Справа № 420/4189/19
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/4189/19
Головуючий в 1 інстанції: Корой С. М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

при секретарі Ханділян Г.В.,

за участю представника позивача Чос М.В.,

представника апелянта Грищенка С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» до Одеської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У липні 2019 року ТОВ «ОДЕСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» звернулось з адміністративним позовом про коригування митної вартості товарів №UA500100/2019/000002/2 від 06.07.2019 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500100/2019/00070 від 06.07.2019.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що митним органом в оскаржуваній картці відмови не наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не визначено інформацію, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500100/2019/00070 від 06.07.2019 року.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA500100/2019/000002/2 від 06.07.2019 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» судовий збір у розмірі 1921 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду митний орган подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що ТОВ «ОСК» було укладено контракт купівлі-продажу №1 від 21.05.2019, з TUNA MADENCILIK NAKLIYAT OTOMOTIV TICARETLIMITEDSIRKETI, за яким Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар Доломіт, код УКТ ВЕД 25 18 10 00 00, фракцією 20-60 мм.

ТОВ «Одеська стивідорна компанія» (далі - ТОВ «ОСК»), 26.06.2019 року, звернулась до Одеської митниці ДФС з митною декларацією № UA500100/2019/005633 щодо митного оформлення ввезеного на митну територію України товару: доломіт фракційний, який представляє собою природний доломіт, вибутий у кар`єрі вибуховим способом без будь якої подальшої обробки, який не є каменем для монументів чи будівництва. Торгівельна марка відсутня, виробник: TUNA MADENCILIK NAKLIYAT OTOMOTIV TICARETLIMITEDSIRKETI, країна виробництва - Туреччина (TR).

В ході здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, задекларованих за МД від 26.06.19 № UA500100/2019/005633, засобами електронного зв`язку позивачем отримано повідомлення від Одеської митниці ДФС щодо витребування копій документів, які підтверджують заявлену митну вартість.

До митного оформлення для підтвердження митної вартості товарів ТОВ ОСК були подані наступні документи: - сертифікат якості від 30.05.2019 № S1106/01/A; - інвойс від 30.05.2019 № 125895; - коносамент від 03.06.2019 № 1; - карго маніфест від 03.06.2019 № б/н; - сертифікат про походження товару від 30.05.2019 № 0799117; - рахунок від 03.06.2019 № 0601/19; - рахунок від 30.05.2019 № 2019/55; - банківський платіжний документ від 31.05.2019 № 137JBKLJ0; - банківський платіжний документ від 06.06.2019 № 139JBKLJ0; - банківський платіжний документ від 23.05.2019 № 1JBKLJ0; - лист від 25.06.2019 №1; - зовнішньоекономічний контракт від 21.05.2019 №1; - договір на перевезення від 23.05.2019 № FIXTURE RECAP б/н; - агентській договір від 27.05.2019 № 1/2705; - лист від 27.05.2019 № 1; - генеральний акт від 07.06.2019 № RA0000029; - копія митної декларації країни відправлення від 26.05.2019 № 19160600EX002095.

26.06.2019 засобами електронного зв`язку ТОВ «ОСК» було отримано друге повідомлення від Одеської Митниці ДФС, в якому зазначається, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, зокрема:

в інвойсі від 30.05.2019 № 125895 зазначені умови поставки FOB, але не зазначено назву географічного пункту поставки, що суперечить відомостям зазначеним у контракту від 21.05.2019 № 1, де зазначено умови поставки - FOB Tuna, та суперечить відомостям щодо географічного пункту поставки зазначеного у копії митної декларації країни відправлення від 26.05.2019 № 19160600EX002095;

банківському платіжному документі від 06.06.2019 № 139JBKLJ0 зазначено договір щодо оплати по ньому, який відсутній у поданих товаротранспортних документах;

інформація надана у листі агента «Одеська стивідорна компанія» від 25.06.2019 №1 стосовно валюти платежу (EUR) за послуги суднового агента відмінна від типу валюти (USD) яка зазначена у платіжному дорученні від 31.05.2019 № 137JBKLJ0.

За наслідками контролю правильності визначення митної вартості товару відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 06.07.2019 р. № UA500100/2019/000002/2, яким було збільшено митну вартість товару з 0,02173 дол. США за кг до 0,0495 дол. США за кг.

Митну вартість товару скориговано із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, зокрема за ціною товару, який ввозився на митну територію України за митною декларацією від 19.04.2019 р. № UA508120/2018/001813.

