Справа № 140/2746/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-10-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року ЛуцькСправа № 140/2746/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ковальчука В.Д.,

за участю секретаря судового засідання Ткачук І.І.,

представника позивача Чілібі В .В.,

представників відповідача Грицишиної І.О., Коротя В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Західна Аграрна Компанія" до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство "Західна Аграрна Компанія" (далі - ПП "ЗАК", позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 03.05.2019 року №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані рішення були прийняті за результатами складеного акта перевірки Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області) від 21 березня 2019 року № 5441/14-08/36205714 "Про результати документальної планової виїзної перевірки ПП "Західна Аграрна Компанія" () дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018".

Податковим повідомленням-рішенням від 03.05.2019 року № збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на 455 335,04 грн., а податковим повідомленням-рішенням від 03.05.2019 року № збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість з ввезення товарів на 1 001 737,08 грн. Позивач вважає, що зазначені податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки вони прийняті на підставі помилкових висновків в акті перевірки та з порушенням норм податкового законодавства України.

Помилковість висновків полягає в тому, що між ПП "ЗАК" та ТОВ "Радивилів Агро" в період з вересня по листопад 2016 року мали місце господарські відносини з оренди трактора John Deer 8345 WZ8020J, за результатами яких були складені податкові накладні від 30.09.2016 року №95, від 31.10.2016 року №97, від 30.11.2016 року №59. Відповідач вважає, що ПП "ЗАК" порушило вимоги митного та податкового законодавства внаслідок нецільового використання товарів, які було ввезено у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, а саме передачею ПП "ЗАК" (орендодавцем) в оренду Товариству з обмеженою відповідальністю "Радивилів Агро" (орендарю) трактора John Deer 8345 WZ8020J, який було ввезено за цим митним режимом відповідно до митної декларації №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року.

ПП "ЗАК" звертає увагу на те, що такі висновки є помилковими та не ґрунтуються на будь-яких первинних документах, що підтверджують обставини оренди трактора John Deer 8345 WZ8020J, на які посилається відповідач. При цьому, податкова накладна не є єдиним документом, що оформляється за наслідками господарських операцій з оренди майна.

Позивач підтверджує той факт, що підприємством були складені зазначені податкові накладні із наведеною номенклатурою, однак остання складена помилково щодо оренди наведеного трактора, про що свідчать первинні документи щодо цих господарських операцій. Так, первинними документами підтверджується, що ПП "ЗАК" надало в оренду ТОВ "Радивилів Агро" наступне майно, а саме: трактор Білорусь МТЗ-1221, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; сівалка пневматична Rapid RDA 600S; сівалка Maxima; плуг 8-ми корпусний оборотний ПО-8; автомобіль 3IJ1ММЗ д.н. НОМЕР_2 AT; сідельний тягач DAF АС5045ВО. Вказане майно було передано в оренду на підставі договору оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 року. Таким чином, наявні документи спростовують висновок ГУ ДФС у Волинській області щодо передачі позивачем трактора John Deer 8345 WZ8020J в оренду ТОВ "Радивилів Агро". При цьому, позивач вважає, що однією з причин помилок в номенклатурі зазначених податкових накладних могла бути і наявність у підприємства власних тракторів марки John Deer, а також передання таких тракторів ТОВ "Радивилів Агро" в оренду за договором оренди №01/07/16-2 від 01.07.2016 року.

Також позивач звертає увагу на те, що використання трактора John Deer 8345 WZ8020J здійснювалося з дотриманням вимог митного режиму, оскільки підприємство не здійснювало передачу цього трактора іншим особам, а використовувало в межах власної господарської діяльності, тобто з дотриманням його цільового використання. Таке цільове використання полягало у виконанні відповідних сільськогосподарських робіт з обробітку землі, в тому числі і за замовленням інших суб`єктів господарювання.

Також на думку позивача до даних правовідносин слід застосовувати міжнародний договір, а саме Конвенцію про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), до якого Україна приєдналася на підставі Закону України від 24.03.2004 року №1661-IV "Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення". З урахуванням положень цього міжнародного договору відсутні підстави для збільшення підприємству грошових зобов`язань, оскільки передача товарів, що ввезені на митну територію України в режимі тимчасового ввезення із застосуванням умовного часткового звільнення від оподаткування митними платежами не може становити порушення митного режиму тимчасового ввезення та бути підставою для застосування наслідків порушення відповідного митного режиму.

Вказує на те, що до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 12 березня 2019 року у справі №813/2435/17.

Крім того, позивач наводить порушення відповідачем процедур проведення перевірки, оформлення її результатів та прийняття податкових повідомлень-рішень.

З урахуванням вищенаведеного просить позов задовольнити повністю та стягнути на його користь судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Ухвалою суду від 10 вересня 2019 року відкрито провадження у даній справі та постановлено судовий розгляд здійснювати за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.1, том 1).

У відзиві на позовну заяву від 20.09.2019 року вих. №134/03-20-08-02-07 (а.с.184-187, том 3) представник відповідача не погоджується з позовними вимогами з наступних підстав.

Відповідно до договору суборенди сільськогосподарської техніки №29/03 від 29.03.2016 року, укладеного між польською фірмою "Capital Trade" LLC (орендодавець) та ПП "ЗАК" (орендар), орендодавець передав орендареві сільськогосподарську техніку у тимчасове платне користування, яка була ввезена на митну територію України із застосуванням умовного часткового звільнення від оподаткування при поміщенні товарів у режим тимчасового ввезення, а, відтак, ПП "ЗАК" імпортувало товар з умовним частковим звільненням від сплати ввізного мита та ПДВ. В той же час, під час проведеного аналізу податкових накладних від 30.09.2016 року №95, від 31.10.2016 року №97, від 30.11.2016 року №59, складених та зареєстрованих ПП "ЗАК" в Єдиному реєстрі податкових накладних, контролюючим органом виявлено ознаки, що свідчать про передачу імпортованих товарів у користування іншим особам, а саме ТОВ "Радивилів Агро" та ТОВ "Тераплюс".

У зв`язку з ненаданням до перевірки будь-яких підтверджуючих документів, на підставі яких були виписані вищенаведені податкові накладні, відповідачем зроблений висновок про факт надання в оренду ТОВ "Радивилів Агро" сільськогосподарської техніки, ввезеної в митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування та порушення частини 7 статті 106, вимог статті 285, частини 7 статті 286, частини 4 статті 296 Митного кодексу України (далі - МК України).

При цьому, представник відповідача зазначає, що доданий до адміністративного позову договір оренди №01/09/16-3 від 01.09.2016 року з додатками під час здійснення перевірки контролюючому органу не надавався. Крім того, не надавалися позивачем на запити податкового органу і інші первинні документи.

