Справа № 560/976/19
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/976/19
РІШЕННЯ

іменем України

31 жовтня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К.

за участю:секретаря судового засідання Василевської К.В. представника позивача Федорова О .А. представника відповідача Прокопчук В.В.
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому із врахуванням уточнення позовних вимог, викладених у відповіді на відзив на позовну заяву, просить визнати незаконними (протиправними) дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (РНОКПП 2138350) щодо:

-невиконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010;

-невиплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 13 серпня 2010 року-20 листопада 2017 року пенсії розміром кратним 8,75 мінімальних пенсій за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 розділу III Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-володіння належним ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) майном (пенсією) розміром 465615,88 грн.,

-завдання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 13 серпня 2010 року-20 листопада 2017 року матеріальної шкоди (збитків) розміром 465615,88 грн.

Свій позов позивач мотивує та обґрунтовує тим, що постановою від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010, за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янець-Подільському про зобов`язання перерахування пенсії та нарахування додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області постановив: визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії відповідно до статтей 50, 54 та 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13 серпня 2010 року, як інваліду 2-ї групи Чорнобильської катастрофи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю-75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24.04.2018 року, по справі № 822/1311/18 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 101/Я-16 від 04.12.2017 року, яким ОСОБА_2 відмовлено у перерахунку пенсії по інвалідності відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області провести перерахунок пенсії по інвалідності ОСОБА_2 відповідно до частини 3 статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, починаючи з 21.11.2017 року.

Отже в період з 13.08.2010 року по 20.11.2017 року відповідач зобов`язаний був нараховувати позивачу пенсію в розмірі кратному 8,75 мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 розділу III Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до статті 129 1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно рішень Європейського Суду з Прав Людини пенсію і право на пенсію визнано майном людини.

Отже у власності позивача перебуває майно-пенсія розміром кратним 8,75 мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 розділу III Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 13 серпня 2010 року по 20 листопада 2017 року в зв`язку із обов`язком відповідача провести за рішенням суду перерахунок пенсії позивача з 13 серпня 2010 року, як інваліду 2-ї групи Чорнобильської катастрофи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю-75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до розрахунку позивача, наведеного у мотивувальній частині позову, із врахуванням висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи, відповідач заборгував позивачу пенсію в розмірі 465615,88 грн., оскільки не виконав постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області.

Виходячи із викладеного, позивач вважає такі дії позивача незаконними та просить задовольнити його позовні вимоги, звернувшись із відповідним позовом до суду.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 31 липня 2019 року відкрито провадження у даній адміністративній справі про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2019 року ухвалено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, надавши пояснення за змістом позовної заяви та відповіді на відзив від 30.08.2019 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, надавши пояснення суду за змістом відзиву на позовну заяву позивача від 19.08.2019 року.

Зокрема представник відповідача пояснила суду, що на виконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010, позивачу, починаючи з 13.08.2010 року проведено перерахунок пенсії відповідно до статтей 50, 54 та 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як інваліду 2-ї групи Чорнобильської катастрофи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю-75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Сума пенсії внаслідок такого перерахунку за період з 13.08.2010 року по 22.07.2011 року в розмірі 52530,76 грн., внесена відповідачем у відомість на виплату в березні 2012 року, а виплачена позивачу 28.08.2017 року.

Починаючи з 23.07.2011 року, пенсія позивачу нараховувалася та виплачувалася відповідно до прийнятих змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік», відповідність яких Конституції України підтверджена рішенням Конституційного Суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011 року.

Кошти в державному бюджеті були передбачені з врахуванням розмірів, визначених постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких видів розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

В подальшому, починаючи з 01.01.2012 року питання фінансування пенсій регулювалося постановою Кабінету Міністрів України № 1210 від 23.10.2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2012 підтверджено конституційність повноважень Кабінету Міністрів України встановлювати розміри пенсійних виплат.

Згідно прикінцевих положень Законів України «Про Державний бюджет України» на 2012, 2013, 2014, 2015 роки встановлено, що норми статтей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Крім того Законом України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Верховна Рада України внесла зміни до статті 50 та статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», згідно яких особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, умови, а також порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи також визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Підсумовуючи викладене, відповідач вважає, що відсутні правові підстави для подальшого нарахування та виплати позивачу пенсії відповідно до постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010, починаючи з 22.07.2011 року, тому у задоволені позову необхідно відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області своєю постановою від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010, за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янець-Подільському про зобов`язання перерахування пенсії та нарахування додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, постановив: визнати незаконними дії управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у місті Кам`янець-Подільському Хмельницької області провести перерахунок ОСОБА_2 пенсії відповідно до статтей 50, 54 та 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 13 серпня 2010 року, як інваліду 2-ї групи Чорнобильської катастрофи у розмірі 8-ми мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю-75 % мінімальної пенсії за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зазначена постанова суду набрала законної сили 21 липня 2011 року відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду.

