Справа № 340/1502/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-10-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/1502/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Толстової О.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Клімічева О.О.

представника відповідача - Тарасенка Я. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача: Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, вул. В. Чміленка,41, м. Кропивницький,25006

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та виплату грошового утримання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

1)визнати протиправним та скасувати наказ №850 начальник ГУ НП в Кіровоградській області від 16.05.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення у виді "звільнення зі служби" ОСОБА_1 ;

2) визнати протиправним та скасувати наказ начальника ГУ НП в Кіровоградській області №174 о/с від 21.05.2019 року "По особовому складу", яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 21 травня 2019 року;

3) поновити його на службі в Національній поліції України;

4) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області виплатити йому грошове утримання за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ з 27.08.2012 року по 06 листопада 2015 року. З 07 листопада 2015 року, відповідно до ст.ст.9,12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію", був прийнятий на службу до Національної поліції. 21.05.2019р. наказом Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №174о/с "По особовому складу", ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Позивач не погоджується з оскаржуваними наказами, оскільки вважає, що звільнення відбулось з чисельними порушеннями вимог закону, зокрема, представник позивача зазначає, що позивач сумлінно виконував функціональні обов`язки, його вина у вчиненні корупційного правопорушення не доведена. Також зазначав, що оскаржуваний наказ прийнято без урахування характеру проступку, обставин, за яких його було вчинено, наслідки такого проступку, попередня поведінка особи, ставлення позивача до виконання службових обов`язків, тобто, на думку представника позивача, відповідачем не дотримано вимог ст.14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (т.1 а.с.51-54) в якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, посилався на те, що оскаржувані накази прийнято ГУ НП в Кіровоградській області у відповідності до норм чинного законодавства України. Представник відповідача стверджує, що службове розслідування проведено без процесуальних порушень, у відповідності до вимог Інструкції, на підставі зібраних матеріалів встановлено наявність та склад дисциплінарного проступку в діях та бездіяльності позивача, міра дисциплінарного впливу врахована із додержанням вимог Дисциплінарного статуту НПУ та відповідає тяжкості проступку. Також, зазначав, що за результатами службового розслідування позивача звільнено у зв`язку із встановленням та підтвердженням наявності в його діях дисциплінарного проступку, а не ознак кримінального правопорушення.

Ухвалою суду від 21 червня 2019 року справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 05.08.2019 року закрито підготовче провадження в справі (т.1,а.с.241-242).

Ухвалою суду від 27.09.2019 року продовжено процесуальний строк розгляду справи (т.2,а.с.21-22).

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі, представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши подані учасниками справи документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 27.08.2012р. по 31.12.2013р. та з 12.05.2013р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ та з 07.11.2015р. по 21.05.2019р. проходив службу в Національній поліції України, що підтверджується копією послужного списку позивача НОМЕР_3 (т.1 а.с.55-63).

Так, судом встановлено, що за період роботи ОСОБА_1 працював на різних посадах, остання - помічник чергового сектору реагування патрульної поліції №1 патрульної поліції Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського відділу поліції Головного управління НП в області з 21 березня 2017 року, відповідно до наказу №55о/с від 21.03.2017р. (т.1,а.с.33).

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №174 о/с від 21.05.2019 "По особовому складу", позивача звільнено зі служби в поліції з 21 травня 2019 року за п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України). Підстави для звільнення: подання до звільнення, наказ ГУНП в Кіровоградській області від 16.05.2019 року №850, довідка Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУ НП в Кіровоградській області від 17.05.2019 р. №2153/122-2019 (т.1,а.с.27).

Прийняттю оскаржуваного наказу про звільнення позивача передувало службове розслідування.

На підставі наказу №598 від 08.04.2019р. "Про призначення проведення службового розслідування" (т.1 а.с.82), було проведено службове розслідування за фактом затримання 11.05.2018 року в порядку ст.208 КПК України помічника чергового СРПП №1 Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в КІровоградській області сержанта поліції ОСОБА_1 та оголошення йому про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Наказом начальника ГУ НП в Кіровоградській області №119 о/с від 08.04.2019р. позивача на період проведення службового розслідування відсторонено від виконання службових обов`язків з 08.04.2019 року (т.1 а.с.83).