До того ж, винесено картку відмови у прийнятті митної декларації та митному оформленні (випуску) товарів від 06.07.2019 р. №UA500100/2019/00070.

ТОВ «ОСК» у відповідності до вимог частини 7 статті 55 Митного кодексу України було подано заяву про надання дозволу на випуск товарів у вільний обіг під зобов`язання сплатити різницю між сумою митних платежів, обчисленою заявником та згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом у строк до 80 днів з дня випуску товарів у вільний обіг відповідно до вимог розділу Х Митного кодексу України або надати митному органу витребувані документи та довести правильність визначеної заявником митної вартості.

Для випуску товарів у вільний обіг 08.07.2019 року ТОВ «ОСК» було оформлено вантажну митну декларацію №UA500100/2019/005865, виходячи з митної вартості товару, визначеної митним органом.

ТОВ «ОСК» не погоджується з позицією Одеської Митниці ДФС, вважає рішення про коригування митної вартості та картки відмови у митному оформлені неправомірними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем були надані для митного оформлення товару всі документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митними деклараціями є не правомірною.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, Митного кодексу України.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 543 МК України безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

На підставі частини 1 статті 546 МК України митниця є митним органом, який у зоні своєї діяльності забезпечує виконання завдань, покладених на органи доходів і зборів.

За правилами статті 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно частини 1 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно статті 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів і зборів.

До митної справи відповідно до статті 7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

За змістом пункту 23, пункту 24 статті 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Відповідно до приписів Митного кодексу України орган доходів і зборів здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

На підставі статті 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

За правилами частини 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частин 1, 2, 3 статті 52 МК України передбачено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: 1) надавати митному органу (за наявності) додаткові відомості у разі потреби уточнення інформації; 2) на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу; 3) проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти; 4) оскаржувати у порядку, визначеному главою 4 цього Кодексу, рішення митного органу щодо коригування митної вартості оцінюваних товарів та бездіяльність митного органу щодо неприйняття протягом строків, встановлених статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення, рішення про визнання митної вартості оцінюваних товарів; 5) приймати самостійне рішення про необхідність коригування митної вартості після випуску товарів; 6) отримувати від митного органу інформацію щодо підстав, з яких орган доходів і зборів вважає, що взаємозв`язок продавця і покупця вплинув на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари; 7) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 8) у випадках та в порядку, визначених цим Кодексом, вимагати від митного органу надання письмової інформації щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих при коригуванні заявленої митної вартості, а також щодо підстав для здійснення такого коригування.

За змістом частини 1 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

На підставі частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Отже, вимоги вказаних норм дають змогу відокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості:

1) наявність розбіжностей між окремими документами;

2) наявність ознак підробки певних документів;

3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтверджений відповідними доказами. Так, встановивши розбіжність між документами чи відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно частини 3 статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За змістом частини статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

На підставі частин 2, 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 9 статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, а отже, враховуючи вищевикладені обставини не було можливим застосувати метод визначення митної вартості за ціною договору.

За правилами частини 8 статті 57 МК України встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Отже, органи доходів і зборів мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом та визначення митної вартості.

Згідно частин 1, 2 статті 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

В разі, якщо митну вартість товарів не можна було визначити шляхом використання методу, зазначеного у статтях 58-63 МК України (метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та за результатом проведеної консультації між органом доходів і зборів та декларантом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості, було обрано резервний метод визначення митної вартості.

Щодо висновків митного органу про те, що в інвойсі від 30.05.2019 № 125895 зазначені умови поставки FOB, але не зазначено назву географічного пункту поставки, що суперечить відомостям зазначеним у контракту від 21.05.2019 № 1, де зазначено умови поставки - FOB Tuna, та суперечить відомостям щодо географічного пункту поставки зазначеного у копії митної декларації країни відправлення від 26.05.2019 № 19160600EX002095, варто зазначити таке.

В ході судового розгляду, ТОВ «ОСК» було укладено контракт купівлі-продажу №1 від 21.05.2019 року, з TUNA MADENCILIK NAKLIYAT OTOMOTIV TICARETLIMITEDSIRKETI, за яким Продавець зобов`язується поставити та передати у власність Покупця товар Доломіт, код УКТ ВЕД 25 18 10 00 00, фракцією 20-60 мм.

Компанія продавець є також безпосереднім виробником товару, місце виробництва якого знаходяться на острові Мармара, Туреччина.