Також представник відповідача звертає увагу на неможливість застосування до спірних правовідносин правової позиції Верховного Суду, відображеної у постанові від 12 березня 2019 року у справі №813/2435/17, оскільки відповідна позиція суду та висновки щодо можливості передачі в оренду товарів тимчасово ввезених з умовним частковим звільненням від оподаткування не може розповсюджуватися на тимчасово ввезені саме транспортні засоби, більше того позиція суду зведена до того, що товар позивачем експлуатувався виключно до призначеної мети, за своїм цільовим призначенням, що було відображено в первинних документах підприємства, в його бухгалтерському та податковому обліку, що не має місце у розглядуваній справі.

Додатково звертає увагу на те, що в перевіряємий період ПП "ЗАК" володіло часткою в статутному фонді ТОВ "Радивилів Агро", а відтак зазначені підприємства були пов`язаними особами, декларації по податку на додану вартість яких до податкових органів подавалися з однієї електронної адреси. Крім того, під час проведення перевірки встановлено, що голова правління польської фірми "Capital Trade" LLC та засновник ПП "ЗАК" одна і та ж особа - ОСОБА_2 .

Також представник відповідача заперечує порушення зі сторони контролюючого органу процедури вручення акта перевірки від 21 березня 2019 року № 5441/14-08/36205714, який був надісланий за фактичною адресою місцезнаходження позивача, а саме: 43026, Волинська область, м. Луцьк, вул. Єршова, 11 . У зв`язку з неотриманням підприємством акта перевірки за фактичною адресою, наведений акт перевірки був надісланий повторно на юридичну адресу позивача, а саме: 45500, Волинська область, Локачинський район, смт. Локачі , вул. Шевченка, 41 а.

На підставі вищезазначеного представник відповідача вважає доведеним факт недотримання позивачем вимог митного режиму тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування, внаслідок чого підприємство не сплатило митні платежі в повному обсязі та занизило податкові зобов`язання по митним платежам, в тому числі по ввізному миту на суму 364268,03 грн., податку на додану вартість із ввезеними на митну територію України товарів на суму 1 993 915,56 грн. У зв`язку з цим просить в задоволенні позову відмовити повністю.

У відповіді на відзив від 26 вересня 2019 року вих. №1-4/225 (а.с. 232-241, том 3) позивач не визнає та відхиляє заперечення відповідача, наведені у відзиві. Звертає увагу на те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення стосуються використання виключно техніки, що була ввезена за митною декларацією №205070000/2016//29802 від 10.08.2016 року, а саме трактора John Deere 8345 WZ8020J, а тому обставини щодо ввезення техніки за іншими митними деклараціями, які наведені відповідачем у відзиві, безпосередньо не стосуються та не відносяться до обставин, що підлягають встановленню у справі. Також вважає, що складання розрахунків коригування до спірних податкових накладних позбавлене будь-якого практичного сенсу, оскільки помилки в номенклатурі вже виявлені контролюючим органом.

Додатково вказує на те, що відповідачем не перевірено за наслідками яких господарських операцій складені вищенаведені податкові накладні. Твердження відповідача про ненадання до перевірки оригіналів документів не відповідає дійсності. Зазначені твердження відповідача спростовуються його поведінкою та діями, які свідчать про ознайомлення з такими документами під час перевірки та умисне приховування такого факту. На переконання позивача, такі дії вчинені з метою досягнення "результату" перевірки у вигляді безпідставного визначення грошових зобов`язань. Відповідач також стверджує, що йому нібито не було надано жодного реєстру договорів. Але, за відсутності реєстру договорів, відповідач не міг бути впевнений в тому, що до перевірки надані всі договори.

Також відповідач не заперечує того, що документи за іншими договорами оренди, зокрема, і за договором оренди №01/07/16-2 від 01.07.2016 року про передачу в оренду власних тракторів позивача марки John Deere ТОВ "Радивилів Агро", були надані контролюючому органу. Крім того, був наданий відповідачу і договір оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 року з документами щодо його виконання. Відповідач перекручує аргументи підприємства та зводить їх виключно до тотожності вартості послуг оренди, що зазначена в актах здачі-приймання робіт (надання послуг) №1352 від 30.09.2016 року, №1435 від 31.10.2016 року та №1497 від 30.11.2016 року, з вартістю послуг, що зазначена в податкових накладних №95 від 30.09.2016 року, №97 від 31.10.2016 року та №59 від 30.11.2016. Але тотожність вартості послуг не є єдиним підтвердженням того, що саме за операціями з оренди, за наслідками яких були складені акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1352 від 30.09.2016 року, №1435 від 31.10.2016 року та №1497 від 30.11.2016 року, були складені відповідні податкові накладні. В розпорядженні відповідача були всі податкові накладні, що складені позивачем та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкова звітність останнього. Також відповідачу були надані реєстри бухгалтерського обліку (картки рахунків) та первинні документи щодо господарських операцій позивача.

Всі ці обставини у їх сукупності доводять те, що податкові накладні №95 від 30.09.2016 року, №97 від 31.10.2016 року та №59 від 30.11.2016 року складені саме за наслідками господарських операцій за договором оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 pоку, які оформлені актами №1352 від 30.09.2016 року, №1435 від 31.10.2016 року та №1497 від 30.11.2016 року. Зазначені обставини не спростовані відповідачем.

Також відповідачем не спростовані обставини щодо продажу позивачем корпоративних прав у ТОВ "Радивилів Агро" 30.08.2018 року та відсутності підстав вважати таких осіб пов`язаними з цієї дати. На момент проведення перевірки позивач та ТОВ "Радивилів Агро" вже не були пов`язаними особами. Не були надані відповідачем і докази подання податкової звітності юридичними особами ТОВ "Радивилів Агро", ПП "ЗАК" та ТОВ "Тераплюс" з однієї електронної пошти.

Крім того, позивач зазначає, що відповідач посилається на неможливість застосування висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №813/2435/17 з огляду на необхідність застосування до спірних правовідносин положень Додатку С до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік). Однак позивач вважає про відсутність підстав для застосування до спірних відносин положень Додатку С до цієї Конвенції, а тому твердження відповідача про неможливість застосування висновку Верховного Суду є необґрунтованим.

Додатково позивач звертає увагу на те, що на момент відправки акта перевірки від 21 березня 2019 року №5441/14-08/36205714 у відповідача були відсутні будь-які підтвердження того, що позивач не знаходиться за юридичною адресою, вказаною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Окрім цього, відповідач не спростовує наведеного позивачем у позовній заяві нормативного обгрунтування обов`язку відповідача направити акт перевірки саме за місцезнаходженням позивача, відомості про яке містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а не за будь-якою іншою адресою. Також позивач вважає, що відповідач приховував від підприємства інформацію про прийняття та направлення податкових повідомлень-рішень. У випадку, якщо б позивач не вжив заходів з одержання поштових відправлень, які були направлені відповідачем за адресою: м. Луцьк, вул. Єршова , 11, це могло б призвести то тверджень останнього про узгодженість грошових зобов`язань та виникнення податкового боргу у підприємства.

