Справа № 826/18769/16
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/18769/16

адміністративне провадження №К/9901/17893/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Желєзного І.В.

суддів: Саприкіної І.В., Чиркіна С.М.

розглянув у порядку попереднього розгляду

касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючої судді Безименної Н.В., суддів: Аліменка В.О. та Кучми А.Ю. від 21.05.2019

у справі № 826/18769/16

за позовом ОСОБА_1

до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 ,

про визнання протиправним та скасування рішення та будівельного паспорта

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулася до адміністративного суду з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі також - відповідач 1), Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі також - відповідач 2), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , в якому просила: визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 25.12.2014 №КВ 73 щодо будівництва садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати будівельний паспорт на будівництво садового будинку на АДРЕСА_1 від 31.07.2014 №189/14/12-33/010-14.

2. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.12.2017 у задоволенні позову відмовлено.

3. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 провадження у справі закрито, роз`яснено позивачу її право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку цивільного судочинства.

4. 26.06.2019 до Верховного Суду від позивача надійшла касаційна скарга на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019, в якій просить таку скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

5. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.06.2019 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Желєзного І.В., суддів Саприкіної І.В., Чиркіна С.М.

6. Ухвалою Верховного Суду від 02.07.2019 відкрито касаційне провадження у справі.

7. 16.07.2019 від третьої особи ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 31.07.2014 Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видав замовнику ОСОБА_3 будівельний паспорт, реєстраційний № Т-1816 на будівництво садового будинку на АДРЕСА_1 , на підставі якого 10.11.2014 Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві (далі також - Департаментом ДАБІ у м.Києві) зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт за №КВ95.

9. 25.12.2014 Департаментом ДАБІ у м.Києві зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання №КВ73 щодо будівництва садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

10. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №58235450 від 27.04.2016 земельна ділянка з кадастровим номером :66:662:003 станом на момент формування довідки належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13.08.2013, індексний номер 4937206. Наведена обставина підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 12.05.2015.

11. Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 03.08.2018 у справі №755/9215/15-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13.03.2019, позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку, площею 0,0611 га, розташовану у АДРЕСА_1 ділянки АДРЕСА_1 , кадастровий №:66:662:003, видане 13.08.2013 та зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №7228 приватним нотаріусом Літвінчуком І.А.; скасовано рішення приватного нотаріуса Літвінчука І.А. про державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2 В решті позовних вимог, зокрема, щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку - відмовлено.

12. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №58235450 від 27.04.2016 ОСОБА_2 є єдиним власником садового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом на право власності від 01.04.2015, індексний номер 35765994, та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01.04.2015, індексний номер 35766465.

ІІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

13. Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що є єдиним власником земельної ділянки з кадастровим номером :66:662:003, на якій власними силами та за власний кошт побудувала садовий будинок, відтак реєстрація Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 25.12.2014 №КВ73 та, відповідно, видача відповідачем 2 будівельного паспорту на будівництво зазначеного садового будинку є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

14. Представник відповідача 1 в обґрунтування своєї позиції посилався на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення та під час видачі будівельного паспорта суб`єкти владних повноважень діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

15. Представник відповідача 2 заперечував щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що будівельний паспорт на будівництво садового будинку, що знаходиться на АДРЕСА_1 , від 31.07.2014 №189/14/12-33/010-14 виданий на підставі відповідної заяви ОСОБА_2 , до якої було подано документи, передбачені пунктом 2.1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки, відтак відповідачем жодних порушень не допущено.

16. Третя особа ОСОБА_2 просила відмовити у задоволенні позову, оскільки нею у законний спосіб набуто право власності на земельну ділянку з наявним поліпшенням у вигляді незавершеного будівництва садового будинку та господарських споруд. Оскаржувані рішення відповідачів не породжують, не змінюють та не припиняють прав та обов`язків позивача, з огляду на відсутність у неї прав на будинок.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що в ході розгляду справи позивачем не наведено та не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт зазначення третьою особою недостовірних даних у декларації, а судом зазначеного не встановлено, а також про відсутність об`єктивної наявності порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , оскільки ані декларація, ані будівельний паспорт, що є предметом розгляду даної адміністративної справи, не породжують, не змінюють та не припиняють прав та обов`язків позивача з огляду на відсутність прав у останньої на садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