В ході службового розслідування було встановлено, що 06.04.2019 року до ГУ НП в Кіровоградській області надійшла інформація про те, що того ж дня, близько 9:30 год. працівниками ДБР НП України, спільно з співробітниками військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, за отримання неправомірної вигоди в сумі 4000 грн., в порядку ст.208 КПК України, затримано помічника чергового СРПП №1 Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_1 . Так, в ході службового розслідування встановлено, що з 08:00 год. 01.04.2019р. по 08:00 02.04.2019р., відповідно до затвердженого начальником Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУ НП в Кіровоградській області підполковником поліції Григорчуком В.С. графіку несення служби добових нарядів Бобринецького відділення поліції, а також розстановки нарядів на 01.04.2019р., ОСОБА_1 заступив у добовий наряд в складі ГРПП разом з поліцейським СРПП №2 Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП капралом поліції ОСОБА_4

02.04.2019 року, близько 02.00 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рухаючись у м. Бобринець на службовому автомобілі, побачили транспортний засіб «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який рухався попереду з технічною несправністю, у вигляді непрацюючої підсвітки заднього номерного знаку. Побачивши вказане порушення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на підставі п.2 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", прийняли рішення про зупинення вказаного вище транспортного засобу та за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів зупинили його. В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , не взявши цифрову нагрудну відеокамеру, вийшли зі службового автомобіля і підійшли до зупиненого транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого виявився мешканець с. Новоандріївка, Бобринецького району - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого ОСОБА_1 , в порушення вимог п.п.1.11 доручення ГУ НП в Кіровоградській області "Про використання цифрових нагрудних (відеорегістраторів) працівниками груп реагування патрульної поліції відділів та відділень поліції ГУ НП в Кіровоградській області" від 09.06.2018р. №2430/04/25-18, не взявши та не здійснивши відеофіксацію при контакті з ОСОБА_5 , представився останньому та повідомив про причину зупинки транспортного засобу, а ОСОБА_4 зовні оглядав транспортний засіб останнього. Після чого ОСОБА_4 повернувся до службового автомобіля, а ОСОБА_1 продовжив розмовляти із ОСОБА_5 та попросив останнього пред`явити документи на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 .

При спілкуванні з ОСОБА_5 , перебуваючи на проїзній частині автомобільної дороги, ОСОБА_1 запідозрив ОСОБА_5 у керуванні транспортного в стані алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_5 заперечив вживання алкогольних напоїв. В подальшому, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу «Drager Alkotest», на що останній категорично відмовився, оскільки на місці не було свідків. Після чого, ОСОБА_1 , в порушення п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, не запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі та запросив останнього сісти до службового автомобіля. ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про настання відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але в порушення вимог ч. 2 ст.18 та ст.64 Закону України "Про Національну поліцію", пп.1,2,4,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ, пп.1,2,5 ч.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України, ч.1 ст.22 та ч.1 ст.24 Закону України "Про запобігання корупції", ст.68 Конституції України та ч. 3 розд.4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, використовуючи свої службові повноваження, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, висунув ОСОБА_5 незаконну пропозицію щодо передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 4000 грн. за непритягнення останнього до адміністративної відповідальності, на що ОСОБА_5 погодився та відповів, що грошові кошти зможе надати через кілька днів. В свою чергу ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій погодився та залишив ОСОБА_5 свій номер мобільного телефону.

06.04.2019 року, близько 9:20 хв. ОСОБА_5 прибув до раніше обумовленого з ОСОБА_1 місця, а саме до АЗС «Авіас», розташованої по вул. Промислова,1 б , в м. Бобринець Кіровоградської області, де очікував на останнього для подальшої передачі його неправомірної вигоди.

06.04.2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи в добовому наряді в складі ГРПП, разом з поліцейським СРПП №1 старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , одягнені в однострій, екіпіровані спеціальним засобами, цифровою нагрудною відеокамерою та вогнепальною зброєю, під керуванням ОСОБА_1 , рухались на службовому автомобілі «СКС MOU - 04МП», д.н.з. НОМЕР_2 , із інспектором СРПП №3 Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУ НП в Кіровоградській області, лейтенантом поліції ОСОБА_8 , який перебував після наряду, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї та спеціальних засобів.

Близько 09:20 ОСОБА_1 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , під`їжджаючи до виїзду з м. Бобринець, продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення, прибув до АЗС «Авіас», що розташована за адресою - м. Бобринець, вул. Промислова,1Б, де його чекав останній.

Зупинившись на території АЗС до службового автомобіля на заднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_5 , де ОСОБА_1 , в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 4000 грн., за непритягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, які в подальшому поклав до правої кишені штанів.

Після отримання вказаної частини неправомірної вигоди, ОСОБА_1 затримано працівниками військової прокуратури Кіровоградського гарнізону Південного регіону України, спільно із співробітниками Кіровоградського управління ДВБ НП України, військової прокуратури Кіровоградського гарнізону.

09.04.2019 року Заводським районним судом м. Миколаєва стосовно ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, із правом внесення застави у розмірі 153 680 грн.