Такі дії відповідача підтверджують систематичне порушення прав позивача та спрямованість таких дій відповідача на обмеження можливостей підприємства ознайомитись з актом перевірки та скористатись правами на подання заперечень та оскарження податкових повідомлень-рішень в повному обсязі.

На підставі вищенаведеного просить позов задовольнити повністю.

01 жовтня 2019 року за вх. №16043/19 до суду надійшла зава представника позивача про визначення розміру судових витрат, в якій орієнтовний розмір судових витрат встановлений у розмірі судового збору в сумі 21856,09 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи в сумі 36350,00 грн., де витрати на професійну правничу допомогу становлять 32500,00 грн., прибуття сторони та її представника до суду - 3600,00 грн., інші процесуальні дії або підготовку до розгляду справи - 250,00 грн. (а.с.18-22, том 4). Разом з тим, у наведені заяві представник позивач повідомив, що докази таких судових витрат будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2019 року замінено у справі відповідача - Головне управління ДФС у Волинській області на його правонаступника - Головне управління ДПС у Волинській області (а.с.28-29, том 4).

У запереченні на відповідь на відзив від 03.10.2019 року вих. №291/03-20-08-02-07 (а.с.31-34, том 4) представник відповідача посилається на те, що контролюючим органом в межах своїх повноважень були направлені запити з метою встановлення всіх укладених ПП "ЗАК" договорів на передачу майна в оренду, неодноразово вимагався для ознайомлення реєстр (журнал) реєстрації договорів. Відповідний реєстр (журнал) до перевірки не був наданий. Таким чином встановити наявність на підприємстві відповідного договору в ході перевірки не було можливим. Документів, на підставі яких були складені відповідні податкові накладні, до перевірки надано не було.

Представник відповідача вказує на відсутність доказів щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, суми фактично понесених витрат позивача у зв`язку з розглядом цієї справи, а також відсутність обґрунтувань співмірності розміру таких витрат ціні позову, складності та значенню справи для сторони тощо.

У додаткових поясненнях від 17 жовтня 2019 року №1-4/254 (а.с.36-40, том 4) позивач вказує на безпідставне ототожнення відповідачем питань надання оригіналів документів до перевірки та надання копій документів на письмові запити. Відповідач не звертався із жодним запитом про надання оригіналів тих чи інших документів. Крім того, жодним нормативним актом не передбачена обов`язковість ведення платником податків журналу обліку договорів. Посадовим особам, що проводили перевірку було надано відповідний реєстр договорів.

Також звертає увагу на невідповідність запитів контролюючого органу вимогам податкового законодавства. У запитах від 04.02.2019 року №3598/10/03-20-14-08, від 13.02.2019 року №4831/10/03-20-14-08, від 22.02.2019 року №6369/10/03-20-14-08, від 27.02.2019 року №6903/10/03-20-14-08-14 відсутня будь-яка інформація про виявлення факту приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тобто, тих фактичних обставин, з якими пункт 85.4 статті 85 Податкового кодексу України пов`язує право посадових осіб на одержання копій документів від платника податків. Водночас запити суперечать вимогам Митного кодексу України. Разом з тим, жоден із документів, копії яких були надані у відповідь на запити або були додані позивачем до заперечень на акт перевірки та до скарги на податкові повідомлення-рішення не було в подальшому покладено відповідачем в обґрунтування встановлених відповідачем порушень.

21 жовтня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 63, том 4).

У додаткових поясненнях від 22.10.2019 року вих. №600/03-20-08-02-07 (а.с.64-65, том 4) представник відповідача звертає увагу суду на необґрунтованість судових витрат позивача, пов`язаних з розглядом справи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, з урахуванням додаткових пояснень у справі, просив позов задовольнити повністю.

Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, додаткових поясненнях та запереченні на відповідь на відзив, просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Судом встановлено, що 12.02.2009 року проведено державну реєстрацію юридичної особи Приватного підприємства "Західна Аграрна Компанія", видами діяльності якого є, зокрема: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устаткування, про що свідчить виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.06.2019 року та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.06.2019 року за № (а.с.53-58, том 1). Відповідно до цих виписки та витягу місцезнаходженням юридичної особи є адреса: 45500, Волинська область, Локачинський район, селище міського типу Локачі, вулиця Шевченка, будинок 41А.

З матеріалів справи слідує, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області з 24.01.2019 року по 06.03.2019 року проведено документальну планову виїзну перевірку ПП "Західна Аграрна Компанія" () дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, за наслідками якої складено акт від 21 березня 2019 року № 5441/14-08/36205714 (а.с.71-104, том 1).

Висновками акта перевірки встановлено порушення підприємством ПП "ЗАК" частини 7 статті 106, вимог статті 285, частини 7 статті 286, частини 4 статті 296 МК України, щодо заниження податкового зобов`язання по сплаті ввізного мита (в частині недотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування) в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за МД ІМ31ДЕ №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року на суму 364 268,03 грн., вимог пункту 1 статті 190, пунктів 206.7, 206.16 статті 206 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за МД №205070000/2016/12594 від 11.04.2016 року, №205070000/2016/12997 від 13.04.2016 року, №205070000/2016/13009 від 13.04.2016, №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року на загальну суму 1 993 915,56 грн.

На підставі наведеного акта перевірки ГУ ДФС у Волинській області прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення від 03.05.2019 року № та №004671408 (а.с.45-48, том 1).

Податковим повідомленням-рішенням від 03.05.2019 року № збільшено ПП "ЗАК" суму грошового за платежем мито на товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на загальну суму 455 335,04 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на 364 268,03 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 91 067,01 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 03.05.2019 року № підприємству збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість товарів з ввезених товарів на загальну суму 1 001 737,08 грн., в тому числі за податковим зобов`язанням на 801 389,66 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 200 347,42 грн.

Підприємство не погодилося з висновками акта перевірки та подало заперечення листом від 12.06.2019 року вих. №1-4/155 на акт № 5441/14-08/36205714 від 21 березня 2019 року (а.с.113-130, том 3), надіславши його разом з додатками рекомендованим листом на адресу ГУ ДФС у Волинській області, що підтверджується описом до цього листа та фіскальним чеком від 12.06.2019 року (а.с.131-133, том 3), а також повідомленням про вручення 14.06.2019 року поштового відправлення №432 (а.с.134, том 3).

Крім того, позивач не погодився з оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями та подав листом від 18.06.2019 року вих. №1-4/158 скаргу до Державної фіскальної служби України (а.с.135-154, том 3) разом з додатками згідно опису до листа (а.с.155-156, том 3), що підтверджується фіскальним чеком від 19.06.2019 року (а.с.157, том 3), а також повідомленням про вручення 21.06.2019 року поштового відправлення №433 (а.с.158, том 3).

Рішенням Державної фіскальної служби України від 20.08.2019 року №39958/6/99-99-81-06-03-25 про результати розгляду скарги оскаржувані податкові повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с.161-166, том 3).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які склались між сторонами спору, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 1 МК України законодавство України з питань державної митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів. Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені цим Кодексом та іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору України.

Главою 18 МК України врегульований порядок використання митного режиму тимчасового ввезення.

Тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання (ч.1 ст.103 МК України).

Митний режим тимчасового ввезення може бути застосований до товарів, що надходять на митну територію України, та до товарів, що зберігаються під митним контролем або поміщені в інший митний режим, який передбачає їх перебування під митним контролем (ч.1 ст.104 МК України).

Відповідно до частини 6 статті 104 МК України для поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення особа, відповідальна за дотримання митного режиму, повинна:

1) подати органу доходів і зборів, що здійснює випуск товарів, транспортних засобів комерційного призначення у режимі тимчасового ввезення, документи на такі товари, транспортні засоби, що підтверджують мету їх тимчасового ввезення;

2) у випадках, передбачених законодавством, надати органу доходів і зборів зобов`язання про реекспорт товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які тимчасово ввозяться, у строки, встановлені органом доходів і зборів;

3) подати органу доходів і зборів дозвіл відповідного компетентного органу на тимчасове ввезення товарів, якщо отримання такого дозволу передбачено законодавством;

4) сплатити митні платежі відповідно до статті 106 цього Кодексу або забезпечити виконання зобов`язання із сплати митних платежів відповідно до розділу X цього Кодексу.

Статтею 106 МК України визначено товари, що можуть поміщуватися у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами.

Так, відповідно до цієї статті МК України у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами відповідно до положень Додатка Е до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) можуть поміщуватися товари (за винятком підакцизних), не зазначені у статтях 105, 189 цього Кодексу, а також у Додатках В.1-В.9, С, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), або такі, що не відповідають вимогам зазначених Додатків.

У разі тимчасового ввезення товарів з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами за кожний повний або неповний календарний місяць заявленого строку перебування на митній території України сплачується 3 відсотки суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.

Сума митних платежів сплачується при поміщенні товарів у митний режим тимчасового ввезення та розраховується за встановлений органом доходів і зборів строк дії цього митного режиму.

У такому ж порядку сплачуються митні платежі у разі продовження строку тимчасового ввезення зазначених товарів відповідно до статті 108 цього Кодексу.

Загальна сума митних платежів, яка підлягає сплаті за час перебування товарів у митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, не повинна перевищувати суми, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення.

Сума митних платежів, сплачена на підставі умовного часткового звільнення від оподаткування митними платежами, поверненню не підлягає.

У разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі митні платежі сплачуються в обсязі, передбаченому законом для ввезення цих товарів на митну територію України у митному режимі імпорту, за відрахуванням суми, вже сплаченої на підставі умовного часткового звільнення цих товарів від оподаткування митними платежами. При цьому за період, коли застосовувалося таке звільнення, підлягають сплаті проценти з сум податкових зобов`язань, що підлягали б сплаті у разі, якщо б щодо таких сум надавалося розстрочення податкових зобов`язань відповідно до розділу II Податкового кодексу України.

Кабінет Міністрів України може встановлювати перелік товарів, які не можуть бути поміщені у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами. Зміст такого переліку повідомляється Депозитарію Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік).

Митний режим тимчасового ввезення завершується шляхом реекспорту товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, або шляхом поміщення їх в інший митний режим, що допускається цим Кодексом, а також у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті (ч.1 ст.112 МК України).

Відповідно до статті 285 МК України умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом застосовується до товарів, зазначених у статті 106 цього Кодексу, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 цього Кодексу. Порядок застосування умовного часткового звільнення від оподаткування ввізним митом визначено статтею 106 цього Кодексу.

Як встановлено частиною 7 статті 286 МК України, до товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення, застосовується умовне часткове звільнення від оподаткування ввізним митом у порядку, визначеному главою 18 цього Кодексу. У разі випуску товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування ввізним митом, у вільний обіг на митній території України або передачі таких товарів у користування іншій особі ввізне мито сплачується у порядку, визначеному частиною сьомою статті 106 цього Кодексу.

Приписами частини 4 статті 296 МК України передбачено, що у разі нецільового використання товарів, щодо яких було надано умовне звільнення від оподаткування, а також порушення умов митних режимів, поміщення в які передбачає умовне звільнення від оподаткування, застосовуються ставки митних платежів, що діють на день прийняття органом доходів і зборів митної декларації для митного оформлення. Митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних платежів.

Згідно з пунктом 190.1 статті 190 ПК України базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Відповідно до пунктів 206.7, 206.16 статті 206 ПК України до операцій із ввезення товарів на митну територію України у митному режимі тимчасового ввезення застосовується умовне повне звільнення від оподаткування або умовне часткове звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 18 Митного кодексу України: 206.7.1. умовне повне звільнення від оподаткування застосовується до товарів та в порядку, визначених статтею 105 Митного кодексу України; 206.7.2. умовне часткове звільнення від оподаткування застосовується до товарів та в порядку, визначених статтею 106 Митного кодексу України. Сплачені суми податку включаються платником до складу податкового кредиту у звітному (податковому) періоді, в якому було сплачено податок. У разі втрати товарів, що перебувають під митним контролем у митних режимах, в яких надано звільнення або умовне звільнення від оподаткування, нецільового використання цих товарів або в разі невиконання у строки, встановлені Митним кодексом України, заходів щодо завершення таких митних режимів особа, відповідальна за дотримання митного режиму, зобов`язана сплатити суму податкового зобов`язання, на яку було надане таке звільнення або умовне звільнення, та пеню, нараховану відповідно до статті 129 цього Кодексу, розраховану з дня надання звільнення або умовного звільнення від оподаткування.

З матеріалів справи слідує, що грошові зобов`язання в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях нараховані позивачу за недотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування товарів, які були ввезені на митну територію України за митною декларацією М31ДЕ №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року (а.с.151, том 2), про що свідчить розрахунок штрафних (фінансових) санкцій за результатами перевірки ПП "Західна Аграрна Компанія" (а.с.49, том 1).

