Справа № 640/11148/19
Суддя: Шулежко В.П.
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 жовтня 2019 року № 640/11148/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Шулежка В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області Круковської Л.M. від 29.08.2018 №2418 «Про проведення планової перевірки характеристик продукції, що розповсюджується ФОП ОСОБА_1 »;

визнати протиправними дії Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області щодо проведення планової (виїзної поєднаної з невиїзною) перевірки характеристик продукції у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на підставі наказу від 29.08.2018 № 2418;

визнати протиправними та скасувати постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області від 13.12.2018 №№ 302, 303, 304 та 305 про накладення на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що наказ ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області № 2418 від 29.08.2018 про проведення планової перевірки позивача за адресою: АДРЕСА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на відсутність провадження ФОП ОСОБА_1 будь-якої господарської діяльності на час призначення спірної перевірки за вказаною адресою.

Крім того, представник позивача зазначає, що проведення ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області планової перевірки ФОП ОСОБА_1 за місцем, де останнім господарська діяльність не здійснюється, вказує на протиправність таких дій.

Представник позивача також посилається на недотримання відповідачем вимог закону під час проведення планової перевірки позивача, зокрема щодо проведення перевірки під час дії мораторію, щодо неповідомлення позивача про проведення планового заходу, щодо неотримання позивачем акту перевірки, тому незаконність, на думку позивача, відповідної перевірки в цілому вказує на відсутність правових наслідків такої перевірки, а винесені за результатами такої перевірки постанови є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.07.2019 відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві та зазначив, що перевірка позивача проведена на підставі, у межах повноважень та у відповідності до чинного законодавства, а наведені позивачем обґрунтування позовних вимог жодним чином не спростовують суті виявлених порушень, постанови про накладення штрафних санкцій винесені відповідно до вимог чинного законодавства України, є законними та підлягають виконанню.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому виклав обґрунтування зазначені у позові та повністю підтримав їх, а доводи відповідача вважає безпідставними та недоведеними, просив позов задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідача подано заперечення на відповідь, в яких зазначив, що викладені у відповіді на відзив обставини жодним чином не спростовують суті виявлених порушень, перевірка була проведена відповідачем у відповідності до законодавства, постанови про накладення штрафних санкцій є законними.

Враховуючи предмет і підстави позову, а також положення статей 12, 257, 262 КАС України, суд розглядає адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

На підставі наказу заступника начальника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області Круковської Л.М. №2418 від 29.08.2018 та направлення на проведення перевірки №1879 від 29.08.2018 посадовим особам Управління захисту споживачів доручено провести в період з 06.09.2018 по 07.09.2018 планову (виїзну, поєднану з невиїзною) перевірку характеристик продукції у ФОП ОСОБА_1 , предметом якої вказано електричне та електронне обладнання, телефонні апарати, включаючи телефонні апарати для стільникових мереж зв`язку, що містять передавачі або передавачі та приймачі. Адреса проведення перевірки: м. Одеса, пров. Семафорний, 4.

За результатами перевірки складено акт перевірки характеристик продукції № 1056 від 07.09.2018, в якому зафіксовані порушення пунктів 20, 28, 41, 42 Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1067 від 12.12.2015; пунктів 25, 32, 44, 45 Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1077 від 16.12.2015.

Посадовими особами Управління захисту споживачів ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області складено протокол №182 від 06.12.2018 про виявлені порушення вимог статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

За результатами розгляду справи: акта перевірки характеристик продукції №1056 від 07.09.2018 та протоколу № 182 від 06.12.2018 заступником начальника ГУ Держпродспоживслужби в Одеській області Круковською Л.М. прийнято постанови про накладення штрафних санкцій від 13.12.2018:

№302, якою за порушення вимог передбачених пунктом 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме введення в обіг продукції (позиції 1 акту перевірки №1056 від 07.09.2018), яка не відповідає встановленим вимогам, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 25 500,00 грн.;

№303, якою за порушення вимог передбачених пунктом 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме введення в обіг продукції (позиції 2 акту перевірки №1056 від 07.09.2018), яка не відповідає встановленим вимогам, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 25 500,00 грн.;

№304, якою за порушення вимог передбачених пунктом 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» , а саме введення в обіг продукції (позиції 3 акту перевірки №1056 від 07.09.2018), яка не відповідає встановленим вимогам, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 25 500,00 грн.;

№305, якою за порушення вимог передбачених пунктом 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме введення в обіг продукції (позиції 4 акту перевірки №1056 від 07.09.2018), яка не відповідає встановленим вимогам, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 25 500,00 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V).

