Справа № 520/7322/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

31 жовтня 2019 р. Справа № 520/7322/19

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Мельников Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимог,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1524-55У від 06.11.2018 року Головного управління ДФС у Харківській області та вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1524-55 від 19.02.2019 року Головного управління ДФС у Харківській області.

Ухвалою суду від 27.09.2019 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в зазначеній справі.

Суд зазначає, що разом із позовною заявою позивачем було подано до суду заяву про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду, в якій остання просить суд визнати причини пропуску нею строку звернення до суду за захистом прав та законних інтересів поважними та поновити даний строк.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що позивач є засудженою особою, яка відбуває покарання у державній установі «Качанівська виправна колонія №54» з 04.02.2019 року, а в місцях позбавлення волі перебуває з 26.03.2015 року. При цьому, позивачем вказано, що з 26.03.2015 року по 16.01.2019 року позивач відбувала покарання в Російській Федерації, а з 16.01.2019 року відбуває покарання в Україні. Також позивачем вказано, що про винесені відповідачем вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1524-55 У від 06.11.2018 року та №Ф-*1524-55 від 19.02.2019 року позивач своєчасно повідомлена не була та не мала можливості у встановлений законом строк їх оскаржити.

Суд зазначає, що відповідно до положень ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до ч.5 ст.262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Отже, враховуючи вищевикладене, дана заява позивача розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши подану позивачем заяву, зазначає, що відповідно до положень статті 55 Конституції України, держава кожному гарантує право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної власності, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

За приписами ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із пунктом 1.1. статті 1 Податкового кодексу України цей кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 1.3 статті 1 Податкового кодексу України цей Кодекс не регулює питання погашення податкових зобов`язань або стягнення податкового боргу з осіб, на яких поширюються судові процедури, визначені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», з банків, на які поширюються норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та погашення зобов`язань зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зборів на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій.

З аналізу вищевказаної норми слід дійти висновку, що положення Податкового кодексу України не поширюються на відносини щодо порядку сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як і відповідальність за порушення такого порядку.

Відтак, при оскарженні рішення податкового органу, прийнятого в межах Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 2464-VI), строк звернення до адміністративного суду тривалістю 1095 днів не застосовується.

Зазначена позиція суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.01.2019 по справі № №802/983/18-а.

Як передбачено приписами п.2 ч.1 ст.1 Закону № 2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Положеннями ч.1 ст.2 Закону № 2464-VI передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Як передбачено приписами п. 4 ч.1 ст.6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску має право: оскаржувати в установленому законом порядку рішення органу доходів і зборів та Пенсійного фонду та дії, бездіяльність його посадових осіб.

Відповідно до ч.14 ст.25 Закону № 2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

При цьому, порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску передбачено положеннями ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI.

Приписами абз.5-10 ч.4 ст.25 Закону № 2464-VI передбачено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Орган доходів і зборів, який розглядає скаргу платника єдиного внеску, зобов`язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його платнику єдиного внеску протягом 30 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника єдиного внеску поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку. Якщо протягом цього строку вмотивоване рішення органом доходів і зборів не надсилається платнику єдиного внеску, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку.

У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з органом доходів і зборів, не оскаржив вимогу в судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня надходження узгодженої вимоги, орган доходів і зборів надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби вимогу про сплату недоїмки.

Таким чином, враховуючи порядок, строки та процедуру оскарження вимоги про сплату єдиного внеску, суд зазначає, вказаними законодавчими положеннями визначено порядок дій платника в частині непогодження із отриманою вимогою про сплату боргу (недоїмки) та строки вчинення відповідних дій щодо її оскарження.

З огляду на вказане, спірні у даній справі вимоги підлягають оскарженню у десятиденний строк з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів.

Зі змісту позовної заяви вбачається зазначення позивачем обставини того, що 12.06.2019 року вона була ознайомлена із постановою державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яка винесена на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1524-55У від 06.11.2018 року Головного управління ДФС у Харківській області. При цьому, позивачем вказано, що зазначену вимогу нею отримано не було.

Також позивачем вказано, що 15.07.2019 року нею було отримано переслану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 19.02.2019 року №Ф-1524-55, яка була направлена відповідачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, до суду із даним позовом позивач звернулась шляхом направлення останнього 24.07.2019 року засобами поштового зв`язку, про що свідчать відомості зазначені на конверті відділенням поштового зв`язку.

При цьому, суд зазначає, що надані представником відповідача докази направлення позивачу спірних у даній справі вимог про сплату боргу (недоїмки) свідчать про направлення таких за поштовою адресою: АДРЕСА_1 , проте не містять в собі відомостей про те ким саме було отримано поштові відправлення, що свідчить про неможливість врахування останніх в якості належних доказів вручення позивачу вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-1524-55У від 06.11.2018 року та №Ф-1524-55 від 19.02.2019 року.

З огляду на вищевикладене та враховуючи доводи позивача, зазначені у заяві, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та визнання причин пропуску такого строку поважними.

Керуючись ст.ст. 12, 121, 122, 205, 229, 256 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання причин пропуску строку для звернення до суду поважними та поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до адміністративного суду ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування вимог.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Мельников Р.В.