Відповідно до МД №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року позивач в митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами ввіз на митну територію України з Республіки Польща сільськогосподарську техніку, а саме товар "Трактор колісний, призначений для сільськогосподарських робіт, обладнаний підіймально-опускальним пристроєм для начіпних сільськогосподарських знарядь, уживаний, марка - John Deere, модель - 8345R, тип - LR, повна маса - 12625 кг, модельний рік виготовлення - 2015, календарний рік виготовлення - 2015, серійний номер - 1RW8345RAFS108877 …".

Наведений трактор ввезений на митну територію України у відповідності до договору №04/08 суборенди сільськогосподарської техніки від 04 серпня 2016 року, укладеного між польською фірмою "Capital Trade" LLC (Орендодавець) та ПП "Західна Аграрна Компанія" (Орендар) (а.с.129-133, том 2). Відповідно до пункту 2.1 цього договору сільськогосподарська техніка, що орендується за цим договором, використовується Орендарем за цільовим призначенням для здійснення власної господарської діяльності на території України.

Додатковою угодою №1 від 25 листопада 2016 року до договору суборенди сільськогосподарської техніки №04/08 від 04 серпня 2016 року термін оренди згаданого трактора продовжено до 31 грудня 2016 року (а.с.134, том 2).

Передача трактора від орендодавця до орендаря та його повернення орендодавцеві підтверджується актами приймання-передачі від 09.08.2016 року та від 13.12.2016 року до договору суборенди сільськогосподарської техніки №04/08 від 04 серпня 2016 року (а.с.148-149, том 2).

Листом від 28 листопада 2016 року №1-4/529 начальнику м/п Луцьк Волинської митниці ДФС ПП "ЗАК" просило продовжити термін перебування на території України тимчасово ввезеного трактора John Deere, модель - 8345R, заводський номер 1RW8345RAFS108877, у зв`язку з господарською необхідністю (а.с.155, том 2).

Під час перевірки встановлено (акт перевірки від 21 березня 2019 року № 5441/14-08/36205714 (а.с.83, том 1), що товар вивезений за МД ЕК11АА №205070000/2016/049070 від 13.12.2016 року (а.с.156, том 2) без порушення встановлених граничних строків.

Як зазначено в акті перевірки, відповідно до ч.2 ст.106 МК України підприємством за весь строк перебування товару на митній території України нараховані та сплачені митні платежі в розмірі 24 відсотки (8 місяців х 3%) від суми митних платежів, яка підлягала б сплаті у разі випуску цих товарів у вільний обіг на митній території України, розрахованої на дату поміщення їх у митний режим тимчасового ввезення (додаток 7, який є невід`ємною частиною наведеного акта перевірки).

Перевіркою встановлено, що ПП "ЗАК" має у власності аналогічну ввезеній сільськогосподарську техніку, яка обліковується на бухгалтерських рахунках "Основні засоби". Також контролюючим органом встановлено, що в перевіряємому періоді ПП "ЗАК" надавало в оренду іншим суб`єктам господарської діяльності сільськогосподарську техніку.

Так, згідно договору оренди від 01.07.2016 року №01/07/16-2 (а.с.111-113, том 2), укладеного між ПП "ЗАК" (Орендодавець) та ТОВ "Радивилів Агро" (Орендар), орендодавець зобов`язується передати у зворотнє, строкове, платне володіння та користування майно (об`єкт оренди), яке орендар приймає на визначених в цьому договрі умовах для здійснення господарської діяльності. До переліку майна за цим договором, що є об`єктом оренди входять, зокрема, трактори марки John Deere, моделей 8335R, 8430. Договір оренди укладено на строк (термін) до 31.12.2016 року (п.7.2 договору).

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних відповідачем встановлено, що ПП "ЗАК" протягом перевіряємого періоду також надавало послуги з виконання сільськогосподарських робіт резидентам України, в тому числі ТОВ "Радивилів Агро".

В зв`язку з наявністю на балансі підприємства сільськогосподарської техніки аналогічної техніці, ввезеної в режих тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням, а саме: тракторів, сівалок, борон, та з метою встановлення фактів передачі в оренду резидентам на митній території України саме власної техніки (а не техніки, ввезеної в режимі ІМ31), виникла у контролюючого органу необхідність перевірки первинних документів щодо використання позивачем власної техніки.

У зв`язку з цим ГУ ДФС у Волинській області надіслало позивачу листи із запитами від 04.02.2019 року №3598/10/03-20-14-08 (а.с.67, том 3), від 13.02.2019 року №4831/10/03-20-14-08 (а.с.72-73, том 3), від 22.02.2019 року №6369/10/03-20-14-08 (а.с.79-81, том 3), від 27.02.2019 року №6903/10/03-20-14-08-14 (а.с.87-88, том 3) про надання копій документів

Відповідно до пункту 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

На думку позивача вищенаведені запити не відповідають вимогам пункту 85.4 статті 85 ПК України, оскільки не містять інформацію про виявлення будь-якого факту приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. А тому підприємство не мало обов`язку щодо надання копій запитуваних документів. У зв`язку з цим позивач листами №1-4/46 від 25.02.2019 року (а.с.68-69, том 3), №1-4/48 від 26.02.2019 року (а.с.74-75, том 3) та №1-4/49 від 26.02.2019 року (а.с.82-83. том 3) повідомило контролюючий орган про невідповідність запитів вимогам законодавства . При цьому, ПП "ЗАК" зазначало про готовність надання копій документів у випадку, якщо будуть наявні підстави для їх надання.

Незважаючи на відсутність підстав для надання копій документів, позивачем були надані копії окремих документів з поясненнями у відповідь на запит від 22.02.2019 року за №6369/10/03-20-14-08.

Крім того, ГУ ДФС у Волинській області листом від 04.02.2019 №725/7/03- 20-14-08-10 звернулось до ГУ ДФС у Рівненській області за місцем обліку ТОВ "Радивилів Агро" з проханням направити на підприємство запит про надання інформацію (пояснення та їх документальні підтвердження) щодо взаєморозрахунків за товари та надані послуги ПП "Західна Аграрна Компанія" за період з 01.01.2016 року по 31.12.2018 року (а.с.199-201, том 3).

Листом від 04.03.2019 року вих. №881/7/17-00-14-07-08 (а.с.202, том 3) ГУ ДФС у Рівненській області скерувало відповідачу отриману на цей запит скановану копію відповіді ТОВ "Радивилів Агро" від 28.02.2019 року №1-4/42 (а.с.203, том 3), в якій повідомило, що у зв`язку із відсутністю архівних приміщень, а також із обревізованим періодом з 01.06.2015 року по 31.12.2017 року актом №623/17-00-14-01/34463783 від 28.02.2018 позапланової виїзної перевірки, проведеною Головним управлінням ДФС у Рівненській області, та нагальною необхідністю знищення на ТОВ "Радивилів Агро" первинної документації за період з 01.06.2015 року по 31.12.2017 року, наказом №18 від 01.02.2019 року було створено комісію для знищення первинної документації на ТОВ "Радивилів Агро", яка і провела їх знищення.