За період з 13.08.2010 року по 22.07.2011 року постанова суду відповідачем була виконана, а саме: проведено перерахунок пенсії позивача з врахуванням виплачених сум пенсії в розмірі 52530,76 грн., та включено до виплати у відомість за березень 2012 року.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, № 796-XII.

Відповідно до статтей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 року, № 796-XII, (далі Закон України № 796-XII) в редакції статтей які були чинними на дату прийняття постанови суду, особам-інвалідам 2-ї групи, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком; розмір державної пенсії особам-інвалідам 2-ї групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, віднесеним до категорії 1 в усіх випадках не може бути нижчим 8 мінімальних пенсій за віком.

Статтею 63 Закону України № 796-XII передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Згідно пункту 7 Закону України Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року, № 3491-VI, розділ VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 23.12.2010 року № 2857-VI доповнено пунктом 4 такого змісту: установити, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Положення пункту 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року N 20-рп/2011, у справі за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".

На виконання пункту 7 Закону України від 14 червня 2011 р. N 3491-VI "Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік», Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету».

Така постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності 23.07.2011 року та діяла до 01.01.2012 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Вказана постанова набрала чинності з 01 січня 2012 року та є чинною на дату розгляду даної адміністративної справи в суді із відповідними змінами та доповненнями.

Затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, (в редакції частини 1 Порядку на дату прийняття постанови).

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» установлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Відповідно до пункту 6 7 Прикінцевих положень Закону України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено, що у 2014 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Відповідно до пункту 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено, що у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У Законах України від 25.12.2015 року № 928-VIII "Про Державний бюджет України на 2016 рік" та від 21.12.2016 року № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік" Перехідні положення не містять установлень щодо того, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2016 та 2017 роки.

Разом з тим, бюджетні призначення на виплату пенсій в 2016-2017 роках відповідно до статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не визначені в інших розмірах, ніж ті які встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Конституційний Суд України своїм рішенням від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 у справі за конституційним поданням правління Пенсійного фонду України щодо офіційного тлумачення положень статті 1, частин першої, другої, третьої статті 95, частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України, пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з окремими положеннями Конституції України", вирішив:

1. В аспекті конституційного подання положення статті 1, частин першої, третьої статті 95 Конституції України у системному зв`язку з положеннями статті 3, частини першої статті 17, частини третьої статті 22, статей 46, 48 Основного Закону України треба розуміти так, що однією з ознак України як соціальної держави є забезпечення загальносуспільних потреб у сфері соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави, яка зобов`язана справедливо і неупереджено розподіляти суспільне багатство між громадянами і територіальними громадами та прагнути до збалансованості бюджету України. При цьому рівень державних гарантій права на соціальний захист має відповідати Конституції України, а мета і засоби зміни механізму нарахування соціальних виплат та допомоги-принципам пропорційності і справедливості.

2. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

3. В аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті 129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті 117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Таким чином своїм рішенням Конституційний Суд України підтвердив повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах, право Кабінету Міністрів України регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

У мотивувальній частині рішення від 25.01.2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України в його обгрунтування також посилається на своє рішення від 26.12.2011 року N 20-рп/2011.

Пунктами 9, 13 частини 4 Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Верховна Рада України постановила внести зміни до законодавчих актів України, в тому числі і до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а саме:

9) текст статті 50 викласти у такій редакції: «Особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України»;

13) текст статті 54 викласти у такій редакції: «умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань».

Норми статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" є чинними з 01.01.2015 року по даний час, рішення Конституційного Суду України щодо них не приймалося.

Як зазначено вище у мотивувальній частині рішення суду, відповідно до статті 63 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством.

Згідно із частинами 1, 2 статті 23, пунктів 20, 29 частини 1 статті 116 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 року № 2456-VI, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених цим Кодексом чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме:

-взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України;

-здійснення видатків бюджету чи надання кредитів з бюджету без встановлених бюджетних призначень або з їх перевищенням всупереч цьому Кодексу чи закону про Державний бюджет України.

Повноваження Пенсійного фонду України передбачені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, який розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Частиною 1 цього Закону встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Крім того Указом Президента України № 384/2011 від 06 квітня 2011 року (втратив чинність 22.06.2019 року в зв`язку із прийняттям Указу Президента України № 419/2019 від 20.06.2019 року), було затверджено Положення про Пенсійний фонд України.

