Справа № 480/3319/19
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 жовтня 2019 р. Справа № 480/3319/19
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гелети С.М.
за участю секретаря судового засідання Високос Я.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича, 3-тя особа ОСОБА_2 про скасування постанов,-
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до суду із позовом до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича (далі відповідач, виконавець, ОСОБА_3 ), 3-тя особа ОСОБА_2 (далі ОСОБА_4 У ОСОБА_5 ), в якому, згідно збільшених позовних вимог, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 28.05.2019 про стягнення з боржника основної винагороди, постанову від 19.08.2019 про виправлення помилки у процесуальному документі, прийнятих у межах виконавчого провадження ВП№59230843.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач необґрунтовано прийнято постанову про стягнення з боржника основної винагороди враховуючи те, що сума виконавцем визначена невірно. Крім того, зазначає, що у спірній постанові не зазначено обов`язкових реквізитів, що передбачені законодавством. Жодних дій щодо примусового виконання судового рішення відповідачем не було здійснено. Також зазначає, що постанова від 19.08.2019 прийнята з перевищенням повноважень, оскільки не дозволяє виконавцю змінювати зміст постанов, в яких допущена описка чи арифметична помилка, натомість виконавець викладає в інших редакціях постанову від 28.05.2019 , що не передбачено законодавством..
Представник відповідача в судовому засіданні 24.10.2019, а відповідач в засіданні 10.10.2019, проти позову заперечували, зазначали, що спірні постанови прийняті у відповідності до чинного законодавства, підстав для скасування відсутні. Зазначає, що було виявлено помилку в постанові від 28.05.2019, а тому він прийняв відповідну постанову.
Третя особа у письмових поясненнях просить відмовити в задоволенні позовних вимог, зазначає, що позов подано для навмисного затягування проведення необхідних дій виконавцю у межах відкритого виконавчого провадження.
Учасники справи чи їх представники в судове засідання не з`явилися. Позивач та третя особа в заявах просили справу розглядати без їх участі. Відповідач чи його представник в судове засідання не з`явилися, в судовому засіданні 24.10.2019 представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. В зв`язку із тим, що представник відповідача не міг надати пояснення по суті спору судом було визнано явку обов`язковою відповідача, але в засідання виконавець чи його представник не з`явився.
Ухвалою від 17.09.2019 відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 10.10.2019 в задоволенні клопотання позивача про об`єднання справ № 480/3318/19 та № 480/3319/19 в одне провадження відмовлено. Ухвалою суду від 24.10.2019 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовними вимогами щодо скасування спірних постанов.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи із наступного.
Матеріалами справи підтверджується, що постановою приватного виконавця Закорко В.В. від 28.05.2019 відкрито виконавче провадження ВП№ 59230843 з виконання виконавчого листа № 583/3749/15-ц, виданого 21.02.2019 апеляційним судом Сумської області про зобов`язання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою. Пунктом 3 постанови від 28.05.2019 про відкриття виконавчого провадження визначено суму основної винагороди, яку повинно бути стягнуто з боржника, в саме 8346 грн.
В подальшому, 19.08.2019 виконавцем винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, а саме було внесено зміни до мотивувальної та резолютивної частини постанови від 28.05.2019 про стягнення основної винагороди, внесено зміни до документу «Постанова про відкриття виконавчого провадження» від 28.052019 в частині виключення пункту 3 постанови. Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів`примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.
За вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода (ч.1 ст.31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).
Згідно ч.3 ст.31 зазначеного Закону основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.
Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця затверджено постановою КМУ від 08.09.2016 №643 « Про затвердження Порядку виплати винагород державним виконавцям та їх розмірів і розміру основної винагород приватного виконавця» (далі - Порядок ).
Відповідно до пункту 19 вказаного Порядку приватний виконавець, який забезпечив у порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження, фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа, одержує основну винагороду в розмірі чотирьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа, - в розмірі вісьмох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року.
Згідно частини 7 статті 31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів`приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Матеріалами справи підтверджується, що постанова державного виконавця від 28.05.2019 не відповідає вимогам зазначеного Закону. В постанові від 28.05.2019 виконавцем не наведено розрахунок та не зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця, така інформація відсутня.
Крім того, нормативні акти, зазначені, як підстава для стягнення основної винагороди, а саме ст. 3, ч.3 ст.40, ст.45 Закону України «Про виконавче провадження» не надає право виконавцю визначити розмір основної винагороди в сумі 8346 грн. Також сума в розмірі 8346 грн. була визначена виконавцем і в п. 3 постанови від 28.05.2019 про відкриття виконавчого провадження.
Такий розмір не відповідає Порядку, оскільки сума основної винагороди повинна складати чотири розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року (1921 грн.), тобто в даному випадку 7684 грн. (4х1921 грн.).