Положеннями абзацу другого статті 1 Закону №877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно статті 2 Закону №877-V дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом (абзац третій статті 1 Закону №877-V).

Частиною четвертою статті 4 Закону №877-V передбачено, що виключно законами встановлюють, зокрема, органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності та види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю). Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Водночас, відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010 №2735-VI (далі - Закон № 2735-VI) державний ринковий нагляд - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Частиною першою статті 4 Закону №2735-VI передбачено, що метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Згідно частини п`ятої статті 10 Закону №2735-VI повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом, законами України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», «;Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» та іншими законами України.

Згідно пункту 4 частини першої статті 11 Закону №2735-VI з метою здійснення ринкового нагляду органи ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності проводять перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирають зразки продукції та забезпечують проведення їх експертизи (випробування).

Органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові, - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Під час таких перевірок перевіряються характеристики лише того виду продукції, що є предметом перевірки. Посадова особа, яка здійснює ринковий нагляд, перед початком перевірки зобов`язана роз`яснити суб`єкту господарювання, продукція якого перевіряється, порядок оскарження рішень, приписів, дій та бездіяльності органів ринкового нагляду та їх посадових осіб (частини третя, четверта, одинадцята статті 23 Закону №2735-VI).

Відповідно до пунктів третього та четвертого частини першої статті 7 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції мають право: одержувати від посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, копії посвідчень (направлень) на проведення перевірок та не допускати їх до проведення перевірок, якщо вони не надали копії таких документів; бути присутніми під час здійснення всіх заходів ринкового нагляду.

У відповідності до частини п`ятої статті 8 Закону №2735-VI суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на вимогу органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати: 1) будь-який суб`єкт господарювання, який поставив їм відповідну продукцію; 2) будь-який суб`єкт господарювання, якому вони поставили відповідну продукцію.

Таким чином, державний ринковий нагляд - це діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам.

Згідно зі статтею 2 Закону №2735-VI дія цього Закону поширюється на відносини щодо здійснення ринкового нагляду за продукцією, що охоплюється встановленими вимогами, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї статті; здійснення контролю всієї продукції, крім видів продукції, зазначених у частині п`ятій цієї.

Частиною першою статті 22 Закону №2735-VI визначені види заходів державного ринкового нагляду, зокрема: перевірка характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування).

Враховуючи аналіз вказаних норм права, суд зазначає, що поняття державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності та державного ринкового нагляду є поняттями різними за своїм змістом. Відповідні поняття передбачені двома різними законами, мають різну мету, застосовуються різними органами державної влади, оскільки не всі органи державного нагляду (контролю) наділені повноваженнями органів ринкового нагляду.

Також, відмінним є порядок проведення перевірок в рамках державного (контролю) та в рамках державного ринкового нагляду, так як проведення ринкового нагляду здійснюється на підставі секторального плану, вимоги щодо змісту та узгодження якого значно різняться від вимог до плану проведення перевірок, на підставі яких здійснюється державний нагляд (контроль). При цьому, органи державного нагляду (контролю) перевіряють діяльність суб`єктів господарської діяльності на предмет порушення ними вимог законодавства, а органи ринкового нагляду перевіряють виключно характеристики продукції на відповідність технічним регламентам.

Щодо посилання позивача про проведення перевірки під час дії мораторію та неповідомлення позивача про проведення такого планового заходу суд зазначає наступне.