Згідно із частинами 1, 2 цього Положення Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики України.

Пенсійний фонд України входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства соціальної політики України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України та Міністра.

Отже до втрати чинності даним Указом, тобто до 22.06.2019 року Положення про Пенсійний фонд України чітко визначало його правовий статус, а також повноваження щодо застосування Основного Закону України та інших законодавчих актів про пенсійне забезпечення при реалізації ним своїх повноважень.

Тобто Пенсійний фонд України як центральний орган виконавчої влади та його структурні підрозділи на місцях зобов`язані при призначеннях, перерахунках пенсійного забезпечення осіб діяти тільки у межах визначених і дозволених законодавчими та нормативними актами які у встановленому порядку не визнані неконституційними та не втратили чинність.

Надаючи оцінку встановленим по справі обставинам та дослідженим доказам, що підтверджують встановлені обставини, враховуючи зміст наведених норм законодавства та їх тлумачення, підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач при виконанні рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010 діяв правомірно, в межах чинного законодавства і жодним чином не порушив право позивача на отримання пенсійного забезпечення в повному обсязі за період з 13 серпня 2010 року по 20 листопада 2017 року, враховуючи таке:

1. за період з 13 серпня 2010 року по 22.07.2011 року позивачу на виконання рішення суду проведено перерахунок пенсії із врахуванням виплачених сум, розмір до виплати становить 52530,76 грн.,

2. за період з 22.07.2011 року по 20 листопада 2017 року нарахування пенсійного забезпечення позивачу проводилось із врахуванням:

-пункту 4 розділу VІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 14.06.2011 року, № 3491-VI, згідно якого норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік і який визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним) згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року N 20-рп/2011, та прийнятою на виконання такої норми Закону України постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 року № 745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (діяла до 01.01.2012 року);

-постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що набрала чинності з 01.01.2012 року та є чинною по даний час;

-пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік» яким установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік;

-рішення Конституційного Суду України від 25.01.2012 року № 3-рп/2012, яким підтверджено повноваження Кабінету Міністрів України щодо його права регулювати порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України;

-пункту 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік» яким установлено, що у 2013 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік;

-пункту 6 7 Прикінцевих положень Закону України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» яким установлено, що у 2014 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на 2014 рік;

-пункту 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік» якою установлено, що у 2015 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" із наступними змінами, застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування;

-пунктами 9, 13 частини 4 Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України";

-Рішень Конституційного Суду України щодо визнання такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) пункту 3 Прикінцевих положень Закону України від 22.12.2011 року № 4282-VI «Про Державний бюджет України на 2012 рік», пункту 4 Прикінцевих положень Закону України від 06.12.2012 року № 5515-VI «Про Державний бюджет України на 2013 рік», пункту 6 7 Прикінцевих положень Закону України від 16.01.2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік», пункту 9 Прикінцевих положень Закону України від 28.12.2014 року № 80-VIII «Про Державний бюджет України на 2015 рік», постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пунктів 9, 13 частини 4 Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України", немає.

Суд звертає увагу на те, що Закони України «Про Державний бюджет України» на 2011-2017 роки є чинними.

Таким чином, починаючи з 23.07.2011 року, розмір розрахунку та виплати пенсійного забезпечення відповідно до статтей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розміри пенсійного забезпечення змінювалися Кабінетом Міністрів України на підставі відповідних законодавчих актів, прийнятих Верховною Радою України, і не відповідали тим розмірам пенсійного забезпечення які зазначені у статтях 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та у постанові Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010.

За Основним Законом України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України та зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, частина друга статті 19).

Виконання постанови суду, тобто виплата пенсійного забезпечення позивачу у розмірах визначених постановою суду в період з 23.07.2011 року по 20.11.2017 року як того вимагає позивач, всупереч розмірам пенсійного забезпечення які встановлено та визначено згідно законодавства, що діяло у вказаний період, призвело би до грубого порушення відповідачем пенсійного та бюджетного законодавства.

Відповідно до частин 1, 2 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини в своєму рішенні у справі за заявою № 43331/12 від 3 липня 2012 року В.Н. Великоди проти України яка скаржилася за пунктом 1 статті 6 і статтею 13 Конвенції та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати їй державними органами після 1 листопада 2011 року пенсії у розмірі, встановленому рішенням суду від 19 січня 2010 року, зазначив, що заява має бути визнана неприйнятною як явно необгрунтована відповідно до підпункту «а» пункту 3 та пункту 4 статті 35 Конвенції.

