Справа № 420/4853/19
Суддя: Єфіменко К. С.
Дата ухвалення: 2019-11-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/4853/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Єфіменка К.С. при секретарі Кузьменко Е.Х., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідністю "Левадівка-Агро"(вул..Центральна,буд.106, корпус Б, с.Левадівка, Миколаївський район, Одеська область, 67020) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська,буд.5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 17.05.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

З позовом до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідністю "Левадівка-Агро"(вул..Центральна,буд.106, корпус Б, с.Левадівка, Миколаївський район, Одеська область, 67020) до Головного управління ДФС в Одеській області (вул.Семінарська,буд.5, м.Одеса, 65044) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 17.05.2019 року.

Позивач просить задовольнити позовну заяву з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Левадівка-Агро» перебуває на обліку в органах Головного управління ДФС в Одеській області та діє згідно з приписами Податкового кодексу України.

Товариство отримало Акт про результати фактичної перевірки від б/н, згідно з висновком якого (п.3.1) встановлено порушення п.2.8 гл.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті України, затвердженого Поставновою правління НБУ від 15.12.2004 №637.

Товариство отримало податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 17.05.2019 № форми «С» про зобов`язання сплатити штраф у розмірі 17 510,00 грн. за порушення норм з регулювання обігу готівки.

Позивач вважає вказане ППР протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

У зв`язку із вказаним подано скаргу на ППР до ДФС з вимогою про його скасування.

Товариством отримано Рішення про результати розгляду скарги від №35992/6/99-99-1106-0125, яким скаргу залишено без задоволення.

Відповідно до п.2.2.14 Акту порушення встановлено на підставі перевищення встановленого ліміту залишку готівки у касі на загальну суму 8 755,00 грн. за 13.09.2017.

Відповідно до 26 Положення видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами ('додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.

Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов`язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є його дозвільний напис.

Підприємства, що займаються закупівлею товарів сільськогосподарської продукції, проведення розрахунків за які не врегульовано законодавством України, здійснюють видачу готівки здавальникам такої сільськогосподарської продукції за відомостями, у яких зазначаються прізвища здавальників, їх адреси, обсяги зданої продукції і сума виплаченої готівки, що підписуються здавальником.

Відповідно до п.28 Положення касир проводить видачу готівки тільки особі, зазначеній у видатковому касовому ордері або видатковій відомості.

Видача готівки проводиться за довіреністю, оформленою у встановленому порядку згідно із законодавством України, особам, які з поважних причин не мають змоги поставити підпис власноручно. У видатковому касовому ордері після прізвища, імені та по батькові одержувача готівки бухгалтер зазначає прізвище, ім`я та по батькові особи, якій довірено одержати готівку, а в разі видачі готівки за видатковою відомістю перед підписом про одержання грошей касир робить у ній напис "За довіреністю". Видача готівки за довіреністю проводиться відповідно до вимог, передбачених у пункті 27 розділу III цього Положення. Довіреність або нотаріально засвідчена копія довіреності залишається в касира і додається до видаткового касового ордера або видаткової відомості.

Видатковим Касовим ордером від 13.09.2017 №21, підписаним керівником, бухгалтером та касиром, Товариством встановлено видати готівку по відомості земельного паю на підставі платіжної відомості від 13.09.2017 12 553,00 ірн.

Згідно з наданою до перевірки платіжною Відомістю №ЛА000000004 від 13.09.2017 кошти у загальній сумі 12 553,00 грн. видані:

ОСОБА_1 - 8200 грн.,

ОСОБА_2 - 2 176,5 грн.,

ОСОБА_3 - 2 176,5 грн.

За ОСОБА_1 у платіжній відомості розписався ОСОБА_4 за довіреністю. У платіжній відомості дійсно не зроблено напису «За довіреністю», однак завірена копія Довіреності від 15 березня 2017, посвідчена Левадівською Сільською радою Миколаївського району Одеської області та зареєстрована в реєстрі 15.03.2017 за №46, надана під час проведення перевірки, що підтверджується супровідним листом від 17.04.2019 вих.№12.

