Справа № 521/15154/19
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/15154/19
Головуючий в 1 інстанції: Бобуйок І.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

при секретарі - Пальоній І.М.,

за участю: апелянта - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил №1002/50000/19 від 04 липня 2019 року.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове про задоволення позову.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2019 року начальником Головного управління ДФС в Одеській області було прийнято наказ №2503 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» () на підставі п.2 ч.7 ст.346 Митного кодексу України та на підставі доповідної записки заступника начальника ГУ ДФС в Одеській області Бондаренка А.Б. від 27.03.2019 №252/11/15-32-14-10-05.

08 квітня 2019 року робочою групою був здійснений виїзд за юридичною адресою підприємства ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ»: 65009, м.Одеса, вул.Фонтанська дорога, 11.

Уповноважений особі ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» ОСОБА_1 , яка діяла на підставі довіреності підприємства, під підпис було вручено посвідчення на право проведення перевірки від 08 квітня 2019 року №2793/14-10 та вручено копію наказу від 03 квітня 2019 року №2503 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки з 09 квітня 2019 року.

ОСОБА_1 , діючи за довіреністю підприємства, не допустила посадових осіб контролюючого органу до перевірки, що було оформлено актом про відмову в допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи від 9 квітня 2019 року №359/15- 32-14-10-11/40825989.

З огляду на зазначене у відношенні позивачки було складено протокол про порушення митних правил від 22 квітня 2019 року №1002/50000/19 за ознаками правопорушення, передбаченого ст.474 МК України - перешкоджання посадовій особі органу доходів і зборів, під час документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

04 липня 2019 року Одеською митницею ДФС України було винесено постанову в справі про порушення митних правил №1002/50000/19, якою постановлено: визнати громадянку України ОСОБА_1 винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.2 ст.474 Митного кодексу України; накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день вчинення правопорушення становить 8500 гривень.

Прийняття вказаної постанови і стало підставою для звернення позивачки з даним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачка у судовому засіданні підтвердила, що була повідомлена про розгляд справи про порушення митних правих №1002/50000/19 від 22 квітня 2019 року, яке мало відбутись 03 травня 2019 року, також, позивачка у своєму позові зазначила, що була повідомлена про розгляд справи про порушення митних правих №1002/50000/19, що мало відбутись 03 травня 2019 року, оскільки подала клопотання про відкладення розгляду цієї справи. Крім того, суд першої інстанції враховував, що під час проведення позапланової документальної перевірки уповноваженою особою ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» ОСОБА_1 , яка діяла за довіреністю вказаного підприємства, було відмовлено у наданні робочій групі документів, необхідних для проведення зазначеної перевірки, позивачка не виконала свої обов`язки, передбачені ч.2 ст.350 МК України, перешкодила посадовій особі органу доходів та зборів під час проведення нею митного контролю; не виконала вимог під час проведення документальної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної служби, чим вчинила порушення митних правил, передбачених ч.2 ст.474 МК України.

Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції вірними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України з огляду на таке.

Під час судового засідання 23 жовтня 2019 року позивачкою було підтверджено факт не допуску посадових осіб митного органу до проведення перевірки з огляду на відсутність (на думку позивачки) правових підстав для її проведення.

Відповідно до ч.1 ст.78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З огляду на вказані обставини та за відсутності сумнівів щодо їх достовірності або добровільності їх визнання, колегія суддів вважає доведеним факт не допуску позивачкою посадових осіб митного органу до проведення перевірки.

Водночас, звертаючись з даним позовом до суду, ОСОБА_1 зазначала, що вона не виконувала організаційно-розпорядчі обов`язки та адміністративно-господарські функції у ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ», а тому не є належним суб`єктом правопорушення в розумінні МК України.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані посилання з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.458 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ч.2 ст.459 МК України суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств.

З аналізу наведених норм ч.2 ст.459 МК України вбачається, що законодавцем у вказаній статті фактично визначено два види можливих суб`єктів відповідальності, до яких відноситься позивачка, а саме: фізичні особи-громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, та посадові особи відповідних підприємств у разі вчинення порушень митних правил підприємствами.