При прийняті рішення Європейський Суд з прав людини вказав: «цій справі заявниця отримувала свою пенсію у сумі, визначеній рішенням суду від 10.01.2010 року до тих пір, поки механізм нарахування її пенсії, встановлений вищезазначеним судовим рішенням на підставі закону, чинного на час подій, не було змінено, внаслідок розмір її пенсії був зменшений».

«Суд вже зазначав, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому».

«У цій справі національні суди розглянули скаргу заявниці щодо зменшення розміру її пенсії та дійшли висновку, що сума пенсійних виплат була зменшена після внесення змін до відповідних законодавчих актів. Суд констатує, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, були внесенні зміни. Відповідно обов`язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився.., коли законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Таким чином для скарги немає підстав».

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, запроваджувати чи ні будь-які форми системи соціального забезпечення, або обирати тип чи розмір пільг для забезпечення у рамках будь-якої системи.

«Суд нагадує, що стаття 1 Першого протоколу не гарантує як таке право на будь-які соціальні виплати у певному розмірі…«Вимога» може становити майно у розумінні статті 1 Першого протоколу, лише якщо достатньою мірою встановлено, що вона підлягає виконанню».

«У цій справі немає доказів того, що відповідні зміни до Закону України про державний бюджет України не були внесенні відповідно до законної процедури, а за відсутності будь-яких доказів того, що вони були доступними та передбачуваними, Суд доходить висновку, що вони відповідали вимозі щодо законності за статтею 1 Першого протоколу. Суд також не може дійти висновку, що передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв у порушення якихось положень Конвенції».

Отже із змісту рішення Європейського Суду з прав людини у справі за заявою № 43331/12 від 3 липня 2012 року В.Н. Великоди проти України вбачається, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися уповноваженими органами Держави, тому судове рішення не може бути гарантією проти таких змін при розрахунках розміру пенсійного забезпечення у майбутньому. Подальша дія судового рішення закінчується і воно не підлягає виконанню компетентним органом Держави якщо у законодавство яке регулює правовідносини по пенсійному забезпеченню внесено відповідні зміни, які зменшують розміри соціальних виплат.

Передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений Державою, зокрема через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства.

Отже суд, враховуючи при вирішенні спору також правову позицію Європейського Суду з прав людини вважає, що у зв`язку із змінами законодавчого регулювання розміру виплат пенсійного забезпечення згідно статтей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», відповідач цілком правомірно припинив виконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010 та в подальшому за період з 23.07.2011 року по 20.11.2017 року нарахування пенсійного забезпечення проводив згідно вимог чинного законодавства.

Суд при вирішенні спору не бере до уваги зміст позову, пояснення представника позивача в судовому засіданні та відповідні докази надані позивачем, в зв`язку з тим, що вони не заперечують правомірність дій та прийнятих рішень відповідача відносно розмірів виплат пенсійного забезпечення позивачу за період з 23.07.2011 року по 20.11.2017 року.

Висновок експерта № 4/19-11.2 від 27.08.2019 року згідно якого розмір заборгованості відповідача перед позивачем за період з 13.08.2010 року по 20.11.2017 року становить 465615,88 грн., суд також не бере до уваги, так як питання стосовно правомірності застосування тих чи інших норм законодавства, тлумачення та з`ясування питань права, а також надання оцінки законності проведення процедур, регламентованих нормативно-правовими актами не відноситься до компетенції експерта-економіста.

Експерт надає висновок стосовно нарахування пенсійних виплат за період з 13.08.2010 року по 20.11.2017 року тільки розрахунково, керуючись статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в редакції Закону від 6 червня 1996 року № 230/96-ВР, про що зазначено самим експертом у своєму висновку.

Аналізуючи все в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в яких він просить визнати незаконними (протиправними) дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (РНОКПП 2138350) щодо невиконання постанови Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.11.2010 року по справі № 2-а-1377/2010; невиплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 13 серпня 2010 року-20 листопада 2017 року пенсії розміром кратним 8,75 мінімальних пенсій за віком, визначеної відповідно до частини 1 статті 28 розділу III Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; володіння належним ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) майном (пенсією) розміром 465615,88 грн., завдання ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) протягом 13 серпня 2010 року-20 листопада 2017 року матеріальної шкоди (збитків) розміром 465615,88 грн., задоволенню не підлягають, тому у позові необхідно відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають, так як позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 04 листопада 2019 року

Позивач:ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10,Хмельницький,Хмельницька область,29000 , код ЄДРПОУ - 21318350)

Головуючий суддя В.К. Блонський