Справа № 260/1171/19
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/10997/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Судової-Хомюк Н.М., Довгополова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Федак С.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року (головуючий суддя Калинич Я.М., м. Ужгород) по справі за адміністративним ОСОБА_1 до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, головного державного виконавця Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Горвата Юрія Андрійовича про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, головного державного виконавця Хустського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Горвата Юрія Андрійовича, в якому просив скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59736888 від 06.08.2019 по виконанню постанови №2-ДК/0031ПО/08/01/-19 виданої 30.01.2019 Управлінням з контролю за використанням та охорони земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про стягнення з ОСОБА_1 штраф у розмірі 340 гривень, як незаконну

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, вважає його незаконним та таким, що винесено з порушенням норм матеріального права, та просить скасувати його і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції встановив, що позивач зазначав у позовній заяві доводи, які підтверджуються факт порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», а не інструкції про порядок реєстрації документації, яка встановлена згідно Положення № 2432/5.

Отже, суд першої інстанції застосував до даних правовідносин, у першу чергу, підзаконний нормативно-правовий акт, чим порушив вимог статті 7 КАС України, якою передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У даному випадку, суд першої інстанції в основу правомірності дії відповідача поклав порушення реєстрації вхідної кореспонденції, і потім цей же факт порушення у вигляді начебто невчасної реєстрації у журналі вхідної кореспонденції, яке передбачено підзаконним нормативно - правовим актом, навів як аргумент того, що стаття 4 Закону України «Про виконавче провадження» не містить випадку «.. повернення виконавчого документа стягувачеві у разі порушення органом державної виконавчої служби порядку реєстрації виконавчого документа.»

Окрім того, апелянт зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» має вищу юридичну силу ніж підзаконний акт, тому і називається підзаконним, оскільки приймається, чи розробляється на підставі чинного Закону. Однак, суд першої інстанції навів таку «складну конструкцію» формулювання щодо порушення строків реєстрації виконавчого документа, і відсутності у ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для повернення виконавчого документа через порушення процедури реєстрації, що сторона позивача вважає її абсурдною і завідомо незаконною, оскільки стаття 4 цього Закону містить іншу підставу для повернення виконавчого документа стягувачеві, а саме - через порушення строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, яку суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин.

Статтею 12 Закону 1404-VIII, яка є імперативною нормою містить вимогу про те, що строк пред`явлення виконавчого документа може бути здійснено протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Фактів того, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання переривалися, судом першої інстанції не встановлено, відповідачем не спростовано, і позивачем не заперечується, а отже ця обставина є встановленою.

Дата набрання законної сили - 10.02.2019, кінцевий строк пред`явлення до виконання - 11.05.2019, і дата винесення оскаржуваної постанови - 06.08.2019, отже, протягом цього строку, відповідач зобов`язаний був винести оскаржувану постанову.

Однак, оскаржувана постанова датована аж 06 серпня 2019 року, що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі.

Суд першої інстанції неправильно застосував норму матеріального права і на підставі цього застосування зробив помилковий висновок, який полягає у тому, що «Порушення відповідачем порядку реєстрації вхідної кореспонденції спричинило порушення строку передачі заяви та виконавчого документа державному виконавцю, проте це не призвело до порушення державним виконавцем строку відкриття виконавчого провадження, адже такий строк починає свій перебіг з дня надходження виконавчого документа саме до державного виконавця, про що прямо зазначено у ч.5 ст. 26 Закону № 1404-VIII.»

Суд першої інстанції не врахував ту обставину, що стаття 26 Закону № 1404-VIII регулює питання початку примусового виконання рішення, однак, вона не визначає вимоги до виконавчого документа, що врегульовано статтею 4 цього Закону, і наслідки, які до нього застосовуються.

Згідно статті 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання

Суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це строк, протягом якого, державний виконавець, у даному випадку відповідач має права і обов`язки щодо вчинення дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документа.

Зокрема, статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Це означає, що право на вчинення відповідної дії відповідачем втрачається із закінченням строку, встановленого законом, у даному випадку, із закінчення трьох місяців.