Вищевказану подію було висвітлено в засобах масової інформації та мережі Інтернет з негативного боку, що, як наслідок, дискредитувало Національну поліцію України, зокрема Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області (відповідні матеріали долучено до матеріалів службового розслідування).

11.04.2019 від надання пояснень ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст.63 Конституції України відмовився.

Опитаний в ході службового розслідування ОСОБА_4 , підтвердив вказаний вище перебіг подій, який мав місце 02.04.2019 року, але в частині, що стосується перебування ОСОБА_5 в службовому автомобілі та про що ОСОБА_1 спілкувався з ОСОБА_5 , останній пояснив, що ОСОБА_5 спілкувався з ОСОБА_1 на проїзній частині автомобільної дороги та до службового автомобіля вони не сідали, а тому їх розмови він не чув. Про причини не складення адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 він не питав, оскільки це йому було не цікаво. Крім того, ОСОБА_4 у своєму поясненні вказав, що, заступивши до наряду ГРПП, вони отримали цифрову нагрудну відеокамеру, однак на момент зупинки транспортного засобу та під час спілкування ОСОБА_1 з ОСОБА_5 вона була не увімкнена та знаходилась у салоні службового автомобіля.

Таким чином, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги Присяги працівника поліції, затвердженої ст.64 Закону України "Про Національну поліцію", пп. 1,2 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліції" , ст.68 Конституції України, ч.1 ст.22 та ч.1 ст.24 Закону України "Про запобігання корупції", пп. 1,2,4,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НП України, пп.1,2,5 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179 щодо безумовного дотримання чинного законодавства і недопущення протиправних дій, що виразилось у виявленні та подальшому нескладанні ряду адміністративних матеріалів стосовно ОСОБА_5 за перебачених ч.1 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП, нездійсненні відеофіксації при контакті з останнім, не запропонуванні ОСОБА_5 у проходженні огляду на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі, не відсторонені ОСОБА_5 від керування транспортним засобом, не відмовлення від пропозиції надання йому неправомірної вигоди, не залучення свідків вказаної пропозиції, не повідомлення про пропозицію надання неправомірної вигоди керівництва.

Вищевказані обставини зазначені у висновку про результати службового розслідування від 22.04.2019 р.(т.1 а.с.214-222).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VІІІ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №580-VІІІ, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону №580-VІІІ поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Поліцейський, зокрема, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.1, 2 ч.1 ст.18 Закону №580-VІІІ).

Крім того, відповідно до п.1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179 від 09.11.2016 р., під час виконання службових обов`язків поліцейський, зокрема, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики.

За змістом ч.1 ст.59 Закону №580-VІІІ служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ч.1, 2 ст. 19 Закону №580-VІІІ).

Законом України "Про Дисциплінарний статут" від 15.03.2018 року №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст.1 Дисциплінарного статуту в доповнення до ст. 18 Закону №580-VІІІ на поліцейського покладаються, такі обов`язки, зокрема: 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, зокрема, попередження про неповну службову відповідність.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, що проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення. Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч.1-4 ст.14 Дисциплінарного статуту).

Згідно з ч. 1, 4 ст. 16 Дисциплінарного статуту, службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Суд звертає увагу, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації, а звільнення як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

У постановах Верховного Суду України від 29.09.2015 р. (справа № 21-1288а15) та від 20.10.2015 р. (справа № 21-2103а15) зазначено, що дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників поліції пов`язані, насамперед, із низкою моральних вимог, які ставляться до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Тому під вчинками, що дискредитують звання працівника органів поліції, необхідно розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та безпосередньо органів поліції.

До таких вчинків, необхідно віднести: вчинення злочину, встановленого вироком суду, що набрав законної сили; скоєння корупційного діяння як різновиду адміністративного правопорушення; систематичне скоєння адміністративних правопорушень, що посягають на встановлений порядок управління, громадський порядок та громадську безпеку; заняття підприємницькою діяльністю; організацію страйків та участь у них; розголошення службової таємниці; появу на службі або поза службою в нетверезому стані, що ображає людську гідність; вживання алкогольних напоїв у форменому одязі у громадських місцях; прийняття наркотичних або токсичних препаратів без рецепту лікаря; систематичне порушення правил носіння форменого одягу, зовнішньої охайності; неодноразове грубе і зверхнє ставлення до громадян; прояви жорстокого або принизливого ставлення до людей; скоєння аморального проступку, не сумісного з продовженням служби в поліції; систематичне поширення компрометуючої інформації за допомогою засобів мас-медіа. Разом з тим, зазначений перелік не є вичерпним і в кожному окремому випадку необхідно враховувати чи є вчинок дискредитуючим у сукупності з конкретними обставинами, під час яких такий вчинок був зроблений працівником поліції.

