п. 123 ПК України передбачено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання.

Оскільки перевіркою виявлено заниження грошових зобов`язань по єдиному податку за 2 квартал 2017 року в сумі 19648,56 грн. до позивача у відповідності до статті 123 ПК України застосовано штрафні санкції у розмірі 25 % від суми визначеного податкового зобов`язання тобто в розмірі 4912,14 грн.

Встановлені обставини щодо порушення позивачем вимог пп. 292.1 ст. 292, пп. 296.1.2 п. 296 ст. 196, п. 293.3 ст. 293 ПК України та п. 5, п. 6 Порядку та як наслідок заниження податкового зобов`язання по єдиному податку в сумі 19648,56 грн. за 2 квартал 2017 року слугували підставою для винесення відповідачем податкового повідомлення-рішення № від 24 квітня 2019 року за платежем "Єдиний податок з фізичних осіб" в частині застосування до позивача штраф них санкцій в розмірі 4 912,14 грн.

Досліджуючи правомірність прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення №, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 249071,10 грн. (в т. ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 199257,1 грн., штрафні санкції - в сумі 49814 грн.), а також податкового повідомлення-рішення №, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору в сумі 20756,00 грн. (в т. ч. за податковими зобов`язаннями - в сумі 16604,8 грн., штрафні санкції - в сумі 4151,2 грн.), Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 12421 грн. та Вимоги про сплату боргу №Ф- про сплату єдиного внеску на суму 124210 грн. суд встановив наступне.

У перевіряємому періоді з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року позивач перебувала на загальній системі оподаткування.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичною особою-підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулюється ст. 177 ПК України.

Відповідно до п. 177.2. ст. 177.2 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до п. 177.3. ст. 177 ПК України передбачено, що для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 177.4 ст. 177 ПК України передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

п.п. 177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

п.п. 177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

п.п. 177.4.3. суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця;

п.п. 177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Як встановлено з матеріалів справи, позивачем за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року сума одержаного доходу відображена в додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи складає 8094500,63 грн., за даними перевірки сума доходу складає 6745417 грн. Різницю визначено в сумі 1349083,4 грн.

Таким чином встановлено, що позивачем в порушення вимог п. 177.3 ст. 177 ПК України у графі 4 - "сума одержаного доходу" відображено дохід з урахуванням податку на додану вартість - 1349083,40 грн. (8094500,63/6), що і було визначено за результатами перевірки розміром завищених доходів.

Досліджуючи правомірність формування витрат, встановлено, що за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року сума витрат, пов`язаних з одержанням доходу відображена у додатку до податкової декларацій про майновий стан і доходи, складає 7988953,21 грн., за даними перевірки - суму витрат 2018 року визначено 5532886 грн. Різниця становить 2456067 грн. Зазначене порушення допущено позивачем у зв`язку із включенням до складу витрат суму ПДВ, що підтверджується первинними документами та додатком 5 до Декларацій з податку на додану вартість за відповідний звітний період.

Також встановлено, що сума придбаних ТМЦ відображена платником у розмірі 7852401,11 грн. Податок на додану вартість складає 1308733,5 грн. (20%). При цьому сума витрат без ПДВ складає 6543667.5 грн. (7852401,11-1308733,5).

Таким чином, суд встановив, що придбані ФОП ОСОБА_3 ТМЦ протягом 2018 року, які не були продані (реалізовані) станом на 31 грудня 2018 року були віднесені позивачем до суми витрат за 2018 рік, що на переконання суду є неприпустимим, оскільки вказані ТМЦ не були реалізовані, тобто в подальшому могли бути і не реалізовані, або використані самим позивачем для власних цілей без мети отримання прибутку.

Отже за визначенням податкового законодавства платник податків має право віднести до складу витрат суму ПДВ з отриманого прибутку в ході здійснення господарської діяльності, але не за рахунок витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг), як це передбачено п. 177.3. ст. 177 ПК України.

У ході аналізу відповідності включення до складу витрат вартості придбаних товарів реалізованим, встановлено, що відображення підприємцем у колонці 5 додатку ФО 2 до декларації про майновий стан та доходи за 2018 рік вартості товарів (автомобільних, тракторних запчастин, мастил і тому подібного), що придбані протягом 2018 року та не продані, станом на 31 грудня 2018 року обліковуються в залишку (згідно довідки позивача), який за даними обліку, по ціні продажу складав 4365150 грн.

В ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_3 надано запит та отримано відповідь у якій зазначено, що мінімальний розмір торгівельної націнки у 2018 році складав 20 відсотків. Таким чином, суму реалізованої торгівельної націнки (створеної доданої вартості) за 2018 рік визначено п`ятою частиною (5=100/20) отриманого доходу. Яка зокрема склала - 1349083 грн. (6745417 грн. сума отриманого доходу / 5), без урахування податку на додану вартість.

Відповідно на суму витрат пов`язаних з придбанням проданих (оплачених) товарів приходиться 80 відсотків, що складає 5396334 грн. (6745417*80%).

Таким чином, визначено суму витрат яка підлягала відображенню у колонці 5 додатку ФО 2 "вартість придбаних товаро-матеріальних цінностей, що реалізовані" .

ФОП ОСОБА_3 зазначену суму витрат задекларовано в розмірі 7852401,11 грн., яку неправомірно завищено в наслідок відображення податку на додану вартість в сумі 1308733,5 грн. та в результаті відображення витрат по придбанню товарів які станом на 31 грудня 2018 року не реалізовані (дохід з вартості яких не отримано) в сумі 1147334 грн.

У ході судового розгляду, суд зобов`язував ФОП ОСОБА_3 надати Книгу обліку наявності та руху матеріальних засобів, яка надавалась в ході проведення перевірки позивачем, проте була не заповнена. Так, на вимогу суду така Книга надана не була, а представник позивача повідомила, що витребуваний судом доказ є втраченим та відсутній у ФОП ОСОБА_3 .

Отже, на порушення п. 177.3 ст. 177, п.п. 177.4.3, 177.4.1 п. 177.4 ст. 177 ПК України ФОП ОСОБА_3 у 2018 році завищено витрати на загальну суму 2456067 грн.

Враховуючи викладене, сума заниженого чистого оподаткованого доходу, з якого необхідно визначити суму податкових зобов`язань становить 1106984 грн.

У зв`язку із чим податковим органом визначено суму податкового зобов`язання в сумі 199257,1 грн. = (1106984 * 0,18).

Крім цього, у зв`язку із заниженням податкових зобов`язань по податку з доходів фізичних осіб за результатами річного декларування, до позивача застосовано штрафні санкції у відповідності до статті 123 ПК України, та застосовано штрафні санкції у розмірі 25% від суми визначеного податкового зобов`язання, яка становить 49814,00 грн.

З 03 серпня 2014 року набрав чинності Закон України від 31 липня 2014 року № 1621-VII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України", яким на період до 01 січня 2015 року запроваджено військовий збір.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності з 01 січня 2015 року, до Кодексу внесено зміни в частині оподаткування військовим збором. Так, відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу оподаткування військовим збором подовжено до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 Кодексу, а саме: фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізичні особи - нерезиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні, а також податкові агенти (пп. 1.1 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу, зокрема: для резидента - загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування та іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відтак, з 1 січня 2015 року військовий збір сплачується з усіх доходів, що підлягають обкладенню податком на доходи фізичних осіб.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування (п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу).

Згідно п.п. 1.4 п. 16-1 Підрозділу 10. Інші перехідні положення Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VII нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету із чистого доходу приватного підприємця здійснюється у порядку, встановленому Розділом IV Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 1.6. п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Кодексу платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 Кодексу.

Оскільки, перевіркою вірно встановлено, що позивачем занижено суму чистого оподаткованого доходу у розмірі 110 684,28 грн., то в порушення п. 164.1 ст. 164, п. 177.2, п.177.3, п.п. 177.4.1, 177.4.5, 177.4.6 п. 177.4 ст. 177, п.п. 1.4 п. 16-1 Підрозділу 10 Інші перехідні положення Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI позивачем у перевіряємому періоді занижено показник чистого доходу, у сумі - 1106984 грн., відповідно занижено суму військового збору в 2018 році на суму 16604,8 грн.

