Справа № 815/751/17
Суддя: Кашпур О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №815/751/17

адміністративне провадження №К/9901/48922/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кашпур О.В.,

суддів - Радишевської О.Р., Уханенка С.А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого Ступакової І.Г., суддів Бітова А.І., Лук`янчук О.В.,

у с т а н о в и в :

І. Короткий зміст позовних вимог

1. У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області про визнання протиправними і скасування наказів від 17 квітня 2009 року №388 та 06 травня 2009 року №179о/с, поновлення на посаді, стягнення середньомісячного грошового забезпечення за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити певні дії.

ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними та скасовано наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 17 квітня 2009 року №388 «Про покарання працівників Котовського МВ ГУМВС України в Одеській області» в частині, що стосується ОСОБА_1 та наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області від 06 травня 2009 року №179о/с в частині звільнення з органів внутрішніх справ ОСОБА_1 Поновлено ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого сектору карного розшуку Котовського МВ (з обслуговування м.Котовськ та Котовського району) Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області з 07 травня 2009 року. Стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07 травня 2009 року по 07 травня 2010 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

3. Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року стягнуто з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середньомісячне грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07 травня 2009 року по 07 травня 2010 року в розмірі 18653,36 грн не змінюючи суть прийнятого судом рішення.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області задоволено частково. Змінено мотивувальну частину додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року з підстав, зазначених в мотивувальній частині постанови апеляційного суду та викладено резолютивну частину додаткового рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року в наступній редакції: «Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 07 травня 2009 року по 07 травня 2010 року в розмірі 13131,72 грн».

5. Суд апеляційної інстанції, приймаючи постанову від 20 березня 2018 року, виходив з того, що судом першої інстанції при винесенні додаткового рішення неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим судове рішення підлягає зміні.

ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись із постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року, посилаючись на порушення цим судом норм матеріального права, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2018 року.

IV. Позиція інших учасників справи

7. Відповідачами відзив на касаційну скаргу не подано.

V. Рух справи у суді касаційної інстанції

8. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 25 квітня 2018 року відкрив касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

9. За результатом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05 червня 2019 року касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду: Кашпур О.В. (судді-доповідачу, головуючому судді), Радишевській О.Р., Уханенку С.А., яку ухвалою від 16 серпня 2019 року прийнято до провадження.

10. Ухвалою Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в попередньому судовому засіданні на 31 жовтня 2019 року.

VI. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції

11. За правилами частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»; далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

12. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

13. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

14. Питання проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, звільнення з неї, права і обов`язки таких осіб (на час звільнення позивача) були визначені спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про міліцію», стаття 18 якого передбачала, що порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

15. Відповідно до пункту 24 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, (у редакції, чинній на момент розгляду справи судом) у разі незаконного звільнення або переведення на іншу посаду особи рядового, начальницького складу органів внутрішніх справ підлягають поновленню на попередній посаді з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці в грошовому забезпеченні за час виконання службових обов`язків, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на службі розглядається більше одного року не з вини особи рядового, начальницького складу, така особа має право на отримання грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

16. Спеціальним законодавством, яке діяло в період, за який позивачеві судовим рішенням стягнуто грошове забезпечення за час вимушеного прогулу (з 07 травня 2009 року по 07 травня 2010 року), не було врегульовано механізму розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

17. Водночас чинним загальним нормативно-правовим актом, що регулює однорідні правовідносини, є Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі - Порядок №100), дія якої поширюється на підприємства, установи і організації усіх форм власності. Цей Порядок застосовується в усіх випадках, коли згідно з чинним законодавством виплати провадяться виходячи із середньої заробітної плати.

18. Відповідно до пункту 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

19. Згідно з абзацом першим пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

20. Судами встановлено, і це не заперечується позивачем у касаційній скарзі, що середньоденне грошове забезпечення останнього складало 52,11 грн.

21. Період вимушеного прогулу ОСОБА_1 , встановлений рішенням суду, за який підлягає стягненню втрачене грошове забезпечення (з 07 травня 2009 року по 07 травня 2010 року), становить - 252 робочих днів (2009 рік - 167 днів, 2010 рік - 85 днів), а тому втрачений його заробіток (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу становить 13131,72 грн (252 х 52,11), що правильно встановлено судом апеляційної інстанції.

22. Посилання скаржника на помилковість застосування судом апеляційної інстанції Порядку №100 є необґрунтованими, оскільки спеціальним законодавством у період з 07 травня 2009 року по 07 травня 2010 року не було врегульовано механізму розрахунку грошового забезпечення за час вимушеного прогулу і суд апеляційної інстанції правомірно застосував до спірних правовідносин вказаний Порядок, який є загальним нормативно-правовим актом, що регулює однорідні правовідносини.

23. Скаржник у касаційній скарзі зазначає про те, що листи Міністерства соціальної політики України про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2009, 2010 роки застосовуються лише до розрахунку щодо повернення заробітної плати державним службовцям, проте не ставить під сумнів число робочих днів, які ураховані судом апеляційної інстанції при розрахунку його грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

24. За таких обставин Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо нарахування позивачеві грошового забезпечення час вимушеного прогулу, який обчислюється шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число робочих днів у періоді вимушеного прогулу, що, в свою чергу, кореспондується з приписами Порядку №100.

25. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

26. Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків суду апеляційної інстанції та встановлених обставин справи не спростовують.

27. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. Не може бути скасовано правильне по суті і законне судове рішення з мотивів порушення судом норм процесуального права, якщо це не призвело і не могло призвести до неправильного вирішення справи.

28. За таких обставин, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року - без змін.

VIІ. Судові витрати

29. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2018 року у справі №815/751/17 залишити без змін.

3. Судові витрати не розподіляються.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: О. В. Кашпур

Судді: О. Р. Радишевська

С. А. Уханенко