Крім того, під час проведення перевірки ОСОБА_4 надавав усні пояснення, що дійсно підписував зазначену відомість по Довіреності та отримував за нею кошти у сумі 8200,00 грн.

Однак, ані надані документи, ані пояснення не було враховано під час оформлення результатів перевірки.

У зв`язку із зазначеним Позивач подав зі скаргою до ДФС письмові пояснення ОСОБА_4 щодо отримання готівки 13.09.2017 і додає такі пояснення до позову.

Враховуючи викладене позивач зазначв, що відсутність у видатковій відомості напису «За довіреністю» порушує вимоги до її оформлення, однак не спростовує отримання готівки особою, яка розписалась у відомості і яка підтверджує таке отримання.

Крім того, 13.09.2017 ОСОБА_4 отримав готівку у сумі 830 грн. за видатковим касовим ордером від 13.09.2017 №23 та не проставив у зазначеному документі підпис одержувача, однак отримувач стверджує, що кошти отримані ним у сумі 830,00 грн.

Відповідно до п.40 Положення касир здійснює записи в касовій книзі за операціями одержання або видачі готівки за кожним касовим ордером і видатковою відомістю в день її надходження або видачі. За відсутності руху готівки в касі протягом робочого дня записи в касовій книзі в цей день не здійснюються.

Касир щоденно в кінці робочого дня підсумовує операції за день, виводить залишок готівки в касі на початок наступного дня і передає до бухгалтерії як звіт касира другі примірники, що є відривною частиною аркуша касової книги (копію записів у касовій книзі за день), з прибутковими і видатковими касовими ордерами під підпис у касовій книзі.

Відповідно до п .41 Положення установи/підприємства за умови забезпечення належного зберігання касових Документів мають право вести касову книгу в електронній формі за допомогою комп`ютерних засобів. Програмне забезпечення, за допомогою якого ведеться касова книга, повинне забезпечувати візуальне відображення і роздрукування кожної з Двох частин аркуша касової книги ("Вкладний аркуш касової книги" та "Звіт касира"), які за формою і змістом повинні відтворювати форму та зміст касової книги в паперовому вигляді.

На Товаристві касова книга ведеться в електронному вигляді.

До перевірки надано завірену копію звіту касира за 13.09.2017, згідно якого залишок готівки в касі на кінець дня складає 0,00 грн.

При цьому, застосований у ППР штраф є мірою відповідальності саме за перевищення встановлених лімітів залишку готівки в касах (згідно з Указом Президента від 12.06.1995 №436/95), але не за порушення вимог до складання касових документів.

Таким чином, оскільки Товариство не порушувало вимог щодо встановленого ліміту каси на підприємстві, до нього не може бути застосовано міру відповідальності за таке порушення, а ППР є неправомірним і підлягає скасуванню.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду за вх. №31384/19 від 02.09.2019 року. Відповідчем зазначено, що перевіркою встановлено, перевищення встановленого ліміту залишку готівки у касі на загальну суму 8 755, 00 грн. за 13.09.2017 року, чим порушено вимоги п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

Згідно наданого до перевірки наказу б/н від 03.01.2017 року ліміт залишку готівки у касі за 2017 рік був встановлений у розмірі 275, 00 грн.

Відповідач вважає, що винесене податкове повідомлення-рішення про застосування штрафу № від 17.05.2019 року прийнято правомірно, позовні вимоги про його скасування не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 19.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12 вересня 2019 року.

Представник позивача не з`явився до судового засідання, наддав клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

До судового засідання не з`явився представник відповідача, про дату,час та місце судого засідання повідомлений належним чином та завчасно.

На підставі положень ч.9 ст.205 КАС України, суд ухвалив рішення розглянути цю справу в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Відповідач - Головне управління ДФС в Одеській області, на підставі ст.1 Закону України "Про державну податкову службу", є місцевим підрозділом центрального органу державної виконавчої влади та згідно ст.ст.7,10,11 цього ж Закону здійснює повноваження щодо призначення податкових перевірок, встановлення порушень податкового законодавства, нарахування та стягнення заборгованості з податків та зборів, штрафних санкцій, надання висновків на повернення з бюджету надмірно сплачених податків та зборів, а тому позовні вимоги щодо оскарження його актів, дій чи бездіяльності з цього приводу, на підставі положень ст.55 Конституції України, п.1 ч.1 ст.19 КАС України, підвідомчі адміністративним судам та повинні розглядатись у порядку адміністративного судочинства.

ГУ ДФС в Одеській області на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 03.04.2019 № 2497 та направлень на проведення фактичної перевірки від 04.04.2019 року №№738, 739 проведена фактична перевірка господарської одиниці ТОВ «Левадівка - Агро», розташованої за адресою: Одеська область, Миколаївський район, с. Левадівка, вул. Центральна, б, 106, корп. Б, за результатами якої складено акт перевірки від 18.04.2019 № 441/15/23/РРО/38136119.

Перевіркою встановлено, перевищення встановленого ліміту залишку готівки у касі на загальну суму 8 755, 00 грн. за 13.09.2017 року, чим порушено вимоги п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

На підставі вказаного акту перевірки відповідачем було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 17.05.2019 року.

Розглянувши оскаржені акти суб`єкту владних повноважень, суд виходячи з положень ч.2 ст.2 КАС України, проходить до висновку, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення-рішення не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Частина 2 статті 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та й спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом, податковим органом встановлено перевищення встановленого ліміту залишку готівки у касі на загальну суму 8 755, 00 грн. за 13.09.2017 року, чим порушено вимоги п.2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №637.

Статтею 1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» із змінами та доповненнями, передбачено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема, за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення податковим органом накладено штраф на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового Кодексу України та абз. 2 ст.1 Указу Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Відповідно до Указу президента України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України» від 20.06.2019 року № 418/2019 визнано таким що втратив чинність «Указ Президента України від 12.06.1995 №436/95 «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки».

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що оскільки Указом України «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких указів Президента України» від 20.06.2019 року №418/2019, що втратив чинність «Указ Президента України від 12.06.1995 №436/95, яким було встановлено застосвання штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки, необхідним застосувати, у данному випадку, норми ст.58 Конституції України.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своєму рішення по справі Yvonne van Duyn v.Home Office зазначив, що «принцип юридичної визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії». З огляду на принцип юридичної визначеності, держава не може посилатись на відсутність певного нормативного акта, який би визначав механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституції чи інших актах. Така дія названого принципу пов`язана з іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатися на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності. Захист принципу обґрунтованих сподівань та юридичної визначеності є досить важливим у сфері державного управління та соціального захисту. Так, якщо держава чи орган публічної влади схвалили певну концепцію своєї політики чи поведінки, така держава чи такий орган вважатимуться такими, що діють протиправно, якщо вони відступлять від такої політики чи поведінки щодо фізичних та юридичних осіб на власний розсуд та без завчасного повідомлення про зміни у такій політиці чи поведінці, позаяк схвалення названої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у названих осіб стосовно додержання державою чи органом публічної влади такої політики чи поведінки.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне скасувати оскаржене податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 17.05.2019 року, оскільки судом встановлено наявність пвідстав для цього на час розгляду справи у суді.

Оскільки на час його прийняття оскарждуванного податкового повідомлення-рішення у відповідача були наявні підстави для цього, суд не може визнати дії щодо його прийняття та сам акт суб`єкту владних повноважень протиправними, а тому в цій частині в задоволенні позовних вимог слід відмовити на підставі положень ч.1 ст.245 КАС України.

Судові витрати розподілити за правилами ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 17.05.2019 року.

3. В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в місячний строк з дня отримання повного тексту судового рішення, в порядку п.15.5 Перехідних положень КАС України.

Суддя Єфіменко К.С.

.