Справа № 815/664/18
Суддя: Семенюк Г.В.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 815/664/18

Категорія: 111010000Головуючий у суді І інстанції: Бойко О.Я. час і місце ухвалення: 15:13:30, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Семенюка Г.В.

суддів: Федусика А.Г. , Шляхтицького О.І.

при секретаріВишневській А.В.

за участю сторін:
Пред-к позивачаМирончак А.П. (адвокат, ордер)
ГУ ДФС Аветюк С.В. (довіреність)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні П`ятого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІСМАН СТРОЙ" до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 12.12.2017 р, -

встановиВ:

Позивач, звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому просив: - визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2017 року № , № , № , прийнятих виконуючим обов`язки начальника ГУ ДФС в Одеській області М. А . Білоус, мотивуючи його тим, що у ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" наявні усі необхідні документи, що підтверджують реальність операції, а саме за результатами виконаних робіт мало місце оформлення актів виконаних робіт за підписом представника Виконавця, а також накладні на відпуск товарів позивачу.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 12 грудня 2017 року № , № , № , прийнятих виконуючим обов`язки начальника ГУ ДФС в Одеській області М.А. Білоус.

Не погодившись з Рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДФС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати Рішення суду та прийняти нову постанову, якою у задоволенні вимог позивача відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував, що висновки у акті перевірки здійсненні вірно та прийняті податкові повідомлення - рішення не належать до скасування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав:

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань види діяльності ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" : 49.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у., 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 71.11 Діяльність у сфері архітектури, 71.12. Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель, 42.21 Будівництво трубопроводів (т.1 а.с.29-34).

Відповідач провів документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" податкового законодавства, за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, валютного - за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року".

За результатами перевірки відповідач склав акт від 17.11.2017р. №1652/15-32-14-07/3872290 (т.1 а.с.54-134), в якому зафіксував наступні порушення :

- п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 2132525 грн.;

- п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1, 200.2 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 2 255 208 грн.;

- п.200.4 ст.200 ПК України, в результаті чого встановлено завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду на загальну суму 80205 грн.;

- пп.176.2 ст.176 п.119.2 ст.119 ПК України та Наказу ДПА України №1020 від 24.12.2010 р. "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку, і сум утриманого з них податку та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків і сум утриманого з них податку, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2011 р. №46/18784 розрахунки №1-ДФ не вказано доходи виплачені на користь фізичних осіб - підприємців за ознакою доходу " 157".

На підставі акту перевірки відповідач прийняв податкові повідомлення - рішення:

- № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 2 551 538, 00 грн. (т.1 а.с.49);

- № , яким збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість у розмірі 2 819 010,00 грн. (т.1 а.с.50);

- № , яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 80 205, 00 грн. (а.с.51).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту, а тому податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

П`ятий апеляційний адміністративний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне:

Статтею 62 Податкового кодексу України ( далі - ПК України) передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності органів державної податкової служби; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з підпунктом 134.1.1 пункту 134.1. статті 134 ПК України, об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України доходом з джерелом їх походження з України є - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді:

а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України;

б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів;

в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів;

г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України;

ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України;

д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо);

е) спадщини, подарунків, виграшів, призів;

є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору;

ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Згідно з п.5 Наказу Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290 Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід": "дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена".

Відповідно до п.7 Наказу Міністерства фінансів України від 29.11.1999 року №290 Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід": чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

Підпунктом 14.1.182 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що податковим кредитом є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно розділу V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, в тому числі, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Як передбачено пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

У відповідності до пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відтак, згідно вимог ПК України, який регулює, зокрема, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, підставою, що позбавляє платника податків права на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту, є не підтвердження його податковими накладними, або підтвердження податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 ПК України.

Відповідно до п.44.2 ст.42 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з вимогами п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат не підтвердженні відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Так, в розумінні статті 1 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Аналіз цієї норми дає підстави вважати, що первинний документ згідно з цим визначенням містить дві обов`язкові ознаки: він має містити відомості про господарську операцію і підтверджувати її реальне (фактичне) здійснення.

Господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства(ст. 1 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні").

Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.

За змістом частин першої-другої статті 9 Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством.