Таким чином станом на 28.05.2019 відповідач не довів правомірність винесення постанови від 28.05.2019 щодо стягнення з боржником суми основної винагороди в розмірі 8346 грн.
Крім того, слід зазначити, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 28.05.2019, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону, є самостійними виконавчими документами, які підлягають примусовому виконанню. Слід зазначити, що спірна постанова не відповідає вимогам до виконавчого документу. Так, відсутня дата набрання постанови законної сили, не зазначено строк пред`явлення такої постанови до виконання.
Крім того суд не погоджується із правомірністю винесення постанови від 19.08.2019 про виправлення помилки у процесуальному документі.
Дійсно, виконавцю у відповідності до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» надано право з власної ініціативи виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.
Разом із тим, постановою від 19.08.2019 не виправлено граматичні чи арифметичні помилки, а взагалі змінювалася суть спірної постанови від 28.05.2019 про стягнення основної винагороди. Так, виконавець доповнював новим змістом мотивувальну частину постанови щодо підстав розрахунку основної винагороди, змінив по суті правові підстави для визначення розміру основної винагороди. Такі дії не можуть вважатися виправленням граматичної чи арифметичної помилки.
Крім того, слід зазначити, що постановою від 19.08.2019 виконавець взагалі виключає п. 3 постанови від 28.05.2019 про відкриття виконавчого провадження. В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити, на підставі якої норми Закону України «Про виконавче провадження» можливо виконавцю примати такі постанови в редакції, зазначені п. 5 постанови від 19.08.2019. Судом оголошувалася перерва для надання відповідачем пояснень щодо правових підстав прийняття такої постанови, але в судове засідання відповідач чи його представник не з`явилися, обґрунтувати яким чином виправлялася граматична чи арифметична помилка шляхом виключення пунктів постанови не пояснили.
Таким чином, відповідач постановою від 19.05.2019 виключає пункт постанови від 28.052019, яка згідно Закону України «Про виконавче провадження» повинна в обов`язковому порядку бути зазначена в постанові про відкриття виконавчого провадження, оскільки даною постановою визначається сума основної винагороди.
Пунктом 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень зазначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору. Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Частина 5 ст. 26 Закону також передбачає, що у постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Таким чином, виконавцем після прийняття постанови від 19.08.2019 виконавче провадження приведено до стану відсутності у постанові від 28.05.2019 про відкриття провадження інформації про визначення розміру основної винагороди, такий розмір виконавцем не визначено. Постанови виконавця про виправлення арифметичної помилки в постанові від 28.05.2019 про відкриття виконавчого провадження щодо розміру основної винагороди прийнято не було, в матеріалах виконавчого провадження станом на дань розгляду справи по суті прийнято не було.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, в судовому порядку підлягає скасуванню постанова від 28.05.2019 про стягнення основної вигороди, та постанова від 19.08.2019 про виправлення помилки у процесуальному документі, оскільки такі рішення приватного виконавця є таким, що винесені з порушенням норм чинного законодавства, не у спосіб та не в порядку, які встановлені Законом України «Про виконавче провадження», Інструкції та Порядку, а тому підлягають скасуванню..
Посилання позивача на ті обставини, що виконавець не мав право виносити постанову про стягнення основної винагороди 28.05.2019 не можуть бути визнані обґрунтованими, враховуючи те, що таке право надано виконавцю у відповідності до Закону , про що зазначено вище. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином підстави для невинесення постанови про стягнення основної винагороди у випадку закінчення провадження та виконання судового рішення боржником не до відкриття виконавчого провадження 28.05.2019 є наслідком для винесення постанови про стягнення основної винагороди.
Щодо клопотання позивача про винесення окремої ухвали, суд відмовляє в задоволенні, з огляду на те, що позовні вимоги задоволені, а для постановлення окремої ухвали необхідним є встановлення під час розгляду справи порушення закону, якщо такі порушення не усуваються судовим рішенням по суті спору, і є правом суду, а не його обов`язком.
Враховуючи задоволення позовних вимог позивачу підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача сума судового збору, сплачена при звернені до суду в розмірі 1536,80 грн.
Керуючись ст. ст. 86, 94, 98, 158-163, 167, 186, 254 КАС України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича, 3-тя особа ОСОБА_2 про скасування постанов задовольнити.
Визнати протиправними та скасувати постанови приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича від 28.05.2019 про стягнення основної винагороди, від 19.08.2019 про виправлення помилки у процесуальному документі, прийнятих у межах виконавчого провадження ВП№59230843.
Стягнути з приватного виконавця виконавчого округу Сумської області Закорко Вадима Вікторовича ( м.Суми, пров.Пляжний,3) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,і.к. НОМЕР_1 ) суму судового збору в розмірі 1536,80 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 31.10.2019

Суддя С.М. Гелета