В свою чергу Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України. (ч. 10 ст. 14 Дисциплінарного статуту).

Таким порядком є Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893 (далі - Порядок №893).

Пунктом 4 розділу V Порядку №893 передбачено, що службове розслідування має встановити:

наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування;

наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій;

ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок;

обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього;

відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень;

вид і розмір заподіяної шкоди;

причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Як висловився Верховний Суд, зокрема, в постанові від 25.04.2019 року по справі №816/1370/16, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є заходом дисциплінарного впливу, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі.

Так, 08.04.2019 року ГУ НП в Кіровоградській області видано наказ №598 "Про призначення проведення службового розслідування", проведення розслідування доручено створеній комісії (т.1,а.с.82).

Наказом від 16.05.2019 №850 "Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області" до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції (т.1,а.с.223-26).

Наказом від 21.05.2019 року за вих. №174о/с "По особовому складу", ОСОБА_1 , помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №1 Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, з 21.05.2019 року звільнено зі служби в поліції (т.1,а.с.227).

З вказаними наказами позивач ознайомився 21.05.2019 р. (т.1,226).

З метою отримання більш детальної інформації щодо підстав, які послугували звільненню та отримання копії висновку службового розслідування представник позивача 30.05.2019 року звернувся до відповідача з відповідним запитом (т.1 а.с.35).

Листом від 04.06.2019 №7ад/01/15-19 "Про надання копій документів" представнику позивача надано копії запитуваних документів (т.1,а.с.39).

Згідно п.7 Р. IV Порядку №893 кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.

Не є виключенням з припису зазначеної статті й особа, відносно якої таке службове розслідування здійснюється, особливо з урахуванням того, що п.2 Р. IV Порядку №893 такій особі надано права (зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи), які дозволяють їй приймати активну участь в проведенні службового розслідування та впливати на його висновки.

Тому, на думку суду, позивач, усвідомлюючи, що метою службового розслідування є, серед іншого, встановлення наявності в його діях ознак дисциплінарного правопорушення, мав вживати дієвих заходів направлених на доведення своєї невинуватості. А тому, в разі існування обставин, що вказують на очевидну безпідставність доводів слідчих органів про отримання позивачем неправомірної вигоди, належним способом захисту порушених прав є щонайменше повідомлення про ці обставини осіб, вповноважених на проведення службового розслідування, звернення з клопотаннями про отримання додаткових пояснень від осіб, чого позивачем зроблено не було (від надання пояснень відмовився, користуючись приписами ст.63 Конституції України).

Так, в судовому засіданні представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, яка виразилась у наступному:

- не здійсненні відеофіксації при контакті з ОСОБА_5 ;

- не вжито заходів щодо проходження ОСОБА_5 . огляду на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі;

- не відсторонені ОСОБА_5 від керування транспортним засобом;

- не складані протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП;

- не відмовлені від пропозиції надання йому неправомірної вигоди, не залучені свідків вказаної пропозиції, не повідомленні про пропозицію надання неправомірної вигоди керівництва та свідомому ігноруванні вимог НП України та ГУ НП в Кіровоградській області щодо безумовного дотримання чинного законодавства і недопущення протиправних дій, що загалом підірвало авторитет Національної поліції України, зокрема ГУ НП в Кіровоградській області.

Щодо нездійснення відеофіксації при контакті з ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 1.11 доручення ГУ НП в Кіровоградській "Про використання цифрових нагрудних (відеорегістраторів) працівниками груп реагування патрульної поліції відділів та відділень поліції ГУНП в Кіровоградській області" від 09.06.2018р. № 2430/04/25-18, позивач повинен був взяти нагрудну відеокамеру та здійснити відеофіксацію при контакті із ОСОБА_5 .

В ході судового розгляду справи, представник позивача зазначив, що нагрудну відеокамеру при заступанні в наряд йому взагалі видано не було, що підтверджується записом в книзі видачі зброї та спецзасобів (т.1,а.с.112).

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснив суду, що він працює на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУ НП в Кіровоградській області та є відповідальним за видачу боді камер. Так, свідок пояснив, що групи ГРПП, які заступали в добовий наряд не були повністю укомплектовані нагрудними камерами (боді камерами). При цьому, свідок пояснив суду, що на наряд видається 1 камера, яка зазвичай видається старшому наряду. Також свідок пояснив, що окремий журнал реєстрації отримання саме спецзасобів - боді камер, на час коли працював ОСОБА_1 , був відсутній. Крім того, свідок пояснив суду, що на час, коли працював ОСОБА_1 боді камера мала технічні несправності, оскільки не може працювати безперервно 24 години.

