Справа № 340/2334/19
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/2334/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного (письмового) провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в період за червень - липень 2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити пенсію ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в період за червень - липень 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у зв`язку з окупацією частини території України та проведенням антитерористичної операції вона переїхала з Луганської області на постійне місце проживання до Кіровоградської області, отримавши довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № від 27.04.2015 року. Позивач зазначає, що здобула право на отримання пенсії за віком, та виплата її пенсії була призупинена та згодом відновлена, проте, у зв`язку із цим утворилась заборгованість за червень - липень 2018 року. Таку бездіяльність відповідача позивач вважає протиправною, у зв`язку з чим звернулась з даним адміністративним позовом до суду та просить суд задовольнити адміністративний позов.

Ухвалою суду від 26.09.2019 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін (а.с.1).

Представником відповідача на виконання процесуальних приписів Кодексу адміністративного судочинства України подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні вимог пославшись на те, що Головне управління діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України та правомірно припинило виплату позивачу пенсії, та вказує на відсутності підстав для задоволення позовних вимог (а.с.22-23).

Згідно до ст. ст. 262, 263 КАС України, дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспорт серії НОМЕР_2 виданий Краснолучським МВ УМВС України у Луганській області 13.07.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території України, що посвідчується довідкою № від 27.04.2015 року (а.с.35-37).

Відповідно до вказаної вище довідки ОСОБА_1 отримувала пенсію, як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до протоколу управління пенсійного фонду від 23.07.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 у червні-липні 2018 року не було виплачено суми пенсійного забезпечення (а.с.49).

21.05.2019 року у порядку Закону України «Про звернення громадян» позивач звернулась до Закону України «Про звернення громадян» із заявою про підстави призупинення виплати її пенсійного забезпечення (а.с.8).

В свою чергу, Кропивницький відділ обслуговування громадян №2 Головного управління пенсійного фонду у Кіровоградській області листом від 04.06.2019 року №406/13-04-03 надало на таку заяву відповідь, за змістом якої, вказано, що припинення та поновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюється відповідно до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 року №365, на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районним у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах рад. З урахуванням внесених змін до Порядку №365, суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати, та виплачуються на умовах окремого порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України. Відповідно до заяви позивача від 29.04.2015 року був направлений запит до управління Пенсійного фонду України в Приморському районі м. Одеси. З 01.07.2015 року перебуває на обліку у відділі з питань призначення та перерахунків пенсій №2 управління застосування пенсійного законодавства головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області. Витягом протоколу №2 від 01.11.2017 року засідання районної комісії з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, житлових субсидій населенню, надання пільг особам, які мають на це право, та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, продовжено виплату пенсії. Витягом з протоколу №13 від 11.07.2018 року засідання районної комісії з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, житлових субсидій населенню, надання пільг особам, які мають на це право, та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, відновлено виплату пенсії (а.с.9).

Не погоджуючись з такими діями відповідача щодо невиплати пенсії у період з червня по липень 2018 року, вважаючи таку бездіяльність протиправною позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Преамбула вказаного Закону встановлює, що відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Статтею 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" встановлено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до частини 1 статті 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було припинено виплату пенсії управлінням Пенсійного фонду України у червні-липні 2018 року (а.с.49).

В матеріалах справи заява позивачки від 13.06.2018 року адресована до управління пенсійного фонду у Кіровоградській області в якій повідомлено про зміну адреси проживання та поновлення виплати пенсії переселенця (а.с.47 зворот.).

В матеріалах пенсійної справи міститься довідка управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фортечної районної у місті Кропивницький ради від 13.06.2018 року №1451 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 (а.с.48).

Водночас, згідно витягу з протоколу засідання районної комісії з питань призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, житлових субсидій населенню, надання пільг особам, які мають на це право, та призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 11.07.2018 року №13, відновлено ОСОБА_1 виплату пенсії з 01.06.2018 року (а.с.48 зворот.).

Доказів погашення заборгованості відповідачем перед ОСОБА_2 за червень-липень 2018 року, матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Аналіз наведених норм права дає змогу дійти висновку, що припинення виплати пенсії можливе лише на підставі мотивованого рішення територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду з підстав визначених вищевказаною статтею.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо відновлення виплати припиненої пенсії за період з червня по липень 2018 року.

Посилання відповідача на постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" від 08.06.2016 р. №365, якою затверджено Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та Порядок здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, для застосування до спірних правовідносин, вважає необґрунтованим, оскільки призначення, виплата, припинення пенсійних виплат, у тому числі і внутрішньо переміщеним особам, має здійснюватися виключно на підставі норм Законів щодо пенсійного забезпечення на рівні з іншими громадянами України, а не на підставі підзаконних нормативно-правових актів, яким є зазначений Порядок.

Поряд з тим, суд звертає увагу відповідача, на те, що принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 3 статті 4 вказаного Закону визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті захисту прав позивача, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини, в даному випадку внутрішньо переміщеної особи з окупованої частини території України.

Таким чином, суд дійшов висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Поряд з тим, на виконання положень статті 371 КАС України суд вважає за належним допустити до негайного виконання дане рішення в межах стягнення розміру пенсії за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати ОСОБА_1 у розмірі 768,40 грн. судового збору (а.с.2), підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспорт серії НОМЕР_2 виданий Краснолучським МВ УМВС України у Луганській області 13.07.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, буд. 7а, м. Кропивницький, 25009, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області щодо не виплати пенсії ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в період за червень - липень 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області виплатити пенсію ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 в період за червень - липень 2018 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , національний паспорт серії НОМЕР_2 виданий Краснолучським МВ УМВС України у Луганській області 13.07.1998 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (код за ЄДРПОУ - 20632802) у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допустити до негайного виконання рішення суду в межах стягнення розміру платежу за один місяць пенсійного забезпечення ОСОБА_1 .

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. ст. 255, 295 КАС України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в 30-денний строк з дня отримання його копії.

Згідно до пп.15.5 п.1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько