Справа № 280/5298/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-10-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5298/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Чорнова Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року (суддя Новікова І.В., м. Запоріжжя) у справі № 280/5298/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Запорізькій області від 07.09.2018 № , № , № (а.с. 4-6).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 17.04.2019 у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 104-107).

Вказане рішення суду мотивовано правомірністю та обґрунтованістю висновків, викладених у акті перевірки ОСОБА_1 , що стали підставою для винесення спірних податкових повідомлень-рішень, зокрема щодо заниження платником податків у 2016 році загального річного оподатковуваного доходу внаслідок не включення до нього додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту), анульованого кредитором за його самостійним рішенням.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник послався на відсутність у нього обов`язку щодо подання у спірному періоді декларації про отримані доходи, оскільки дохід у вигляді додаткового блага, отримання якого зафіксовано податковим органом у акті перевірки, скаржником фактично отриманий не був, його майновий стан не змінився. Також скаржник зазначив, що анулювання зобов`язання є його виконанням, що проведене належним чином і не тягне за собою виникнення будь-яких податкових зобов`язань у поручителя. Вказані обставини, на думку скаржника, залишилися поза увагою суду першої інстанції, що стало підставою для винесення ним необґрунтованого рішення з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим таке рішення підлягає скасуванню. З огляду на це, скаржник просить винести нове рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідач з такою позицією скаржника не погодився, надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав на те, що судом першої інстанції вірно враховано, що скаржник фактично погодився з прощенням йому заборгованості, оскільки не оскаржив цей факт в судовому порядку. Також відповідач погоджується з врахуванням судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення факту того, що у випадку скаржника мова йде про нарахування йому податкових зобов`язань виходячи з анулювання лише частки заборгованості за кредитним договором, що спростовує його твердження про понесення одноособово витрат за вказаним договором. З огляду на це, а також посилаючись на правомірність та обґрунтованість висновків, викладених у акті перевірки ОСОБА_1 , відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні 16.10.2019 представники сторін вимоги апеляційної скарги та відзиву на неї підтримали.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами не заперечується, що у період з 30.07.2018 по 10.08.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено невиїзну позапланову документальну перевірку платника податків-фізичної особи який не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 з питань не подання у встановлений законодавством строк податкової декларації та своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичної особи за ознакою доходу « 126» за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт перевірки від 17.08.2018 № 822/08-01-13-05/ НОМЕР_1 (а.с. 14-15).

Відповідно до висновків вказаного акта, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 167.1 ст. 167 ПК України у частині не перерахування суми податку з доходу фізичних осіб у розмірі 41797,26 грн.;

- пп. 14.1.180 п. 14.1 ст.14, пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 167.1 ст. 167 ПК України у частині не перерахування суми військового збору у розмірі 3483,10 грн.;

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. 179.1 ст.179 ПК України, яке полягає у не поданні платником податків податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік по строку до 01.05.2017.

Вказані висновки стали підставою для винесення ГУ ДФС у Запорізькій області 07.09.2018 податкових повідомлень-рішень:

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 52 246,57 грн., в т.ч.: за податковим зобов`язанням на 41797,26 грн. та на 10 449,31 грн. - за штрафними санкціями;

- № , яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 4 353,87 грн., в т.ч.: за податковим зобов`язанням на 3 483,10 грн. та на 870,77 грн. - за штрафними санкціями;

- № НОМЕР_2 , яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн. за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік (а.с. 7-9).

Правомірність винесення відповідачем зазначених податкових повідомлень-рішень є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.

При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.

Так, спір у межах цієї справи полягає у тому, чи є сума анульованого за рішенням банку основного зобов`язання за кредитним договором додатковим благом, що підлягає включенню до оподатковуваного доходу фізичної особи-поручителя за таким кредитним договором.

Зокрема, судом першої інстанції вірно встановлено, що 06.06.2008 між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (далі - Банк) та ТОВ «Автоком» (далі - Позичальник) укладено договір про надання мультивалютної кредитної лінії № НОМЕР_3 , відповідно до пункту 1.1 якого Банк зобов`язується надавати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит у валютах, вказаних в цьому Договорі, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим в базовій валюті, що дорівнює 396 039,60 грн. доларів США у порядку і на умовах, зазначених у даному Договорі (а.с. 16-19).

Відповідно до пункту 2.1 Договору №0 у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Договором Банком приймається, серед іншого порука ОСОБА_1 згідно договору поруки №0/П-4 від 06.06.2008.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи міститься Договір поруки від 06.06.2008 № 0/П-4, відповідно до умов якого Поручитель ОСОБА_1 зобов`язується перед Кредитором АТ «УкрСиббанк» відповідати за невиконання ТОВ «Автоком» усіх його зобов`язань перед Кредитором, що виникли з кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 06.06.2008, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а.с. 23).

Відповідно до пункту 1.3 договору поруки №0/П-4 від 06.06.2008 Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбаченими умовами Основного договору.