Як було зазначено самою ОСОБА_1 в судовому засіданні, вона представляла інтереси ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» за довіреністю, на підставі якої ж і вчиняла дії щодо не допуску посадових осіб митного органу до проведення перевірки.

Відповідно до ч.1 та 3 ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Положеннями ст.244 ЦК України передбачено, що представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи.

Колегія суддів з урахуванням вказаних положень, з огляду на ч.1 ст.239 ЦК України, за якою правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, та в контексті спірних правовідносин приходить до висновку, що представництво ОСОБА_1. інтересів ТОВ «ПЛЮС-ГРАНІТ-ІНВЕСТ» за довіреністю є тотожнім до вчинення посадовою особою відповідного підприємства дії, від імені та інтересах такого підприємства. Вказані дії мають однакову правову природу, а тому відповідні особи (які діють, як посадові особи підприємства, так і за довіреністю) є суб`єктами адміністративної відповідальності в розумінні МК України.

Стосовно належності сповіщення позивачки про розгляд щодо неї справи про порушення митних правил, колегія суддів зазначає таке.

Положеннями статті 526 МК України передбачено, що справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Так, на підтвердження власної правової позиції щодо належного сповіщення позивачки про розгляд щодо неї справи про порушення митних правил 04 липня 2019 року відповідачем надано суду апеляційної інстанції лист (з повідомленням про вручення) митного органу від 18 червня 2019 року №1620/10/15-70-20-06-14, надісланий на адресу, зазначену в паспортному документі позивачки, а саме: АДРЕСА_1 , який не було вручено, оскільки адресата не знайдено. Наведені обставини свідчать, що митний орган вчиняв необхідні дії для сповіщення позивачки про дату, час та місце розгляду справи про порушення митних правил, однак, відповідне відправлення не було вручено адресату в незалежних від митного органу причин.

Також, під час апеляційного провадження в судовому засіданні 23 жовтня 2019 року позивачкою було зазначено, що станом на час виникнення спірних правовідносин, в тому числі і під час вчинення дій відповідачем щодо її сповіщення, її актуальною адресою була: АДРЕСА_1 , про що вона і повідомила перевіряючих 9 квітня 2019 року, що також свідчить про вчинення відповідачем належних та достатніх дій по сповіщенню ОСОБА_1 про розгляд щодо неї справи про порушення митних правил.

Крім того, вищевказану адресу, як належну для зв`язку, ОСОБА_1 було зазначено і в заяві про відкладення розгляду справи від 29 травня 2019 року (а.с.27), що свідчить про обґрунтованість направлення відповідачем кореспонденції (про призначення розгляду справи) позивачці на вказану адресу в червні 2019 року.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що ОСОБА_1 подавала заяву про перенесення дати розгляду щодо неї справи про порушення митних правил на вересень 2019 року і тому відповідач повинен був перенести такий розгляд, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на таке.

На думку суду, наявність заяви про перенесення розгляду справи не є безумовною підставою для переносу дати розгляду справи, оскільки вказана заява повинна бути вмотивована належними обставинами, які унеможливлюють прибуття суб`єкта правопорушення до митного органу на вже визначений день. Водночас, з аналізу вказаної заяви ОСОБА_1 про перенесення дати розгляду щодо неї справи, вбачається відсутність будь-яких належних та достатніх обставин, з огляду на які позивачка не могла б бути присутня при розгляді справи. Посилання на оскарження в суді наказу про проведення перевірки не є достатніми та належними підставами для переносу розгляду, оскільки містять різний предмет судового дослідження.

Отже, враховуючи все вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність в діях позивачки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.474 МК України, водночас, відповідач діяв у межах та у спосіб, які передбачені чинним законодавством України, а постанова про порушення митних правил №1002/50000/19 від 04 липня 2019 року відповідає вимогам законодавства, тому не підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішенні, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 19 вересня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.