Таким чином, у зв`язку із виявленим порушенням до позивача правомірно застосовано штрафні санкції у відповідності до статті 123 ПК України, у розмірі 25% від суми визначеного контролюючим органом податкового зобов`язання, яка становить 4151,2 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI з внесеними змінами та доповненнями, платниками єдиного внеску є: Фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно.

Пунктом 2 статті 7 Закону передбачено, що для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) єдиний внесок нараховується - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Частиною 5 ст. 8 Закону передбачено, що Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Оскільки встановлено, що позивачем занижено суму чистого оподатковуваного доходу за 2018 рік в сумі 1106984 грн., то перевіркою зроблено вірний висновок, що позивачем в порушення п. 4 ч. 1 ст. 4, п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 5 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464-VI занижено і суму єдиного внеску, що підлягає сплаті у 2018 році.

Виходячи з викладеного, на порушення ч. 4), п. 1, ст. 4, 2), п. 1 статті 7, п.5. ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року, з врахуванням визначеної Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI" ФОП ОСОБА_3 занижено базу для нарахування ЄСВ в сумі 564592 грн. (670140 грн. - 105547,12 грн.), що обраховано як різницю законодавчо - встановленої максимальної величини (з 1 січня 2018 року - не більше 15 розмірів діючої МЗП, тобто 55845,00 грн.) та самостійно задекларованої позивачем.

При цьому, сума заниженого та не сплаченого до бюджету єдиного соціального внеску обраховано в розмірі 124210 грн. (564592 *22%).

При цьому, оскільки податковим органом під час перевірки виявлено заниження суми єдиного внеску, що підлягає сплаті у 2018 році в сумі 124210,00 грн., в т.ч.: січні - 11453,2 грн., лютому - 11144,54 грн., березні 9603,66 грн., квітні 10932,9 грн., травні - 10362,66 грн., червні - 10217,9 грн., липні - 9550,2 грн., серпні - 9501,71 грн., вересні - 10481,9 грн., жовтні - 10023,86 грн., листопаді -10081,94 грн., грудні 10855,9 грн., то відповідно із вимогами пункту 3 частини 11 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", яким передбачено, що за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

У зв`язку із цим контролюючим органом прийнято Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 12421 грн. (10%).

Таким чином, беручи до уваги вищевказане, на підставі висновків акта перевірки ГУ ДФС у Хмельницькій області було правомірно прийнято податкові повідомлення - рішення від 24 квітня 2019 року №, №, №, Рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та Вимоги про сплату боргу №Ф- зазначені рішення відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, оцінюючи у сукупності встановлені обставини та перевіривши наявні в матеріалах справи докази, оскільки суд встановив, що ФОП ОСОБА_3 в порушення податкового законодавства за 2018 рік занижено чистий оподатковуваний дохід в сумі 1106984 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб в сумі 199257,1 грн., заниження єдиного соціального внеску в сумі 124210 грн., що сплачується за результатом річного декларування, заниження грошових зобов`язань по військовому збору в сумі 16604,8 грн. та у зв`язку із чим позивачем за шість місяців 2017 року допущено недоплату по єдиному податку в сумі 19648,56 грн. та одночасно завищено суми зобов`язання по єдиному податку за 2017 рік в цілому на суму 5057,22 грн., відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість висновків податкового органу здійснених у ході проведення перевірки, що як наслідок свідчить про правомірне винесення відповідачем оскаржених податкових повідомлень-рішень, рішення про застосування штрафних санкцій та вимоги.

Враховуючи викладене, матеріалами справи дослідженими у ході судового розгляду підтверджено, що висновки акта про результати планової виїзної документальної перевірки ФОП ОСОБА_3 є правомірними, відповідають вимогам законодавства, а оскаржені податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та податкова вимога, що прийняті за результатом перевірки є правомірними та відповідають вимогам Податкового кодексу України, отже відповідач довів правомірність своїх дій та підтвердив їх належними та допустимими доказами наданими суду в ході розгляду справи, відтак у суду відсутні підстави для задоволення даного адміністративного позову.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні даної позовної заяви, відповідно до положень статті 139 КАС України, судові витрати на користь позивача не присуджуються.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 30 жовтня 2019 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - 43142957)

Головуючий суддя П.І. Салюк