Представник відповідача зазначив, що ОСОБА_1 на початку 2019 року допустив аналогічні порушення дисципліни, зокрема, за порушення вимог п.1.11 доручення ГУ НП в Кіровоградській області від 09.06.2018р. № 2430/04/25-18 "Про використання цифрових нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками груп реагування патрульної поліції, відділів та відділень поліції ГУНП в області", що виразилось у невиконанні усного наказу керівника та нездійсненні відеофіксації при контакті із громадянами, наказом ГУ НП в Кіровоградській області від 02.01.2019р. № 2 до ОСОБА_10 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вказане, на думку представника відповідача, свідчить про систематичність вказаного порушення.

Щодо не вжиття заходів щодо проходження ОСОБА_5 . огляду на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі.

Як встановлено під час проведення службового розслідування та підтверджено в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 , запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alkotest», на що останній категорично відмовився, оскільки на місці не було свідків. Після чого, ОСОБА_10 , в порушення пункту 7 розділу І інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ У країни від 09.11.2015 №1452/735 не запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі.

Щодо не відсторонення ОСОБА_5 від керування транспортним засобом.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що позивач, в порушення частини 4 розділу II інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015р. №1376, не склавши адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_5 передбачені частиною 1 ст. 121 та частиною1 ст. 130 КУпАП, дозволив останньому залишити місце події та допустив подальше керування ним транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 .

Не складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 та ч.1 ст.130 КУпАП.

Так, в судовому засіданні, представник позивача наголошував, що в посадових обов`язках ОСОБА_1 , затверджених 03.01.2018 р. взагалі відсутній напрямок діяльності щодо складення адміністративних протоколів. При цьому, представник позивача наголошував, що жодного організаційно - розпорядчого документу про наділення ОСОБА_1 (наказу, розпорядження, тощо) повноваженнями поліцейського в складі ГРПП, який може складати адміністративні матеріали ні висновок службового розслідування, ні матеріали адміністративної справи не містить.

В судовому засіданні представник позивача наголошував, що вказаними функціями наділені інші особи - поліцейські сектору реагування патрульної поліції, які відповідно до своїх посадових обов`язків, передбачених в Інструкціях «складають у межах компетенції протоколи про адміністративне правопорушення та здійснюють, у визначених законом випадках, провадження у справах про адміністративні правопорушення».

Так, представник позивача вказував, що у вказаному підрозділі це ОСОБА_4 та інші, що підтверджується посадовою інструкцією капрала поліції ОСОБА_4 (т.1,а.с.135-137), посадовою інструкцією лейтенанта поліції ОСОБА_8 (т.1,а.с.138-140), посадовою інструкцією сержанта поліції ОСОБА_6 (т.1,а.с.141-143).

При цьому, представник позивача наголошував, що посадові обов`язки ОСОБА_1 , як помічника чергового сектору реагування патрульної поліції №1 патрульної поліції Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП не передбачають взагалі участі в групі ГРПП, як особи, яка складає адміністративні матеріали (т.1,а.с.127).

Також представник позивача зазначив, що відповідно до п.1.8 наказу №70 ГУ НП в Кіровоградській області "Про порядок роботи секторів та груп реагування патрульної поліції", визначено, що «для всіх штатних поліцейських СРПП до 12.04.2019 р., з урахуванням типових посадових інструкцій поліцейських СРПП (дод.4) затвердити персональні посадові інструкції, а для осіб, що залучаються в якості підмінних - функціональні обов`язки» (т.1,а.с.121, зв.бік).

Однак, представник позивача зазначив, що відносно ОСОБА_1 такі зміни внесено не було.

В судовому засіданні представник відповідача, спростовуючи вказані твердження представника позивача зазначив, що відповідно до ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Так під час проведення службового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 виніс ОСОБА_5 усне зауваження.

Так, на думку представника відповідача, твердження позивача та його представника суперечать один одному, так як, якщо позивач уповноважений виносити усне зауваження у зв`язку з малозначністю правопорушення, то він був і уповноважений на складання адміністративних матеріалів.

Крім того, представник відповідача зазначив, що за період із 31.03.2019р. по 07.04.2019р. позивачем вже складався 1 адміністративний матеріал, але адміністративні матеріали стосовно ОСОБА_5 у вищевказаний період не складались.