Щодо твердження відповідача, що договори укладені між позивачем та його контрагентами були спрямовані на якісне та своєчасне виконання зобов`язань перед замовником ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ", а лише для збільшення витрат за період 2014 р. по 2016 р.на суму 2 132 525, 00 грн. та податкового кредиту, що в порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України № 2755-VI від 02.12.2010 (із змінами та доповненнями), п.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", згідно якому "фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірювач, базуються на даних бухгалтерського обліку", п.6, 7, 9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 16 "Витрати" затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 (із змінами та доповненнями), п.9 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку № 9 "Запаси", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20 жовтня 1999 N 246 (із змінами та доповненнями), ТОВ "ЧОРНОМОРБУДЕНЕРГОСЕРВІС" безпідставно занижено податок на прибуток, що відображено у податковій декларації з податку на прибуток 2016 року, на суму 1 314 365 грн., суд встановив наступне.

Відносно операцій, які мали місце до 01.01.2015р. то в такому разі слід відзначити, що згідно з п.138.5 ПК України, у чинній на той час редакції, відзначено, що "інші витрати визнаються витратами того звітного періоду, в якому вони були здійснені, згідно з правилами ведення бухгалтерського обліку". Тобто, згідно з наведеними вище положеннями абз.2 п.7 П(С)БО 16.

Згідно з п.139.1 ст.139 та п.138.3 ст.138 ПК України, у редакції, що діяла до 01.01.2015 р., серед перелічених витрат, що не включаються до витрат, які враховуються при оподаткуванні, не наведені витрати на матеріали, послуги (в даному випадку придбання канцелярських товарів у ТОВ "ДВА СЛОНА", транспортні послуги придбані у ТОВ "ЛЕГІТАЙМ - ГРІН", придбання товарів у ТОВ "САЛЕМ ТОРГ",) для виконання підрядних робіт та підтримання господарської діяльності Позивача. Відтак, наведені витрати можуть бути віднесені до складу витрат, що враховуються при оподаткуванні податком на прибуток.

Зокрема, відповідно до п.140.5 ст. 140 ПК України "установлення додаткових обмежень щодо складу витрат платника податку, крім тих, що зазначені в цьому розділі [а саме в п.138.3 ст.138 та п.139.1 ст.139 ПК України, які визначаю вичерпний перелік витрати, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку], не дозволяється". При цьому, вичерпний перелік витрат, що не відносяться до складу валових, наведено у ст.139 ПК України.

Інші положення Податкового кодексу України також не містять прямої норми, яка б обмежувала витрати, що мають бути враховані у складі валових витрат.

Наведеної точки зору також дотримується і Вищий адміністративний суд України, згідно постанови від 11.03.2009 р. у справі № К-17808/08 якого "згідно п. 5.11 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств" заборонено встановлювати додаткові обмеження по віднесенню витрат до складу валових витрат, а перелік витрат, що не включаються до складу валових витрат визначені у п. 5.3 ст. 5 цього Закону. На думку судової колегії, витрати позивача на послуги (роботи) отриманні від своїх контрагентів не відносяться до тих витрат, які не підлягають включенню до складу валових витрат відповідно до підпункту 5.3 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств". Таким чином, на думку Вищого адміністративного суду України, судом апеляційної інстанції невірно розтлумачено положення пп. 5.1 ст. 5 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств", відповідно до якого до складу валових витрат включаються суми будь-яких витрат, сплачених у зв`язку з підготовкою, організацією та веденням виробництва [такими витратами в даному випадку такими витратами є витрачання матеріалів на проведення підрядних робіт відповідно до ч.2 ст.840 ЦК України], оскільки чинним законодавством чітко визначено, що до складу валових витрат включаються не тільки витрати, від яких очікується отримання доходу, а і витрати, які пов`язані з підготовкою, організацією та веденням виробництва, тобто витрати на господарські операції, які не пов`язані з отриманням доходу".

Суд пешої інстанції встановив, що у позивача наявні усі необхідні документи, що підтверджують реальність операції, а саме за результатами виконаних робіт мало місце оформлення актів виконаних робіт за підписом представника Виконавця, а також накладні на відпуск товарів для Позивачу.

Відповідно до п.139.1.9. п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат "витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку". При цьому, правила ведення бухгалтерського обліку на нарахування податку, незважаючи на твердження в акті про те, що до перевірки не усіх необхідних бухгалтерських документів, а саме первинних документів з контрагентами Позивача, ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" в запереченнях до Акту від 17.11.2017р. №1652/15-32-14-07/3872290 повторно надав представникам відповідача всі первинні документи по підприємствам-контрагентам, по яким ніби вони були відсутні.