Також судом першої інстанції вірно встановлено, що 11.05.2016 ПАТ «УкрСиббанк» складено Повідомлення про анулювання боргу (в порядку пп.«д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України), в якому ОСОБА_1 повідомлено про те, що ПАТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, що станом на 11.05.2016 становить 5 360 786,48 грн., а саме: суми основного боргу (кредиту) 1 625 449,29 грн., суми процентів 3 735 337,19 грн., а також суми штрафних санкцій (пені), які підлягають стягненню на підставі судового рішення в розмірі 96 588,28 грн.

Крім того, у вищезазначеному повідомленні про анулювання боргу ПАТ «УкрСиббанк», як кредитор, з метою виконання пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України повідомило ОСОБА_1 , як боржника, що АТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості, що станом на 11.05.2016 становить 232 207,04 грн., а саме суми основного боргу (кредиту) 232 207,04 грн. (а.с.74).

При цьому у вказаному повідомленні Банк зазначив про те, що відповідно до пп. «д» 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України анульована сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо, що підлягає відображенню у річній декларації з податку на доходи фізичних осіб з подальшою сплатою податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (а.с. 74).

Судом першої інстанції вірно встановлено та сторонами по справі не спростовано, що вказане повідомлення отримано скаржником власноруч, проте, зазначена у ньому сума анульованої заборгованості за кредитним договором не відображена платником податків у податковій звітності. Також податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору на вказану суму не нараховані та, відповідно, не сплачені.

Відповідно до п. 162.1 ст. 162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 179.1 ст. 179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Підпунктом 164.1 ст. 164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно з п.п. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Відповідно до абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За змістом п.п. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, згідно п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп. 165.1.55 п. 165.1 ст. 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що сума прощеної заборгованості складає 232 207,04 грн. та є основною сумою боргу (кредиту), що не включає в себе штрафи, пеню, тощо.

Разом із цим, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не прийнято до уваги той факт, що ОСОБА_1 не є стороною кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 06.06.2008, а є лише поручителем за вказаним договором.

Так, у постанові від 09.04.2019 по справі № 819/1310/16, на яку послався суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, Верховним Судом дійсно зазначено, що визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку. При прощенні (анулюванні) заборгованості особа одержує економічну вигоду у вигляді збереження активів у силу припинення належного кредитору права вимоги та кореспондуючого цій вимозі обов`язку боржника витрачати кошти на погашення заборгованості за кредитом.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з викладеною у апеляційній скарзі позицією скаржника, що до доходу взагалі та додаткового блага, зокрема, відносяться матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Водночас, актив у формі кредитних коштів за договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 06.06.2008 ОСОБА_1 , як поручителем за цим договором, фактично отриманий не був. Відповідно, майновий стан ОСОБА_1 внаслідок укладення вказаного договору, як і внаслідок прийняття банком рішення про анулювання кредитної заборгованості за ним, не змінився. Приріст його активів внаслідок укладання вказаних правочинів не мав місця.

Відповідно, сума анульованої заборгованості за договором про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 06.06.2008 не є доходом ОСОБА_1 в розумінні абз. «д» п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, оскільки він не є позичальником за цим договором та не отримував за ним грошові кредитні кошти, на відміну від ТОВ «Автоком», майновий стан якого було збільшено внаслідок укладення цього договору.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що у зв`язку із невиконанням ТОВ «Автоком» зобов`язань за кредитним договором, який забезпечений порукою, ОСОБА_1 фактично набув статусу боржника ПАТ «УкрСиббанк» та відповідно мав понести певні витрати із погашення заборгованості перед кредитором, у зв`язку з чим анульована сума коштів є додатковим благом скаржника.

Так, ОСОБА_1 як поручитель ТОВ «Автоком» дійсно мав нести певні витрати у зв`язку з невиконанням останнім своїх зобов`язань та частково сплачував кошти в погашення боргу, що підтверджується наявними у справі платіжними дорученнями (а.с. 86).

Разом із цим колегія суддів зазначає, що виникнення у ОСОБА_1 солідарних зобов`язань як у поручителя за невиконання ТОВ «Автоком» зобов`язань за кредитним договором не спричиняє зміни в його майновому стані за рахунок приросту активів у вигляді наданого ПАТ «УкрСиббанк» кредиту, навпаки, це призвело до зменшення його активів за рахунок часткового погашення боргу.

Дія положень договору про надання мультивалютної кредитної лінії № 0 від 06.06.2008 для ОСОБА_1 як поручителя за договором настає лише з моменту порушення ТОВ «Автоком», як божником за цим договором, своїх зобов`язань, та полягає у відповідальності ОСОБА_1 своїми власними активами, а не тими активами, які були отримані від ПАТ «УкрСиббанк».

З огляду на це, враховуючи позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.04.2019 у справі № 819/1310/16, від 18.04.2019 у справі № 815/6886/15, щодо визначення додаткового блага як приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку, колегія суддів дійшла висновку про протиправність висновків, викладених в акті перевірки від 17.08.2018 № 822/08-01-13-05/ НОМЕР_1 , та про протиправність винесених на підставі вказаних висновків податкових повідомлень-рішень від 07.09.2018 №, №, №, які підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 280/5298/18 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області від 07.09.2018 №, №, №.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 29.10.2019 р.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя С.М. Іванов

Суддя В.Є. Чередниченко