Представник відповідача зазначив, що позивач відповідно до наказу ГУ НП в Кіровоградській області від 16.01.2019р. № 7 з 16.01.2019р. по 21.03.2019р. перебував на посаді поліцейського сектору реагування патрульної поліції та був ознайомлений з посадовими інструкціями поліцейського групи реагування патрульної поліції про, що поставив свій підпис.

Щодо не відмовлення від пропозиції надання йому неправомірної вигоди, не залучені свідків вказаної пропозиції, не повідомленні про пропозицію надання неправомірної вигоди керівництва та свідомому ігноруванні вимог НП України та ГУНП в Кіровоградській області щодо безумовного дотримання чинного законодавства і недопущення протиправних дій, що загалом підірвало авторитет Національної поліції України, зокрема ГУНП в Кіровоградській області.

06.04.2019р. близько 09 год. 20 хв., ОСОБА_5 , в службовому автомобілі передав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 4000 грн. за не притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП і того ж дня, відносно ОСОБА_1 складено протокол затримання у порядку ст. 208 КПК України та в подальшому оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог статей 3, 22, 24 ЗУ "Про запобігання корупції" вказаного закону поліцейським забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної· вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Під час проведення службового розслідування позивач відмовився надати пояснення щодо даного факту.

В судовому засіданні, представник позивача зазначив, що згідно з оскаржуваним наказом про звільнення, який прийнято на підставі висновку службового розслідування, проведеного відносно ОСОБА_1 , він ґрунтується виключно на матеріалах кримінального провадження №0000029, однак жодний з наявних документів не містить інформації, яка б свідчила про обізнаність ОСОБА_1 про існування обставин, які б зобов`язували вжити заходи, передбачені ч.1 ст.24 Закону України "Про запобігання корупції".

Так, представник позивача зазначив, що будь - які свідчення та інші матеріали, зібрані в рамках кримінальної справи , повинні бути оцінені в органами слідства і судом, з урахуванням всіх інших матеріалів, які знаходяться в справі.

При цьому, представник позивача наголосив на тому, що на час проведення службового розслідування судом не винесено обвинувального вироку у відношенні позивача, тобто позивач до кримінальної відповідальності не притягнутий.

Також в ході судового розгляду справи, представник позивача наголошував на тому, що матеріали, які долучені до матеріалів службової перевірки, отримані в межах кримінального розслідування, без відповідного дозволу органу досудового розслідування та не можуть мати будь якого значення в межах проведеної службової перевірки.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , пояснив суду, що він працює на посаді старший інспектор ВОДГР УПД ГУ НП в Кіровоградській області та був в складі комісії, яка проводила службове розслідування за фактом затримання в порядку ст.208 КПК України помічника чергового СРПП №1 Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУ НП в області сержанта поліції ОСОБА_1 Свідок надав суду пояснення, які відповідають обставинам, відображеним у висновку службового розслідування.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , пояснив суду, що раніше працював на посаді інспектора ВІОС УКЗ ГУ НП в Кіровоградській області та в квітні 2019 року був включений до складу комісії, яка проводила службове розслідування за фактом затримання в порядку ст.208 КПК України помічника чергового СРПП №1 Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУ НП в області сержанта поліції ОСОБА_1 . Так, свідок надав суду пояснення, які співпадають з обставинами, викладеними у висновку службового розслідування. Так, свідок пояснив суду, що під час опитування ОСОБА_4 , останній зазначив, що нагрудна камера (боді камера) була видана на наряд.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 пояснив суду, що 02.04.2019 року, під час руху на автомобілі, його зупинив патруль, в зв`язку тим, що була недостатня підсвітка номерного знаку. Свідок пояснив, що патрульні, один з яких був ОСОБА_1 вимагали надати документи, однак він спочатку відмовився та намагався дізнатись причину зупинки. В подальшому ОСОБА_1 почав вимагати пройти тест на «Драгері», оскільки на його думку, він виявляв ознаки алкогольного сп`яніння. Свідок пояснив, що він проходження тесту відмовився. Після чого патрульні запросили його до службового авто, в якому запропонували йому вирішити питання щодо нескладення протоколу за грошову суму. Свідок пояснив, що на аркуші паперу йому записали номер телефону, який йому потрібно буде набрати, коли в нього буде необхідна сума - 4000 грн. На наступний день свідок набрав номер, який йому залишили та домовився про зустріч. В подальшому він зустрівся з ОСОБА_1 та передав йому грошові кошти, після чого останнього затримали працівники прокуратури.