18. Суд апеляційної інстанції, закриваючи провадження у справі, виходив із того, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом ОСОБА_2 набула права власності на садовий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , відтак між позивачем та третьою особою існує спір про право цивільне, а саме щодо прав власності, користування і розпорядження зазначеним об`єктом нерухомого майна.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ НА НЕЇ

19. Позивач у касаційній скарзі не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на те, що у даній справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії органів державного архітектурно-будівельного контролю, який у межах спірних правовідносин діє як суб`єкт владних повноважень.

20. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_2 зазначила, що спір у даній справі має приватно-правовий характер, оскільки обумовлений загрозою порушення її приватного права та інтересів як власника земельної ділянки та садового будинку.

VI. ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Суд дослідив доводи касаційної скарги та відзиву на неї, перевірив правильність застосування норм права судом апеляційної інстанції та дійшов таких висновків.

22. Згідно із частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з цим позовом, КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

23. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

24. У пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, в рішенні від 12.10.1978 у справі "Занд проти Австрії" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

25. На підставі пункту 7 частини 1 статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

26. Відповідно до частини 2 статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

27. Пунктом 1 частини 2 статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

28. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

29. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

30. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

31. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

32. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

33. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

34. Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №813/1076/17 та від 14.11.2018 у справі №817/986/17.

35.Як установлено судами та видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання щодо садового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та скасування будівельного паспорта на будівництво вказаного об`єкта.

36. В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, зазначала, що земельна ділянка з кадастровим номером :66:662:003 та садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить їй на праві приватної власності, а відтак внаслідок подання ОСОБА_2 до Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві декларації про готовність до експлуатації об`єкта недостовірних даних, ОСОБА_1 створено перешкоди у реалізації належного їй права приватної власності на майно.

37. Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (далі також - Закон № 3038-VI, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

38. Частиною 1 статті 34 Закону № 3038-VI передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України; реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I-III категорій складності; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

39. З огляду на викладене, будівельний паспорт є документом, який містить дані містобудівних та архітектурних вимог індивідуального будівництва, однак такий не надає замовнику право на виконання підготовчих та будівельних робіт, оскільки таке набувається після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт, реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або ж видачі дозволу на виконання таких.

40. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону № 3038-VI прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I-III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

41. Частиною 5 статті 39 вказаного Закону встановлено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

42. Відповідно до пункту 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

43. Судом апеляційної інстанції встановлено, що на момент звернення позивача до суду з даним позовом ОСОБА_2 набула права власності на садовий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1

44. Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуваний будівельний паспорт вичерпав свою дію шляхом виконання, а тому його скасування не породжує жодних правових наслідків для ОСОБА_1 , оскільки у ОСОБА_2 виникло право власності на вищезазначене нерухоме майно, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

45. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі №818/1129/18.

46. З огляду на викладене, спір у справі стосується не стільки правомірності дій відповідача під час реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації, скільки правомірності набуття ОСОБА_2 права власності на об`єкт нерухомого майна, створений за результатами будівництва.

47. Тобто предметом розгляду в цій справі є законність набуття третьою особою права власності на нерухоме майно, що свідчить про приватноправовий, а не публічно-правовий характер спірних правовідносин, а тому захист порушеного права власності позивача має вирішуватися в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

48. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №816/421/17, від 14.11.2018 у справі №817/986/17, від 10.04.2019 у справі №815/6057/17.

49. Згідно із частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

50. За правилами частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

51. Отже, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією особою майнових прав або особистих немайнових інтересів, то скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень є способом захисту цивільних прав цієї особи.

52. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

53. Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки поглинається спором про право цивільне, а отже, має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства, а тому висновки суду апеляційної інстанції про закриття провадження у цій справі та її розгляд в порядку цивільного судочинства є обґрунтованими.

54. За нормами частини 3 статті 3 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

55. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Желєзний

Судді: І.В. Саприкіна

С.М. Чиркін