Справа № 540/1187/19
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1187/19

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф.

рішення суду першої інстанції прийнято у м. Херсон

15 серпня 2019 року об 14 год. 08 хв.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача: Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, за участі третьої особи - ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішень,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про визнання противоправними та скасування постанови про стягнення виконавчого збору від 27 березня 2019 року та постанови про виправлення помилки у процесуальному документі, що прийняті у виконавчому провадженні № 50532908.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року задоволено позовні вимоги.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням відповідачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що за наслідком повернення виконавчих документів на підставі заяви стягувача, позивач, як боржник у відкритому виконавчому провадженні зобов`язаний сплачувати виконавчий збір у розмірі 10 % від суми стягнення.

При цьому, апелянт вважає, що державним виконавцем правомірно винесено оскаржувані постанови, так як позивачем не сплачено виконавчий збір після відкриття виконавчого провадження.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 лютого 2015 року Комсомольським районним судом м. Херсона у справі № 667/10153/14-ц прийнято рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-БМЕ/003/2008 від 15 лютого 2008 року, у розмірі 5 421 542,64 грн.

На підставі даного рішення, постановою державного виконавця від 21 березня 2016 року відкрито виконавче провадження № 50532908.

При цьому, 27 березня 2019 року державним виконавцем прийнято постанову про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору, у сумі 304 633,23 грн.

В свою чергу, ОСОБА_1 сплачено зазначену суму 27 березня 2019 року.

Згодом, 03 квітня 2019 року виконавчий лист № 667/10153/14-ц виданий на підставі рішення Комсомольського районного суду м. Херсона повернуто стягувачу.

При цьому, 27 травня 2019 року відповідачем прийнято постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме в постанові від 27 березня 2019 року, якою виправлено суму виконавчого збору 304 633,23 грн на 542 154,26 грн.

Не погоджуючись з отриманими постановами про стягнення виконавчого збору та виправлення помилки позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин справи судом першої інстанції зроблено висновок про задоволення позовних вимог, так як виконавчий збір у відкритому виконавчому провадженні мав стягуватись солідарно з двох боржників, а не лише з позивача у справі, з чим погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчих проваджень), державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV (в редакції, чинній на момент відкриття виконавчих проваджень), у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних постанов), у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (у редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваних постанов), рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 2 вказаної статті встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанов виконавчого органу про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 50532908 від 27 березня 2018 року, а також про виправлення помилки від 27 травня 2018 року

В свою чергу, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, а також законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

В даному випадку, Комсомольським районним судом м. Херсона прийнято рішення від 11 лютого 2015 року, у справі № 667/10153/14-ц, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № СМ-БМЕ/003/2008 від 15 лютого 2008 року, у сумі 5 421 542,64 грн.

При цьому, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є боржниками у відкритому виконавчому провадженні № 50532908.

Між тим, з аналізу вищевикладених положень законодавства вбачається, що стягнення виконавчого збору (крім випадків коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання виконавчого документу.

В даному випадку, боржники у відкритих виконавчих провадженнях мають сплатити виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від загальної суми стягнення після закінчення наданого строку на виконання рішень суду.

При цьому, за умови, що виконавчий збір не сплачено, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про стягнення виконавчого збору у сумі 10 % від суми стягнення.

В даному випадку, задовольняючи позовні вимоги судом першої інстанції встановлено, що у межах спірних правовідносин ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідають перед кредитором (стягувачем) як солідарні боржники, а тому також мають солідарно сплачувати виконавчий збір у відкритому виконавчому провадженні.

При цьому, стягнення усієї суми виконавчого збору (10 % від суми стягнення) оскаржуваною постановою лише з ОСОБА_1 створює надмірний тягар для вказаної особи та суперечить вимогам ЗУ «Про виконавче провадження».

В свою чергу, колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, а також зазначає, що апелянтом жодним чином не спростовано вказаного висновку у поданій апеляційній скарзі.

Крім того, судова колегія вважає, що судом першої інстанції не допущено порушення норм процесуального та матеріального права.

Тому, керуючись ст.ст. 272, 287, 308, 311 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2019 року - без змін.

Судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подання даної апеляційної скарги покласти на Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів.

Головуючий суддя Яковлєв О.В.
Судді Градовський Ю.М. Крусян А.В.