Однак перевіркою встановлено, що в перевіряємому періоді ПП "ЗАК" надавав в оренду на митній території України іншим суб`єктам господарської діяльності сільськогосподарську техніку, ввезену в митному режимі тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, зокрема трактора John Deere, модель 8345 WZ 8020J суб`єкту господарювання ТОВ "Радивилів Агро".

До таких висновків контролюючий орган дійшов на підставі аналізу зареєстрованих податкових у Єдиному реєстру податкових накладних, зокрема, податкових накладних від 30.09.2016 року №95 (а.с.161, том 1), від 31.10.2016 року №97 (а.с.163, том 1), від 30.11.2016 року №59 (а.с.165, том 1).

Виписані податкові накладні із зазначенням наступної номенклатури товарів/послуг постачальника (продавця) ПП "ЗАК" отримувачу (покупцю) ТОВ "Радивилів Агро": податкова накладна №95 від 30.09.2016 року - суборенда трактора John Deere 8345 WZ8020J; суборенда сівалки Хорш Фокус6 TD 3 - Punkt; суборенда сівалки Хорш Фокус6 TP М 10; податкова накладна №97 від 31.10.2016 року - суборенда трактора John Deere 8345 WZ8020J; суборенда сівалки Хорш Фокус 6 TD 3 - Punkt; суборенда сівалки Хорш Фокус 6 TP М 10; суборенда дискової борони Horh Joker 8RTM14; суборенда автомобіля МАЗ 54323 032 № НОМЕР_3 ; податкова накладна №59 від 30.11.2016 року - суборенда трактора John Deere 8345 WZ8020J.

Відповідач посилається на те, що наведені податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, а тому є визнаними, про що свідчать відповідні квитанції №1 про їх прийняття та реєстрацію (а.с.162, 164, 166, том 1).

Разом з тим, контролюючий орган вказує на те, що для підтвердження дотримання вимог митного режиму тимчасового ввезення ПП "ЗАК" не надано до перевірки запитувані документи, а саме: первинні документів щодо здійснених господарських операціях між ПП "ЗАК" та ТОВ "Радивилів Агро" по вищезазначених податкових накладних (договорів суборенди, актів прийому - передачі сільськогосподарської техніки, актів здачі - прийняття робіт (надання послуг); журналу обліку договорів; наказів про відрядження осіб, що виконували сільськогосподарські роботи на власній та орендованій техніці; реєстри оприбуткування на позабалансових рахунках ввезеної сільськогосподарської техніки від фірми - нерезидента "Capital Trade LLC"; журналу обліку дорожніх листів сільськогосподарської техніки; первинних документів, що підтверджують використання власної техніки; наказів про закріплення працівників за власними та орендованими тракторами та сільськогосподарською технікою; відомостей про нарахування заробітної плати працівникам, закріплених за власними та орендованим тракторами.

В акті перевірки відповідач вказує на пов`язаність юридичних осіб ПП "ЗАК" та ТОВ "Радивилів Агро" та про надсилання декларацій з податку на додану вартість до податкових органів з однієї електронної адреси, а також про те, що голова правління "Capital Trade LLC" та засновник ПП "ЗАК" одна і та ж особа - ОСОБА_2 . Однак контролюючий орган жодним чином не наводить доказів та яким чином такі обставини впливають на встановлення договірних відносин між ПП "ЗАК" та ТОВ "Радивилів Агро" за результатами виписаних та зареєстрованих вищенаведених податкових накладних.

Разом з тим, за відсутності первинних документів, що безпосередньо підтверджують господарські відносин між ПП "ЗАК" та ТОВ "Радивилів Агро" за цими податковими накладними, ГУ ДФС у Волинській області встановило, зокрема, що тимчасово ввезений на митну територію України із застосуванням умовного часткового звільнення від оподаткування за МД №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року трактор John Deere, модель - 8345R, серійний номер 1RW8345RAFS108877 передавався в оренду ТОВ "Радивилів Агро" від ПП "ЗАК".

Однак суд вважає, що такі твердження є недоведеними контролюючим органом та спростовані наданими позивачем первинними документами на підтвердження наведених господарських правовідносин. Водночас суд зазначає, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки.

Зокрема, про те, що право надавати заперечення щодо висновків податкового орану та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу із поданням учасником процесу нових доказів, що у протилежному випадку є обмеження судом предмету дослідження та призведе до неповноти дослідження й порушення справедливого судового розгляду, наголошується Верховним Судом у постановах від 12.11.2018 року у справі №806/434/16, від 24.01.2019 у справі №820/12113/15, від 12.02.2019 у справі №820/6512/16.

На підтвердження господарських взаємовідносин між ПП "ЗАК" та ТОВ "Радивилів Агро" за результатами складання податкових накладних від 30.09.2016 року №95, від 31.10.2016 року №97, від 30.11.2016 року №59 позивачем надано контролюючому органу разом із запереченнями від 12.06.2019 року вих. №1-4/155 на акт перевірки від 21 березня 2019 року № 5441/14-08/36205714 (а.с.113-134, том 3) та скаргою від 18.06.2019 року вих. №1-4/158 на податкові повідомлення-рішення від 03.05.2019 року №, № (а.135-158, том 3) первинні документи, складені за цими господарськими взаємовідносинами, які були надані також і суду.

Позивач погоджується з тим, що у спірних податкових накладних вказано в номенклатурі сільськогосподарську техніку, яка передавалася в суборенду ТОВ "Радивилів Агро", зокрема, трактора John Deere 8345 WZ8020J. Разом з тим, визнає, що така номенклатура зазначена ПП "ЗАК" помилково, про що свідчать документи щодо господарських операцій, за наслідками яких зазначені податкові накладні були складені. При цьому, таку помилку у номенклатурі виявлено вже контролюючим органом під час перевірки, у зв`язку з чим коригування до цих податкових накладних не вносилися платником податків.

На підтвердження цього позивачем надано договір оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2019 року з додатками (а.с.120-126, том 1), складеного між ПП "ЗАК" (Орендодавець) та ТОВ "Радивилів Агро" (Орендар), відповідно до якого орендодавець зобов`язується передати у зворотнє, строкове, платне володіння та користування майно (об`єкт оренди), яке Орендар приймає на визначених в цьому договорі умовах для здійснення господарської діяльності. Пунктом 1.2 цього договору визначено перелік майна, що є об`єктом оренди, а саме: трактор Білорусь МТЗ-1221 р.н. НОМЕР_1 ; сівалка пневматична Rapid RDA 600S; сівалка Maxima; плуг 8-ми корпусний оборотний ПО-8; автомобіль ЗІЛ ММЗ д.н. НОМЕР_2 AT; сідельний тягач DAF АС5045ВО.

Відтак, умовами зазначеного договору оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2019 року взагалі не передбачена можливість передання трактору John Deere 8345 WZ8020J, який було ввезено за МД №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року.

Зокрема, позивач здійснював передачу в оренду власного трактора Білорусь МТЗ-1221 р.н. НОМЕР_1 , а не трактора John Deere 8345 WZ8020J.

Факти передачі та повернення техніки підтверджуються актами приймання-передачі (повернення) майна до договору оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2019 року, а саме: від 19 вересня 2016 року, від 20 вересня 2016 року, від 21 вересня 2016 року, від 22 вересня 2019 року, від 23 вересня 2016 року, від 24 вересня 2016 року, від 28 вересня 2016 року, від 03 жовтня 2016 року, від 09 жовтня 2016 року. від 10 жовтня 2016 року, 13 жовтня 2016 року, від 12 жовтня 2016 року, від 13 жовтня 2016 року, від 14 жовтня 2016 року, від 16 жовтня 2016 року, від 17 жовтня 2016 року, від 22 жовтня 2016 року, від 29 листопада 2016 року, від 20 грудня 2016 року, від 27 грудня 2016 року (а.с.127-154, том 1).

За наслідками господарських операцій з оренди за зазначеним договором між ПП "ЗАК" та ТОВ "Радивилів Агро" здійснювалось оформлення наступних актів здачі- прийняття робіт (надання послуг): акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1352 від 30.09.2016 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1435 від 31.10.2016 року; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1497 від 30.11.2016 року; акт здачі-прийняття робіт (наданні послуг) №1545 від 30.12.2016 року (а.с.155-158, том 1).

Суд звертає увагу на те, що вартість наданих позивачем послуг ТОВ "Радивилів Агро" у цих актах здачі-прийняття робіт щодо оренди трактора Білорусь МТЗ-1221 р.н. НОМЕР_1 співпадає з вартістю, вказаною у податкових накладних від 30.09.2016 року №95, від 31.10.2016 року №97, від 30.11.2016 року №59 за надання в оренду трактора John Deere 8345 WZ8020J. Крім того, ціни та вартість послуг оренди за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1352 від 30.09.2016 року відповідають вартості послуг, що визначена Додатком №1 від 30.09.2016 року до Договору оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 pоку (з урахуванням вартості ПДВ). Ціни та вартість послуг оренди за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1435 від 31.10.2016 року відповідають вартості послуг, що визначена Додатком №2 від 31.10.2016р. до Договору оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 pоку (з урахуванням вартості ПДВ). Ціни та вартість послуг оренди за актом здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1497 від 30.11.2016 року відповідають вартості послуг, що визначена Додатком №3 від 30.11.2016р. до Договору оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 pоку (з урахуванням вартості ПДВ).

Інших податкових накладних, окрім тих, що наведені вище, за наслідками господарських операцій за Договором оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 року позивач не складав.

ТОВ "Радивилів Агро" здійснено розрахунок з позивачем за цим договором, а саме 16.08.2017 року сплачено 143 306,00 грн. та 29.08.2017 року сплачено 286 000,00 грн., що підтверджується відповідними виписками по рахунку ПП "ЗАК" за 16.08.2017 року та 29.08.2017 року відповідно (а.с.159-160,том 1).

З наведеного слідує, що у податкових накладних №95 від 30.09.2016 року, №97 від 31.10.2016 року, №59 від 30.11.2016 року допущені помилки щодо окремих позицій номенклатури товарів/послуг. Зокрема, замість "оренда трактора Білорусь МТЗ-1221 р.н. НОМЕР_1 " зазначено "суборенда трактора John Deere 8345 WZ8020J". А тому суд вважає, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що наведені податкові накладні складені за наслідками господарських операцій, що оформлені актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №1352 від 30.09.2016 року, №1435 від 31.10.2016 року, №1497 від 30.11.2016 року відповідно, і які передбачені саме договором оренди №01/09/16-3 від 01 вересня 2016 року.

Наведені вище документи підтверджують обставини щодо передачі в оренду саме власної позивача сільськогосподарської техніки, зокрема, трактора Білорусь МТЗ-1221 р.н. НОМЕР_1 , та спростовують твердження про передачу в оренду техніки, що була ввезена за МД №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року, а саме трактора John Deere 8345 WZ8020J. Таким чином, наявні документи спростовують висновок ГУ ДФС у Волинській області щодо передачі позивачем трактора John Deere 8345 WZ8020J в оренду ТОВ "Радивилів Агро".

При цьому, можливою причиною помилок в номенклатурі зазначених податкових накладних могла бути наявність у позивача власних тракторів марки John Deere, а також передання таких тракторів ТОВ "Радивилів Агро" в оренду за договором оренди №01/07/16-2 від 01.07.2016 року (а.с.111-113, том 2).

Відповідачем не наведено суду інших встановлених під час перевірки порушень митного режиму тимчасового ввезення під час ввезення та перебування на території України товару "Трактор колісний, призначений для сільськогосподарських робіт, обладнаний підіймально-опускальним пристроєм для начіпних сільськогосподарських знарядь, уживаний, марка - John Deere, модель - 8345R, тип - LR, повна маса - 12625 кг, модельний рік виготовлення - 2015, календарний рік виготовлення - 2015, серійний номер - 1RW8345RAFS108877 …" за МД №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року.

Крім того, матеріалами справи спростовується нецільове використання такого товару під час його перебування у митному режимі тимчасового ввезення.

Враховуючи види господарської діяльності позивача, останнім використано ввезений цей товар у власній господарській діяльності, а саме під час обробітку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, в тому числі і на виконання договорів щодо обробітку земельних ділянок сільськогосподарського призначення інших підприємств на підставі відповідних договорів підряду.

Факти оренди позивачем земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які використовуються останнім для ведення сільського господарства в межах власної господарської діяльності в акті перевірки не заперечуються.

Зазначені обставини підтверджуються, зокрема, листом Відділу Держгеокадастру у Локачинському районі Волинської області Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 28.01.2016 року №5555-309-5555.2-105/14-16, інформаційною довідкою Управління Держгеокадастру у Луцькому районі Волинської області Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 01.02.2016 року №32-304-0.3-207/2-16 (щодо території Радомишльської ради), інформаційною довідкою Управління Держгеокадастру у Луцькому районі Волинської області Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 01.02.2016 32-304-0.3-207/2-16 (щодо території Промінської ради) (а.с.159-161, том 2).

Окрім цього, позивач в межах власної господарської діяльності виконував сільськогосподарські роботи з використанням сільськогосподарської техніки роботи за замовленням інших суб`єктів господарської діяльності, зокрема, роботи з обробітку земельних ділянок, що перебували у користуванні замовників таких робіт.

Факт надання послуг з виконання сільськогосподарських робіт також відображений відповідачем в акті перевірки від 21 березня 2019 року № 5441/14-08/36205714 (абз. 2 стор. 26 акта) з посиланням на відомості Єдиного реєстру податкових накладних.

Так, між ПП "ЗАК" (підрядник) та ТОВ "Агідель" (замовник) було укладено договір підряду №18/П/10 від 01.07.2010 року та додаткові угоди до цього договору, між ПП "ЗАК" (виконавець) та ТОВ "Агрофірма Трипілля" (замовник) було укладено договір підряду на виконання сільськогосподарських робіт №30/04/13-1 від 30.04.2013 року та додаткова угода до цього договору, між ПП "ЗАК" (підрядник) та ТОВ "Птахокомплекс "Губин" (замовник) було укладено договір підряду №11/04/13-1 від 11.04.2013 року, на виконання яких були складені відповідні акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) та дорожні листки трактора щодо використання в тому числі і трактора John Deere 8345R при виконанні відповідних сільськогосподарських робіт по обробітку землі, що також підтверджується реєстрами обліку дорожніх листків сільськогосподарської техніки (трактор John Deere 8345 WZ 8020 J) за серпень - листопад 2016 року (а.с.162-250, том 2, а.с.1-48, том 3).

Відтак, матеріалами справи підтверджено використання позивачем трактора John Deere 8345R без порушення мети його ввезення (цільового використання).

Отже, твердження контролюючого органу щодо порушення позивачем митного режиму тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами під час ввезення та перебування на митній території України трактора John Deer 8345 WZ8020J за митною декларацію №205070000/2016/29802 від 10.08.2016 року щодо надання останнього у користування іншій особі, а саме ТОВ "Радивилів Агро" та нецільове використання цього товару не доведені відповідачем під час розгляду справи та спростовані матеріалами справи.

Крім того, з урахуванням вищенаведеного до спірних правовідносин слід застосувати у відповідності до вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі №813/2435/17.

Верховний Суд у цій постанові вказав на наступне.

Статтею 15 Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік) встановлено, що кожна з Договірних Сторін зводить до мінімуму митні формальності, які стосуються пільг, передбачених цією Конвенцією. Усі правила, які стосуються таких формальностей, публікуються в найкоротший термін.

Вказані положення Конвенції кореспондуються з частиною третьою статті 318 Митного кодексу України, відповідно до якої митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Згідно з статтею 17 Конвенції положення цієї Конвенції встановлюють мінімальні пільги, що надаються. Вони не створюють перешкод для застосування більших пільг, що надаються або будуть надаватись Договірними Сторонами односторонніми положеннями чи на підставі двосторонніх або багатосторонніх угод.

Водночас, відповідно до статті 19 Конвенції, положення цієї Конвенції не створюють перешкод для застосування заборон та обмежень, які випливають з національних законів та нормативних актів і ґрунтуються на міркуваннях неекономічного характеру, таких, як міркування моралі чи піклування про громадський порядок, міркування громадської безпеки, гігієни чи здоров`я населення, або міркування ветеринарного чи фіто санітарного порядку, пов`язані із захистом диких видів тварин і рослин, яким загрожує вимирання (знищення), або міркування захисту авторських прав та промислової власності.

Аналіз положень Конвенції свідчить про відсутність в ній обмежень, передбачених частиною сьомою статті 106 Митного кодексу України в частині заборони передачі товарів поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами, у користування іншій особі.

Конвенцією допускаються заборони та обмеження, які випливають з національних законів та нормативних актів і зумовлені міркуваннями неекономічного характеру (мораль, громадський порядок, громадська безпека тощо).

Натомість, передача товарів, поміщених у митний режим тимчасового ввезення з умовним частковим звільненням від оподаткування митними платежами у користування іншій особі, без порушення інших умов митного режиму тимчасового ввезення, зокрема, з дотриманням вимоги щодо своєчасного реекспорту товарів, не може вважатися порушенням митного законодавства, оскільки суперечить положенням Конвенції та загальноприйнятним засадам міжнародного права.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

При цьому, якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосуванню підлягають правила міжнародного договору.

Положеннями Конвенції не передбачається обмежень на передачу ввезених товарів (транспортних засобів) іншим особам, а її ціллю є визначення порядку та умов митного режиму, який дозволяє приймати товари умовно звільнені від ввізного мита і податків. Основною умовою Конвенції являється те, що ввезені товари повинні призначатися для подальшого вивезення у встановлений термін, та не піддаватися змінам, за винятком нормального зниження їхньої вартості (амортизації) внаслідок їхнього використання.

Разом з тим, в порушення вимог статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, податковим органом не наведено обґрунтованих доводів та не надано доказів, які б свідчили про нецільове використання ввезено позивачем товару на митну територію України.

Отже, оскільки позивачем не порушено умов, на підставі яких було ввезено товар, поміщений у режим тимчасового ввезення, не втрачено цей товар, не випущено у вільний обіг, та реекспортовано ввезений товар з дотриманням умов митного режиму у визначені строки, тому суд вважає, що твердження податкового органу про порушення позивачем розміру сплати митних платежів та податку на додану вартість при митному оформленні такого товару є безпідставними.

З врахування вищенаведеного, суд дійшов висновку про безпідставність збільшення позивачу грошових зобов`язань, визначених в оскаржуваних податкових повідомленнях-рішеннях. У зв`язку з цим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню повністю шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Волинській області від 03.05.2019 року №, №.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ПП "ЗАК" слід стягнути судовий збір в сумі 21856,09 грн., сплачений відповідно до платіжного доручення №1414 від 06.09.2019 року (а.с.2, том 1).

Оскільки докази розміру та повний розрахунок інших судових витрат позивача, зазначених у заяві представника ПП "ЗАК" Чілібі В.В. від 01.10.2019 року вх. №16043/13 на час прийняття рішення не надані суду, тому суд вважає неможливим вирішити питання про стягнення таких витрат на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 250, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 03.05.2019 року №, №.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Західна Аграрна Компанія" (45500, Волинська область, Локачинський район, селище міського типу Локачі, вулиця Шевченка, будинок 41а, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) судові витрати на сплату судового збору в сумі 21856,09 грн. (двадцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят шість гривень 09 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повне рішення суду буде складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя В.Д. Ковальчук