Також встановлено, що ТОВ «ОСК» було надано пояснення до митного органу оформлені листом № 2 від 27.06.2019, яким повідомлено відповідача, що була допущена технічна помилка, яка згідно ст.268 МК України не призвела до збільшення, зменшення або звільнення від сплати митних платежів та згідно листа від виробника товару, експортній декларації вірними вважати умови FOB BADALAN/MARMARA ISLAND. Відтак, суд дійшов висновку, що така розбіжність, враховуючи надані пояснення позивача та постачальника товару, не впливає на ціну товару, а відтак і на митну вартість, а тому не може бути підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

Щодо висновків митного органу щодо зазначення відсутності договору на підставі якого було сформовано банківський платіжний документ від 06.06.2019 № 139JBKLJ0, суд зазначає, що TOB «ОСК» було надано лист № 2 від 27.06.2019 року, та роз`яснено технічну описку, яка була допущена та вказано помилково контракт від 09.07.2018 року. Платіж було здійснено відповідно інвойсу №0601/19 від 03.06.2019 року. Також, позивачем було надано відповідачу разом із поясненнями, лист №1 від агенту ECHO від 05.06.2019 щодо технічної помилки у назві порту і надано також додаткові документи.

Таким чином, вказані технічні описки, враховуючи надані пояснення позивача та додаткові документи, не призвели до збільшення, зменшення або звільнення від сплати митних платежів, тому не можуть бути прийняті відповідачем як підстава для рішення про коригування митної вартості товару.

Стосовно висновків митного органу про те, що інформація надана у листі агента «Одеська стивідорна компанія» від 25.06.2019 №1 стосовно валюти платежу (EUR) за послуги суднового агента відмінна від типу валюти (USD) яка зазначена у платіжному дорученні від 31.05.2019 № 137JBKLJ, слід зазначити, що позивачем було надано лист №2, від 27.06.2019 року, в якому надано пояснення щодо вірної валюти (USD), так як у листі агента, була допущена описка відображення валюти лише у одному абзаці. Суд погоджується з доводами позивача, що така технічна помилка не впливає на розмір або відсутність митних платежів, так як рахунки та проплати здійснювались із розрахуванням у валюті USD.

Крім того, однієї лише вказівки відповідача на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, який вплив це мало на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості. Водночас, наявність у вказаних документах розбіжностей не стосується числового значення ціни товару та жодним чином не впливає на визначення митним органом митної вартості товару, тому це не призвело до неправильного визначення вартості товару, крім того, зазначені документи не встановлюють саме вартість товару.

Відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих позивачем разом з митними деклараціями документах, подані документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав права витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту.

Жодних переконливих аргументів та доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви у достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору відповідачем не наведено та не надано, в відзиві на позов відповідачем не спростовані доводи позивача.

Таким чином, позивач подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, що свідчить про протиправність дій Одеської митниці ДФС щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої позивачем, за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, а отже картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500100/2019/00070 від 06.07.2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів №UA500100/2019/000002/2 від 06.07.2019 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач не надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апелянта щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів з посиланням на відповідні національні та міжнародні нормативно-правові акти апеляційний суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Безпідставними також є посилання митного органу на Методологічні рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, які затверджені наказом Державної фіскальної служби України від 11 вересня 2015 року № 689, з огляду на те, що вони не є нормативно-правовим актом в розумінні статті 117 Конституції України, оскільки не пройшли реєстрацію в Міністерстві юстиції України, а відтак не є джерелом права відповідно до частини другої статті 7 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 81180311

Аргументація митного органу в апеляційній скарзі в обґрунтування своєї позиції про використання інформації з АСАУР не враховується, оскільки судом першої інстанції встановлена та доведена правомірність використання позивачем основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 29 березня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 73081893.

При цьому, на спростування посилань Одеської митниці ДФС на те, що в інвойсі від 30.05.2019 № 125895 зазначені умови поставки FOB, але не зазначено назву географічного пункту поставки, що суперечить відомостям, зазнааченим у контракті від 21.05.2019 № 1, де зазначено умови поставки FOB-Tuna, слід зазначити, що виконання чи не виконання умов зовнішньоекономічного договору виходить з договірних правовідносин між позивачем як покупцем та продавцем. В свою чергу Одеська митниця ДФС не є тим органом на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року, № судового рішення в ЄДРСРУ 77361266.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОДЕСЬКА СТИВІДОРНА КОМПАНІЯ» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2019 року у справі № 420/4189/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 30 жовтня 2019 року.

Головуючий: О.І. Шляхтицький

Суддя: Г.В. Семенюк

Суддя: А.Г. Федусик