Представник відповідача в судовому засіданні наголошував на тому, що позивач порушив ч.1 ст.24 Закону України "Про запобігання корупції", оскільки позивач як особа, уповноважена на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунку, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний був невідкладно відмовитися від пропозиції, за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію, залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників, та письмовим рапортом повідомити про пропозицію безпосереднього керівника. Інші порушення службової дисципліни, які встановлені матеріалами службового розслідування є менш тяжкими та поглинаються допущеними порушеннями антикорупційного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про запобігання корупції" особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Представник позивача у судовому засіданні вказував, що вина ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення не доведена, а тому обставини, які стали підставою для пред`явлення позивачу підозри не можуть бути підставою кримінальної та дисциплінарної відповідальності. При цьому наголошував, що відповідно до Закону №580-VIII передбачена підстава для звільнення зі служби в поліції у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 61 Конституції України визначено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону №580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону

Як висловився Верховний Суд, зокрема, в постанові від 25.04.2019 року по справі №816/1370/16, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади є заходом дисциплінарного впливу, його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі.

Суд зазначає, що вимоги морального змісту віднесені до службово-трудових обов`язків працівників поліції. Приймаючи Присягу, позивач зобов`язався вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Таким чином, за вчинене протиправне діяння поліцейський може бути притягнутий до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності, при цьому за одне діяння особа може притягуватися до різних видів відповідальності, що узгоджується зі змістом ч.1 ст.61 Конституції України, ч.1 ст.19 Закону №580-VIII та ч.1, 2 ст.5 Дисциплінарного статуту.

Як встановлено в судовому засіданні, як на час звільнення позивача зі служби так і на час розгляду даної справи винуватість ОСОБА_1 в одержанні неправомірної вигоди в кримінальному порядку не доведена.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для проведення службового розслідування, дійсно, став факт затримання ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Разом з тим, метою такого розслідування було встановлення причин та умов, що передували вказаному факту.

Так, згідно висновку про результати службового розслідування, затвердженого начальником Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 22.04.2019р., встановлено, що 02.04.2019 року, близько 02.00 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 рухаючись у м. Бобринець на службовому автомобілі, побачили транспортний засіб «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, який рухався попереду з технічною несправністю, у вигляді непрацюючої підсвітки заднього номерного знаку. Побачивши вказане порушення ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , на підставі п.2 ч.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" прийняли рішення про зупинення вказаного вище транспортного засобу та за допомогою проблискових маячків синього та червоного кольорів зупинили його. В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , не взявши цифрову нагрудну відеокамеру, вийшли зі службового автомобіля і підійшли до зупиненого транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого виявився мешканець с. Новоандріївка, Бобринецького району - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після чого ОСОБА_1 , в порушення вимог п.п.1.11 доручення ГУ НП в Кіровоградській області "Про використання цифрових нагрудних (відеорегістраторів) працівниками груп реагування патрульної поліції відділів та відділень поліції ГУНП в Кіровоградській області" від 09.06.2018р. №2430/04/25-18, не взявши та не здійснивши відеофіксацію при контакті з ОСОБА_5 представився останньому та повідомив про причину зупинки транспортного засобу, а ОСОБА_4 зовні оглядав транспортний засіб останнього. Після чого ОСОБА_4 повернувся до службового автомобіля, а ОСОБА_1 продовжив розмовляти із ОСОБА_5 та попросив останнього пред`явити документи на право керування транспортним засобом та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 . При спілкуванні з ОСОБА_5 , перебуваючи на проїзній частині автомобільної дороги ОСОБА_1 запідозрив ОСОБА_5 у керуванні транспортного в стані алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_5 заперечив вживання алкогольних напоїв. В подальшому, ОСОБА_1 запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння на місці за допомогою технічного засобу «Drager Alkotest», на що останній категорично відмовився, оскільки на місці не було свідків. Після чого, ОСОБА_1 , в порушення п.7 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015р. №1452/735, не запропонував ОСОБА_5 пройти огляд на стан сп`яніння в найближчому медичному закладі та запросив останнього сісти до службового автомобіля. ОСОБА_1 у присутності ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 про настання відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, але в порушення вимог ч. 2 ст.18 та ст.64 Закону України "Про Національну поліцію", пп.1,2,4,6 ч.3 ст.1 Дисциплінарного статуту НПУ, пп.1,2,5 ч.1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України, ч.1 ст.22 та ч.1 ст.24 Закону України "Про запобігання корупції", ст.68 Конституції України та ч. 3 розд.4 Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, використовуючи свої службові повноваження, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, за рахунок інших осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, висунув ОСОБА_5 незаконну пропозицію щодо передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 4000 грн. за непритягнення останнього до адміністративної відповідальності, на що ОСОБА_5 погодився та відповів, що грошові кошти зможе надати через кілька днів. В свою чергу ОСОБА_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій погодився та залишив ОСОБА_5 свій номер мобільного телефону. 06.04.2019 року, близько 9:20 хв. ОСОБА_5 прибув до раніше обумовленого з ОСОБА_1 місця, а саме до АЗС «Авіас», розташованої по вул. Промислова,1 б , в м. Бобринець Кіровоградської області, де очікував на останнього для подальшої передачі його неправомірної вигоди. 06.04.2019 року, ОСОБА_1 , перебуваючи в добовому наряді в складі ГРПП, разом з поліцейським СРПП №1 старшим сержантом поліції ОСОБА_6 , одягнені в однострій, екіпіровані спеціальним засобами, цифровою нагрудною відеокамерою та вогнепальною зброєю, під керуванням ОСОБА_1 , рухались на службовому автомобілі «СКС MOU - 04МП», д.н.з. НОМЕР_2 , із інспектором СРПП №3 Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, лейтенантом поліції ОСОБА_8 , який перебував після наряду, у цивільному одязі, без вогнепальної зброї та спеціальних засобів. Близько 09:20 ОСОБА_1 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 , під`їжджаючи до виїзду з м. Бобринець, продовжуючи свій намір, спрямований на незаконне збагачення, прибув до АЗС «Авіас», що розташована за адресою - м. Бобринець, вул. Промислова,1Б, де його чекав останній. Зупинившись на території АЗС до службового автомобіля на заднє пасажирське сидіння сів ОСОБА_5 , де ОСОБА_1 , в присутності ОСОБА_8 та ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_5 неправомірну вигоду в розмірі 4000 грн., за непритягнення останнього до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП, які в подальшому поклав до правої кишені штанів (т.1 а.с.214-222).