Отже, виконання виконавчого документа починається із дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а не із дня реєстрації виконавчого документа у структурному підрозділі органу ДВС, оскільки саме із дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження з`являються учасники виконавчого провадження у вигляді «боржника» і «стягувача», саме із постанови про відкриття виконавчого провадження і виникають права і обов`язки, як у сторін виконавчого провадження, так і у державного виконавця, саме із дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження присвоюється номер виконавчого провадження, що дозволяє ідентифікувати виконавчі провадження із поміж інших виконавчих проваджень.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №2-ДК/0031По/08/01/-19 від 30.01.2019 до ОСОБА_1 на підставі ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосовано штраф в розмірі 340 грн. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області за вихідним № 8-7-0.165-228/90-19 від 09.04.2019 року направлено на адресу Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вказаний виконавчий документ та заяву про відкриття виконавчого провадження, яка надійшла до відповідача 16.04.2019. Вказану заяву зареєстровано у Автоматизованій системі виконавчого провадження 06.08.2019 за № 59736888. Постановою головного державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 06.08.2019 ВП № 59736888 відкрито виконавче провадження з виконання постанови Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області №2-ДК/0031По/08/01/-19 від 30.01.2019 про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 340 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно врахував, що статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ надано визначення виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - як сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 3 цього Закону № 1404-VІІІ підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, як рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 та ч. 5 ст. 26 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Частинами 1-3 статті 11 Закону № 1404-VIII передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Судом першої інстанції також з`ясовано, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення від 30.01.2019 № 2-ДК/0031По/08/01/-19 така набрала чинності 10.02.2019, а отже, строк її пред`явлення до виконання до 10.05.2019. Управлінням з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області постанова про накладення адміністративного стягнення від 30.01.2019 № 2-ДК/0031По/08/01/-19 була направлена до Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 10.04.2019 та 16.04.2019 надійшов і вручено особисто.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що, Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області пред`явило виконавчий документ до Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області до закінчення тримісячного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, встановленого ч. 1 ст. 12 Закону 1404-VІІІ, а саме: до 10.05.2019 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що дату реєстрації виконавчого документа не слід ототожнювати з датою пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже виконавчий документ може бути не тільки наданий стягувачем безпосередньо до органу ДВС (і тоді дата надання документа збігається з датою отримання цього документа органом ДВС), а й направлений засобами поштового зв`язку, що спричиняє інтервал у часі між датою здачі документа на пошту стягувачем та датою отримання документа органом ДВС.

Також, як вірно враховано судом першої інстанції, що відповідно до пунктів 1, 2, 3, 4 розділу II «Реєстрація вхідної і вихідної кореспонденції» Положення № 2432/5 вхідна кореспонденція, в тому числі виконавчі документи, приймається й опрацьовується відповідальною особою (приватним виконавцем або його помічником) і реєструється у Системі в день її надходження. У разі наявності технічних підстав, що унеможливлюють роботу Системи, реєстрація вхідної кореспонденції здійснюється невідкладно після відновлення функціонування Системи.

Під час реєстрації виконавчого документа відповідальна особа (приватний виконавець або його помічник) зобов`язана(ий) внести до Системи такі відомості: дата надходження виконавчого документа; найменування органу державної виконавчої служби або прізвище, ім`я, по батькові приватного виконавця, до якого надійшов виконавчий документ; кореспондент, дата та номер заяви (супровідного листа) про відкриття виконавчого провадження (у разі якщо виконавчий документ надійшов без заяви (супровідного листа), робиться відповідна відмітка); назва виконавчого документа, дата й номер видачі; найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, що видав(ла) документ; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) для фізичної особи або повне найменування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для юридичної особи - стягувача; прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), число, місяць, рік народження для фізичної особи або повне найменування, ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань для юридичної особи - боржника; адреса стягувача, адреса боржника, зазначена у виконавчому документі або заяві про примусове виконання рішення; категорія стягнення за виконавчим документом згідно з пунктом 8 розділу I цього Положення; дата набрання рішенням законної (юридичної) сили; резолютивна частина рішення (у тому числі сума грошових коштів, яка підлягає стягненню за виконавчим документом); відомості про негайне виконання рішення (за наявності); відомості про заяву стягувача про накладення арешту на майно боржника одночасно з відкриттям виконавчого провадження (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків - боржника - фізичної особи (за наявності); номер телефону, факсу (телефаксу), адреси електронної пошти стягувача та боржника (за наявності); відомості щодо серії та номера паспорта фізичної особи - боржника (за наявності); реквізити рахунків стягувача та боржника (за наявності).

Дата реєстрації та вхідний номер документа, що є номером за порядком у відповідному році, формуються Системою автоматично.

На кожний зареєстрований виконавчий документ у Системі формується обкладинка виконавчого провадження.

Згідно матеріалів справи заява Управління з контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови про накладення адміністративного стягнення від 30.01.2019 № 2-ДК/0031По/08/01/-19 та вказана постанова зареєстровані в Хустському районному відділі державної виконавчої служби Головного управління територіального управління юстиції у Закарпатській області не у день їх надходження 16.04.2019, а лише 06.08.2019, тобто з порушенням строку, встановленого пунктом 1 розділу II Положення № 2432/5.

Суд вірно вважав, що порушення органом примусового виконання рішень правил реєстрації кореспонденції не є підставою для повернення виконавчого документа стягувачеві та не впливає на правомірність прийняття самої постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки підстави для повернення виконавчого документа визначені ч.4 ст.4 Закону 1404-VІІІ і не передбачають випадку повернення виконавчого документа стягувачеві у разі порушення органом державної виконавчої служби порядку реєстрації виконавчого документа. Порушення відповідачем порядку реєстрації вхідної кореспонденції спричинило порушення строку передачі заяви та виконавчого документа державному виконавцю, проте не призвело до порушення державним виконавцем строку відкриття виконавчого провадження, оскільки такий строк починає свій перебіг з дня надходження виконавчого документа саме до державного виконавця, про що прямо зазначено у ч. 5 ст. 26 Закону 1404-VІІІ.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, оскільки оскаржувана постанова, прийнята державним виконавцем у спосіб, на підставі та в межах повноважень, наданих Законом України «Про виконавче провадження»

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 287, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2019 року по справі № 260/1171/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді Н. М. Судова-Хомюк
О. М. Довгополов