Справа № 404/1929/19 (2-а/404/100/19)
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-10-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

17 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № 404/1929/19 (2-а/404/100/19)

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дурасової Ю.В.,

суддів: Баранник Н.П., Божко Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області Равчак Ельвіри Олегівни

на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2019 (головуючий суддя Іванова Н.Ю., повний текст складено 31.07.2019)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Інспектора БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області Равчак Ельвіри Олегівни, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області Равчак Ельвіри Олегівни, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Полтавській області про скасування постанови серії ЕАВ № 966080 від 05.03.2019 року .

Позов обґрунтовано тим, що згідно постанови 05.03.2019 року він керуючи транспортним засобом Ford Ranger, державний номерний знак НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі М-22 Полтава-Олександрія с. Підгорівка нібито рухався зі швидкістю 80 км/год., чим перевищив встановлену швидкість в населеному пункті на 30 км., чим порушив п. 12.4 ПДР України, подію зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості «Трукам» № 000693. Проте з оскаржуваної постанови не вбачається, на підставі яких доказів встановлено його винуватість у вчиненні правопорушення. В постанові лише вказано назву приладу, яким вимірювалась швидкість руху, однак без жодних вказівок на те: в якому режимі цей прилад працював; про допуск приладу вимірювальної техніки до застосування в Україні; повірку; похибку при вимірюваннях; та не вказано сертифікат відповідності, що робить вимірювання, даним приладом незаконними у відповідності до Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2019 позов задоволено.

Скасовано постанову серія ЕАВ № 966080 від 05.03.2019 року Інспектора БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 255 грн. за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрито провадження по справі.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що відеозапис та фотознімок доданий до відзиву відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова серії ЕАВ № 966080 від 05.03.2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в графі постанови «до постанови додаються» не містить посилань ні на відеозапис, ні на фотознімок, а тому суд дійшов до висновку про відсутність належних доказів вчинення позивачем правопорушення, встановленого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та винести нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує на те, що правопорушення зафіксоване на сертифікований пристрій TruCam і достовірність інформації про адміністративне правопорушення може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено, 05.03.2019 року інспектором БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області Равчак Ельвірою Олегівною складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ № 966080, в якій зазначено, що 05.03.2019 року о 16:28 год. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Ford Ranger, державний номерний знак НОМЕР_1 , на 74 км. автодороги М-22 Полтава-Олександрія с. Підгорівка, перевищив встановлену швидкість в населеному пункті на 30 км., чим порушив п. 12.4 ПДР України. Подію зафіксовано на лазерний вимірювач швидкості TRUCAM (а.с. 4).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що суд першої інстанції до даних правовідносин правильно застосував норми КУПАП, Закону України про «Національну поліцію», норми Правил дорожнього руху України.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

При цьому, порушення зазначених меж суб`єктом владних повноважень, тягнуть, як наслідок, визнання протиправними дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем винесено щодо позивача постанову про адміністративне правопорушення за ст. 121 ч. 1 КУпАП від 05.03.2019 року серії ЕАВ № 966080, а саме накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за порушення водієм п. 12.4. ПДР.

Я доказ вчиненого правопорушення до матеріалів справи надано диск з відеозаписами та фото (а.с. 21).

Так, досліджуючи вказаний диск, судом апеляційної інстанції встановлено, що він містить:

1. відеозапис з пристрою TruCam на якому зафіксовано, що автомобіль білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_1 здійснює обгін вантажного автомобілю, рухаючись зі швидкістю 80км/г, подія зафіксована 05.03.2019 о 16.17.35 (відеозапис також містить з стоп-кадр: автомобіль білого кольору з н/з АА9976РХ).

Досліджуючи даний відеозапис встановлено, що пристрій TruCam, яким зафіксовано подію, зазначений в постанові про притягнення особи до відповідальності, отже такий відеозапис можна визнати належним доказом. Водночас, досліджуючи даний доказ, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до висновку, що за допомогою даного доказу не можливо встановити у якій місцевості здійснена дана подія, на якій ділянці дороги, чи передбачає дана ділянка дороги обмеження швидкості руху, та яке саме обмеження швидкості руху передбачає дана ділянка дороги. Отже даний відеозапис, здійснений за допомогою пристрою TruCam, не спростовує сумнівів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

2. відеозапис, знятий за допомогою боді-камери, на якому відображено, що спілкування водія з поліцейським.

Досліджуючи відеозапис, знятий за допомогою боді-камери встановлено, що цей технічний засіб не зазначений в постанові про притягнення особи до відповідальності, отже такий відеозапис не можна визнати належним доказом, оскільки в силу ст. 283 КУПАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

3. фото, на якому зображена дорога з зазначенням населеного пункту «Підгорівка».

4. фото, на якому зображено знак про відео фіксацію.

Досліджуючи вказані фото встановлено, що вони не відображають ані дату, ані час, ані технічний засіб, яким здійснено фотографування. При цьому, технічний засіб, яким здійснено фотографування об`єктів, не зазначений в постанові про притягнення особи до відповідальності, отже такі фото не можна визнати належним доказом, оскільки в силу ст. 283 КУПАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже вищезазначене надає підстави для висновку, що матеріали справи не містять належних доказів, що підтверджують вчинення позивачем правопорушення.

В силу ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що оскільки законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, то з урахуванням принципів і загальних засад КУпАП, практики Європейського Суду по правах людини, передбачається принцип презумпції невинуватості особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що зміст постанови про накладення адміністративного стягнення має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Зокрема, в силу ст. 283 КУПАП України, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім визначених частиною 2 статті 283 КУпАП, зокрема, повинна містити відомості щодо технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис.

Однак, посилання в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності на здійснення фіксації за допомогою пристрою TruCam, не надає можливості встановити у якій місцевості здійснена дана подія, на якій ділянці дороги, чи передбачає дана ділянка дороги обмеження швидкості руху, та яке саме обмеження швидкості руху передбачає дана ділянка дороги. Отже даний відеозапис, здійснений за допомогою пристрою TruCam, не надає можливості встановити правопорушення; при цьому, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилання на інші відеоприлади/технічні засоби, за допомогою яких вчинено відеозапис та фото, що унеможливлює визначити відеозапис та фото як належний доказ.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, колегія суддів апеляційної інстанції критично ставиться до вказаного відеозапису, як до доказу, з огляду на те, що такий відеозапис не є додатком постанови про адміністративне правопорушення (не зазначено в постанові про накладення адміністративного стягнення технічний засіб, яким вчинено відеофіксацію), отже, така відеофіксація не може підтверджувати безпосередньо факту вчинення правопорушення.

Не зазначення в постанові про накладення адміністративного стягнення технічного засобу, яким здійснено відеозапис, є порушенням приписів статті 283 КУпАП, оскільки частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті повинна містити відомості, зокрема, про технічний запис, яким здійснено фото або відеозапис.

Отже, можна дійти висновку, що суб`єкт владних повноважень діяв не у відповідності до норм КУПАП.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

При цьому частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів апеляційного суду враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

Натомість, долучений до матеріалів справи відеозапис не може вважатись належними та допустимими доказом, тому залишається сумнів та недоведеність щодо вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Оскільки не доведена вина особи на яку накладено адміністративне стягнення, то в силу принципу «поза розумним сумнівом» відповідач не довів правомірності своїх дій та рішень.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою яка може бути зацікавленою, отже підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку колегії суддів апеляційної інстанції ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів надання доказів відповідачем щодо вчинення правопорушення відповідачем.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Отже, суб`єктом владних повноважень не підтверджено факту вчинення позивачем правопорушення. Враховуючи, що обов`язок доказування в даній справі покладено саме на відповідача, суд апеляційної інстанції приходить до висновку щодо недоведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції рішенням суду права, свободи та інтереси позивача захищені, а права та інтереси відповідача не порушені.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

З огляду на характер спірних правовідносин, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора БПП у м. Кременчук УПП в Полтавській області Равчак Ельвіри Олегівни на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2019 залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31.07.2019 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю. В. Дурасова

суддя Н.П. Баранник

суддя Л.А. Божко