Наведені обставини також викладені у оскаржуваному наказі начальника Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області №850 о/с від 16.05.2019 р. "Про застосування дисциплінарних стягнення до поліцейських Бобринецького ВП Новоукраїнського ВП ГУ НП в Кіровоградській області".

Враховуючи приписи чинного законодавства України, зокрема, Закону №580-VIII, Дисциплінарного статуту, Закону України "Про запобігання корупції", суд погоджується з висновком відповідача щодо наявності у ОСОБА_1 обов`язку, як у особи, уповноваженої на виконання функцій держави, у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунку, не зважаючи на приватні інтереси, зобов`язаний був невідкладно відмовитись від пропозиції, за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію, залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників, та письмовим рапортом повідомити про пропозицію безпосереднього керівника.

Таким чином, враховуючи тяжкість проступку, його наслідки, які, як правильно зазначив відповідач, фактично підривають довіру та авторитет до органів Національної поліції, суд вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади.

В свою чергу відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку (невиконання чи неналежне виконання позивачем службової дисципліни) в його діях.

Суд також вважає необґрунтованими доводи позивача про те, що відсутність обвинувального вироку за порушеним кримінальним провадженням унеможливлює звільнення позивача, оскільки відсутність в діях позивача складу злочину, тобто відсутність підстав для притягнення до кримінальної відповідальності, жодним чином не може ототожнюватися з відсутністю фактів порушення дисципліни, тобто дисциплінарною відповідальністю, до якої і притягнуто ОСОБА_1 .

Згідно п.1 розділу ІІ "Правил етичної поведінки поліцейських", затверджених наказом МВС №1179 від 09.11.2016, (далі за текстом - Правила №1179) під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Крім того, суд звертає увагу, що звільнення за порушення Присяги може мати місце тоді, коли поліцейський скоїв проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього, як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Припинення служби за порушення Присяги застосовується у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої особи вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їх вжиття не дало бажаного результату.

Така позиція висловлена Верховним Судом України в постановах від 21 травня 2013 року (№ 21-403а12) та від 04.06.2013 року.

Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. При цьому, в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги.

Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

До того ж, під вчинками, які дискредитують звання працівника поліції, розуміються протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою Національної поліції у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне Національній поліції України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 6 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 7 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п.2 ст.6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічного змісту позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17.

Також суд зазначає, що приймаючи рішення у цій справі суд надавав оцінку діям позивача у контексті порушення ним службової дисципліни, що і було підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, при цьому у прийняті цього рішення не визнавалась та не підтверджувалась вина позивача у скоєнні злочину, в якому його підозрюють, оскільки обставини винуватості позивача у кримінальному провадженні не входять до предмету доказування спору про правомірність накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте позивачем не надано суду достатніх та належних доказів щодо обґрунтованості своїх позовних вимог, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 5 статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та виплату грошового утримання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено - 31.10.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко