Справа № 240/10069/19
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2019-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2019 року м.Житомир справа № 240/10069/19

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

секретар судового засідання Недашківська Н.В. ,

за участю: представника позивача -Могильницької І.М.,

предствника відповідача - Іваненка М.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

-визнати неправомірними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови, викладеної в листі №9/458 від 29.07.2019 в частині невиплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2005 по червень 2019.

-зобов"язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з листопада 2005 по день виключення зі списків особового складу частини - 21.06.2019 із встановленням базового місяця для обчислення індексації - листопад 2005.

В обгрунтування позиву зазначив, що 21.06.2019 його було звільнено з військової служби. Отримавши частковий розрахунок від роботодавця дізнався про те, що у період проходження військової служби з 2005 по 2019 грошове забезпечення не індексувалось. Звернувшись до відповідача із заявою про виплату йому індексації за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 отримав відмову. Вважає таку відмову протиправною, оскільки він має право на отримання належних йому виплат.

Ухвалою від 11.09.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 02.10.2019.

20.09.2019 відповідач подав відзив на позовну заяву. В обгрунтувння відзиві зазначив, що відповідно до п. 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 виплата сум індексації здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі грошового забезпечення, здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік. Також представник відповідача у відзиві вказує, що протягом 2016-2018 років за фондом грошового забезпечення військової частини, затвердженого вищим розпорядником бюджетних коштів, видатки на виплату індексації грошового забезпечення не були передбачені. Відповідно до листа Мінфіну від 16.08.2019 №248/3/9/1/940 та листа Мінсоцполітики від 04.07.2019 №220/5140 проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів.

02.10.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 24.10.2019.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти позову з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.06.2019 №136 старшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 було звільнено з військової служби відповідно до п.2 ч.5 ст.26 Закону України "Про військовий обов"язок та військову службу" у запас за підпунктом "к".

Згідно наказу №136 від 21.06.2019 позивача було виключено зі списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та знято з усіх видів забезпечення.

Сторонами не заперечується, що у період з 01.01.2016 по 01.03.2018 позивачу не проводилась виплата індексації грошового забезпечення.

16.07.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018. (а.с.11)

Листом від 29.07.2019 №9/458 відповідач позивачу повідомив, що відповідно до листа директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 16.08.2019 №248/3/9/1/940 та листа Мінсоцполітики від 04.07.2019 №220/5140 проведення індексації здійснюється у межах фінансових ресурсів бюдетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів на відповідний рік. Зазначений порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі періоди. Так як в минулих роках кошти для виплати індексації не виділялись, виплатити її в поточному році не має можливості.(а.с.12)

Позивач вважає, що йому протиправно відмовлено у нарахуванні та виплаті індексації починаючи з 2005 по день звільнення зі служби, тому звернувся до суду.

Надаючи правоуу оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1ст. 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-ХІІ (у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії, стипендії, оплата праці (грошове забезпечення), оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Підстави для проведення індексації визначені статтею 4 Закону №1282-ХІІ, відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

Статтею 5 Закону № 1282-ХІІ встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.

Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно до ст. 9 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Статтею 18 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст. 19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, з наступними змінами та доповненнями (далі - Порядок № 1078).

Пунктом 4 Порядку № 1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: 1) підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів; 2) підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету; 3) об`єднання громадян підвищують розміри оплати праці за рахунок власних коштів; 4) індексація пенсій, страхових виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, щомісячного довічного грошового утримання, що виплачується замість пенсії, інших видів соціальної допомоги провадиться відповідно за рахунок Пенсійного фонду, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування та коштів державного бюджету.

У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік .

В контексті наведеного суд зазначає, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Тобто, сума індексація грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті.

З аналізу наведених вище нормативно-правових актів, вбачається що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Отже позивач має право на нарахування та виплату індексації, що належала йому до виплати за час проходження військової служби.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова відповідача, викладена у листі від 29.07.2019 №9/458 у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивачу за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 є протиправною.

При цьому, щодо посилань відповідача на листи Міністерства соціальної політики та листи роз`яснення Департаменту фінансів Міністерства оборони України, суд вважає ці доводи безпідставними, оскільки листи та розяснення не є нормативно-правовими актами, натомість відповідач має діяти відповідно до закону, який має вищу юридичну силу, а тому суд критично ставиться до таких посилання відповідача як підставу для невиплати індексації грошового забезпечення позивача та не приймає їх до уваги.

Щодо посилань відповідача на відсутність протягом 2016 - 2018 років фінансових ресурсів для виплати індексації грошового забезпечення суд враховує, що Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Кечко проти України" зауважував, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

А тому, з огляду на викладене, обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність чи відсутність у відповідача обов`язку щодо нарахування індексації грошового забезпечення позивачу.

Суд також вважає безпідставними посилання відповідача на статтю 5 Закону, згідно з якою проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, оскільки будь-яких застережень щодо нездійснення в зв`язку з цим індексації з 01.01.2016 вказана норма не містить. Аналогічний висновок міститься в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 26.05.2016 у справі № К/800/3206/16 (368/1047/15-а).

Таким чином, вказані відповідачем обставини не позбавляють його обов`язку провести індексацію грошового забезпечення позивача у встановленому законом порядку з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Застосовуючи механізм захисту права та його відновлення, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018, тому вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Разом з тим, щодо вимог позивача про виплату індексації грошового забезпечення за період з листопада 2005 по день виключення зі списків особового складу частини - 21.06.2019 із встановленням базового місяця для обчислення індексації - листопад 2005.

Предметом спору у справі є відмова відповідача викладена в листі №9/458 від 29.07.2019 в частині невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Разом з тим, представником позивача не заперечується, що із заявою про виплату індексації саме починаючи з 2005 по 21.06.2019 до відповідача позивач не звертався.

Зміст поданої ним заяви, за результатами якої надано оскаржувану відмову, свідчить про те, що він просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки позивач до відповідача з заявою про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 2005 по 21.06.2019 не звертався, тому, в даному випадку право позивача не порушено, з огляду на що позов у цій частині є передчасним.

За приписами ч. 1,2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання протиправною відмови Житомирського обласного військового комісаріату, яка викладена у листі від 29.07.2019 №9/458, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 01.03.2018 та зобов"язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018, з огляду на що позов задовольняє частково.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України

вирішив:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), викладену у листі від 29.07.2019 №9/458, у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 01.03.2018.

Зобов`язати Житомирський обласний військовий комісаріат ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Капинос

Повне судове рішення складене 31 жовтня 2019 року