Статтями 2, 3 Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 03.11.2016 № 1728-VIII (далі - Закон № 1728-VIII) встановлено до 31 грудня 2018 року мораторій на проведення органами державного нагляду (контролю) планових заходів із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Статтею 6 Закону № 1728-VIII вказано, що дія цього Закону не поширюється на відносини, що виникають під час проведення заходів нагляду (контролю) органами, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2017 №1104 затверджено перелік органів державного нагляду (контролю), на які не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», відповідно до якого, на Держпродспоживслужбу та її територіальні органи (в частині заходів із здійснення державного ветеринарно-санітарного контролю, державного нагляду (контролю) за дотриманням санітарного законодавства, безпечністю та окремими показниками якості харчових продуктів, дотриманням законодавства про захист прав споживачів, державного нагляду у сферах карантину та захисту рослин) не поширюється дія Закону України «Про тимчасові особливості здійснення заходів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Отже, твердження представника позивача про те, що плановий захід відповідачем вчинено всупереч мораторію, накладеного Законом № 1728-VIII є безпідставними.

Окрім того, порядок здійснення планових заходів зі здійснення державного нагляду (контролю) врегульовано статтею 5 цього Закону № 877-V.

Частиною четвертою статті 5 Закону № 877-V встановлено, що органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) за умови письмового повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планового заходу не пізніш як за десять днів до дня здійснення цього заходу.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадову особу органу державного нагляду (контролю) до здійснення планового заходу в разі неодержання повідомлення про здійснення планового заходу (абзац сьомий частини четвертої статті 5 Закону № 877-V).

Між тим, у відповідності до абзацу п`ятого статті 10 Закону № 877-V суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення державного нагляду (контролю), якщо суб`єкт господарювання не одержав повідомлення про здійснення планового заходу державного нагляду (контролю) в порядку, передбаченому цим Законом.

Водночас, у пункті 4 Розділу IX «Прикінцевих положень» Закону України «Про державний ринковий нагляд та контроль нехарчової продукції» зазначено, що положення абзацу другого частини четвертої статті 4, абзаців першого - четвертого і восьмого частини другої статті 5, абзацу п`ятого статті 10, частини четвертої статті 17, абзацу п`ятого підпункту 2 пункту 2 і пункту 3 статті 22 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (Відомості Верховної Ради України, 2007 р., № 29, ст. 389; 2010 р., № 38, ст. 510) при вжитті заходів ринкового нагляду не застосовуються.

Таким чином, положення абзацу п`ятого статті 10 Закону № 877-V при вжитті заходів ринкового нагляду не застосовуються, а Законом України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» не передбачено повідомлення суб`єкта господарювання про проведення у нього планової перевірки, а отже твердження представника позивача щодо обов`язку повідомлення суб`єкта господарювання про проведення планових заходів є необґрунтованими.

Окрім іншого, обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що відповідачем проведено планову перевірку за адресою нездійснення господарської діяльності позивачем.

Як встановлено судом, між ФОП ОСОБА_1 (Суборендар) та Дочірнім підприємством «Рітейл Вест» (Орендар) укладено договір суборенди № 105-Од/С/1 від 01.12.2016, відповідно до якого, Суборендар орендує частину нежитлового приміщення загальною площею 4,71 кв.м., яке розташоване на першому поверсі у будівлі за адресою: м. Одеса, пров . Семафорний, 4.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що посадові особи пред`являли посвідчення перед проведенням перевірки, направлення на перевірку було надано продавцю магазину, останній допустив перевіряючих до перевірки.

Представник відповідача зазначив у відзиві, що під час перевірки у ФОП ОСОБА_1 його представником було надано перевіряючим договір суборенди №Ю5-Од/С/1 від 01.12.2016.

В свою чергу, представник позивача стверджує, що позивач не здійснює господарську діяльність за вказаною адресою, посилаючись на те, що між ФОП ОСОБА_1 та Дочірнім підприємством «Рітейл Вест» укладено додаткову угоду від 01.03.2018 до Договору суборенди № 105-Од/С/1 від 01.12.2016, згідно якої сторони змінили строк дії Договору суборенди, виклавши п.8.1 цього Договору у наступній редакції: « 8.1. Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до « 31» березня 2018 р. включно». Також представник позивача надав копію акту здачі-приймання приміщення від 31.03.2018.

Слід зазначити, що вказані документи надані представником позивача до суду, в той час під час проведення планового заходу відповідачу таких документів позивач не надавав.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.09.2018 відповідачем направлено позивачу акт перевірки, 11.09.2018 направлено на адресу позивача лист від 10.09.2018 №7719/05/25 щодо проведення планової перевірки характеристик продукції, в якому відповідач зобов`язував позивача надати в термін до 12.10.2018 товарно-супровідну та технічну документацію на виявлену продукцію.

В день складання акту перевірки відповідачем складено рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 07.09.2018 №1058, №1059, №1060, №1061, якими до ФОП ОСОБА_1 вжито обмежувальний (корегувальний) захід по позиціям №1, №2, №3, №4 акту перевірки - обмежено надання продукції на ринку до усунення формальної невідповідності.

Вказані рішення надсилались на адресу позивача ( АДРЕСА_3 ) та отримано ним особисто 01.10.2018, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Тобто позивачу було відомо про проведення планового заходу, разом з тим він не скористався правом взяти участь у проведенні перевірки та спростувати твердження і виявлені відповідачем порушення, у тому числі спростувати твердження відповідача щодо належного проведення перевірки за відповідною адресою, за якою, як стверджує представник позивача, господарської діяльності позивач не веде.

Згідно наведених термінів у статті 1 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» визначено що:

продукція - речовина, препарат або товар, виготовлений у ході виробничого процесу (крім послуг);

знак відповідності технічним регламентам - маркування, за допомогою якого виробник вказує, що продукція відповідає застосовним вимогам, визначеним у технічних регламентах, якими передбачене нанесення цього маркування;

імпортер - будь-яка фізична чи юридична особа - резидент України, яка вводить в обіг на ринку України продукцію походженням з іншої країни;

інспектування - перевірка продукції, процесу, послуги чи установки або їх проекту та визначення їх відповідності конкретним вимогам або, на основі професійного судження, загальним вимогам.

Цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку з розробленням та прийняттям технічних регламентів і передбачених ними процедур оцінки відповідності, їх застосуванням стосовно продукції, яка вводиться в обіг, надається на ринку або вводиться в експлуатацію в Україні, а також здійсненням добровільної оцінки відповідності.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про технічні регламенти та оцінку відповідності» відповідність введеної в обіг, наданої на ринку або введеної в експлуатацію в Україні продукції вимогам усіх чинних технічних регламентів, які застосовуються до такої продукції, є обов`язковою, за винятком випадків, визначених у зазначених технічних регламентах та статті 12 цього Закону.

Відповідність продукції вимогам технічних регламентів може бути забезпечена шляхом застосування національних стандартів та/або технічних специфікацій, посилання на які містяться у відповідних технічних регламентах. У технічному регламенті зазначається, чи відповідність продукції таким національним стандартам та/або технічним специфікаціям є єдиним способом, чи одним із способів задоволення відповідних вимог технічного регламенту (частина друга цієї статті).

Під час проведення перевірки відповідачем перевірено чотири різні продукції та встановлено порушення на кожній, а саме: Мережевий зарядний пристрій Golf, арт. GF-U1, виробник Шенжень Гольф енд, КНР; Мережевий зарядний пристрій Tronsmart, арт. WC1T, виробник Шенжень Гольф енд, КНР; Мережевий зарядний пристрій Belkin, арт. F8J052, виробник Шенжень Гольф енд, КНР; Мережевий зарядний пристрій Toto, арт. TZS-16, виробник Шенжень Гольф енд, КНР.

На кожне електрообладнання або його табличку з даними (позиції №1-4 акту перевірки) не нанесено знак відповідності технічним регламентам, відсутнє найменуванні та місцезнаходження імпортера. Вказані продукції містять різні артикули та мають різні характеристики, за допомогою яких їх можливо ідентифікувати.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» встановлено, що до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються штрафні санкції у разі: введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону), у тому числі нанесення знака відповідності технічним регламентам на продукцію, що не відповідає вимогам технічних регламентів, - у розмірі від п`ятисот до тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Оскільки перевірено чотири різні продукції, кожна з яких не відповідає встановленим вимогам, відповідачем застосовано штраф за кожне виявлене порушення у розмірі 1500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 25500,00 грн., що відповідає вимогам Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Оцінюючи правомірність дій та рішень суб`єктів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам в їх сукупності, враховуючи те, що відповідачем доведено правомірність своїх дій та прийняття оскаржуваних рішень, а позивачем не надано достатньо належних доказів на обґрунтування обставин, якими обґрунтовані позовні вимоги, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Відповідно, враховуючи те, що у задоволенні позову слід відмовити, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя В.П. Шулежко