Справа № 537/3480/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 р. м. ХарківСправа № 537/3480/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Сіренко О.І. ,

за участю секретаря судового засідання Соколової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліцїі лейтенанта поліції Волошина Дениса Сергійовича на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Колотієвський О.О., (повний текст складено 03.09.19) по справі № 537/3480/18

за позовом ОСОБА_1

до Інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в м.Кременчуці Управління патрульної поліції в Полтавській області Волошина Дениса Сергійовича , тетя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в місті Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Кременчуцького районного суду Полтавської області до інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Дениса Сергійовича (далі інспектор роти Волошин Д.С., відповідач), третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову від 15.07.2018 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП відносно нього, а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2019 позов задоволено.

Скасовано постанову серії ВР № 040547 від 15.07.2018 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП України відносно ОСОБА_1

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за постановою серії ВР № 040547 від 15.07.2018 закрито.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови. Вважає, що відповідачем до суду першої інстанції були надані всі належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, проте вони безпідставно не були враховані.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що 15.07.2018 інспектором роти Волошиним Д.С. відносно ОСОБА_1 винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ВР № 040547.

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнано винним у здійсненні правопорушеннь, передбачених ч. 1 ст. 126 та ч. 6 ст. 121 КУпАП України, зважаючи на факт керування ним у м. Кременчуці по вул. Занасипський шлях біля б. 2 транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком, що не давало чітко визначити символи з відстані 20 м., а також факт відмови у наданні посвідчення водія та документу про реєстрацію ТЗ для перевірки, що свідчило про порушення вимог п 2.1 та 2.1 «б» та 2.9 «в» Правил дорожнього руху України (далі ПДР).

В своєму позові ОСОБА_1 пояснював, що близько 2 години ночі 15.07.2018 він рухався на автомобілі марки MERCEDES-BENZ 817 номерний знак НОМЕР_1 по вулиці Занасипський шлях у місті Кременчук Полтавської області, коли його раптово обігнав поліцейський автомобіль. На вимогу працівників поліції був змушений зупинитися. Підставою для зупинки було зазначено, що начебто він рухався «підозріло», що, на думку позивача, свідчить про відсутність достатніх підстав на обгрунтування правомірності здійсненої поліцейськими зупинки транспортного засобу. Поліцейський в нахабній формі та з застосуванням ненормативної лексики заявив про відсутність освітлення заднього державного номера. В той же час ОСОБА_1 стверджував, що перед виїздом він перевіряв справність транспортного засобу та комплектуючих, і вказане освітлення в справному стані. Вважаючи на неправомірність дій поліцейського, позивач відмовився надати йому посвідчення водія.

16.07.2018 позивач надав до патрульної поліції м. Кременчук скаргу на постанову серії ВР № 040547 від 15.07.2019 винесено відносно позивача.

25.07.2019 скаргу позивача розглянуто командиром бальйону патрульної поліції в м. Кременчук старшим лейтенантом поліції Деркачем Вячеславом Вікторовичем та прийнято рішення про залишення скарги позивача без задоволення, а постанову серії ВР № 040547 від 15.07.2019 за ч. 1 ст. 126 відносно ОСОБА_1 з накладенням стягнення у вигляді штрафу 425 грн. за порушення вимог п. 2.4 ПДР - без змін.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3 ст. 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За таких обставин колегія суддів погоджується з твердженням заявника апеляційної скарги про наявність в інспектора поліції повноважень накладати адміністративні стягнення.

Згідно ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування водієм транспортним засобом, зокрема, з неосвітленим номерним знаком, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Приписами п.п. «в» п. 2.9 ПДР закріплено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості).

При цьому судова колегія вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положення ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Як вбачається зі змісту відеозапису з нагрудної камери (відеореєстратора) інспектора поліції, що міститься у матеріалах справи та наданому відповідачем до відзиву на позов DVD диску (а.с. 43), автомобіль, яким керував ОСОБА_1 в темну пору доби, був з неосвітленим державним номерним знаком, що, як вірно зазначено в оскаржуваній постанові, є порушенням вимог п.п. «в» п. 2.9 ПДР України.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КпАП України.

Щодо стверджень позивача про відсутність підстав для зупинення транспортного засобу, що свідчить про правомірність відмови у наданні документів на перевірку.

Дійсно, п. 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про національну поліцію» № 580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).

В той же час, відповідачем належним чином задокументовано та доведено належними і допустимими доказами факт порушення позивачем п.п. «в» п. 2.9 ПДР України, що слугувало достатньою підставою для зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

При цьому необхідно зауважити на невідповідності викладених позивачем обставин у позовній заяві фактичним обставинам події, зафіксованих на нагрудну відеокамеру інспектора поліції. Зокрема, патрульний автомобіль знаходився позаду транспортного засобу позивача, що спростовує його ствердження про обгін відповідачем перед здійсненням зупинки.

Також, манера спілкування інспектора поліції з позивачем, його дії щодо залучення свідка до фіксації правопорушення, свідчать про достатню виважену тактовну поведінку відповідача. Так, з відеозапису вбачається, що після зупинки транспортного засобу інспектор поліції підійшов до водія, представився, пояснив причину зупинки, а саме: керування транспортним засобом у якого неосвітлений номерний знак у темну пору доби. В подальшому, інспектором було повідомлено водію що відбудеться розгляд справи про адміністративне правопорушення та пред`явлено законну вимогу пред`явити документи, передбачені в п.2.1 ПДР України, однак отримав категоричну відмову позивача у наданні документів.

Пунктом 2.4 ПДР, передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 2.1. ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно ст. 16 Закону України «Про дорожній рух», водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

В даному випадку відповідач виявив факт вчинення позивачем порушення вимог ч.1 ст.126 КУпАП, що зумовило правомірність його подальших дій, як посадової особи, що наділена дискреційними повноваженнями, щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В ході судового розгляду встановлено, що після зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній на вимогу поліцейського не пред`явив для перевірки посвідчення водія. Такий факт не заперечується самим позивачем.

Таким чином, зважаючи на доведеність наявності підстав для здійсненої відповідачем зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, колегія суддів вважає доведеним факт порушення позивачем вимог пункту 2.1 ПДР, що спростовує висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач, приймаючи постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, мав для цього достатні підстави, діяв у межах наданих повноважень добросовісно та обгрунтовано, переслідуючи законну мету.

Суд першої інстанції надав невірну правову оцінку обставинам справи, в зв`язку з чим прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Статтею 286 КАС України встановленні особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст.286,308,311,315,317,321,322,325,272 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Дениса Сергійовича задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 03.09.2019 по справі № 537/3480/18 скасувати.

Прийняти нове судове рішення у справі № 537/2480/18 про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти № 1 батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Волошина Дениса Сергійовича, третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України в особі батальйону патрульної поліції в м. Кременчук управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець О.І. Сіренко
Повний текст постанови складено 30.10.2019.