Також, чинне законодавство України, починаючи з 01.01.2015 р. не передбачає можливість віднесення до складу витрат при визначенні бази оподаткування податком на прибуток у їх взаємозв`язку із безпосередньою пов`язаністю із господарською діяльністю.

Відповідно до п/п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України "об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу".

Згідно з ч.2 ст.3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" "бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, гуртуються на даних бухгалтерського обліку".

При цьому, відповідно до п.5 та п.6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. №318 (далі - "П(С)БО 16")"витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань [в даному випадку зобов`язань щодо сплати послуг по залученню вантажопотоку]. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства [в даному випадку зобов`язань щодо сплати за послуги з залучення вантажопотоку] (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені".

Положеннями п.9 П(С)БО 16 визначений вичерпний перелік витрат підприємства, що не визнаються витратами, до яких не віднесено витрати з субпідрядних робіт, як витрати підприємства, що не визнаються витратами в бухгалтерському обліку. Зокрема, наведеним п.9 П(С)БО 16 встановлено, що "не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: 9.1. Платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; 9.2. Попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; 9.3. Погашення одержаних позик; 9.4. Інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту) [такого не має місця оскільки за ознаками наведеними в п.6 П(С)БО 16 при отримані субпідрядних робіт має місце зменшення активів підприємства, а відтак має місце й виникнення витрат за п.6 П(С)БО 16]; 9.5. Витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; 9.6. Балансова вартість валюти".

При цьому, у разі збільшення зобов`язань Позивача на суму вартості робіт з підряду, у його контрагентів здійснюється збільшення активів на суму вартості робіт з виконання будівельних робіт, таким чином, державний бюджет в любому випадку отримує податок на прибуток з вартості будівельних робіт.

Отже, за наведеною нормою п.9 П(С)БО 16 не можуть відносить до витрат, витрати що наведені в підпунктах п.9 П(С)БО, а особливо ті витрати, що не відповідають ознакам, наведеним в п.6 П(С)БО. З цього слідує, що витратами підприємства в бухгалтерському обліку можуть бути визнані витрати з залучення субпідрядних будівельних робіт, оскільки має місце зменшення активів підприємства ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ".

Відповідно до абз.2 п.7 П(С)БО 16 "витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені". Відтак, навіть у разі якщо має місце не пов`язаності з господарською діяльністю, то в такому разі, підприємство відповідно до наведеного положення в абз.2 п.7 П(С)БО 16 вправі відносини до витрат в бухгалтерському обліку витрати з субпідрядних робіт на будівництво.

Щодо твердження апелянта про те, що: "з аналізу податкових накладних зареєстрованих в ЄДРПН по ланцюгу постачання залучення до виконання робіт/послуг субпідрядників не встановлено. Таким чином, договори підряду між підприємствами не були спрямовані на якісне та своєчасне виконання зобов`язань перед замовником ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ", а лише для збільшення податкового кредиту", колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 83 ПК України для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

Відповідно до положень п.71.1. ст. 71 ПК України інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності державної податкової служби - це комплекс заходів зі збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання органами державної податкової служби покладених на них функцій та завдань питання збору податкової інформації визначає ст. 72 ПК України.

Органи державної податкової служби мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом),необхідної для виконання покладених на органи державної податкової служби функцій, завдань, та її документального підтвердження(п.73.3. ст.73 ПКУ).

Таким чином, суд зазначає, що перелік податкової інформації повинен мати документальний характер, є вичерпний і встановлюється законом, зокрема статтями 72 і 83 ПК України. Поряд з цим, інформація повинна збиратися в порядку, встановленому законом, зокрема ст.ст. 72, 73 ПК України.

Враховуючи вищенаведене, будь-які посилання на так звану податкову інформацію від інших податкових органів, за відсутності інших належних доказів, є не обґрунтованими, оскільки: - по-перше, відомості, на яких базуються висновки податкової служби, не є податковою інформацією, адже не віднесені до такої законом (статтями 72, 83 ПК України), зокрема, довідка/акт/лист ДПІ, а з огляду на ст.74 КАС України, є недопустимим доказом; - по-друге, податковим органом не доведено дотримання процедури збору податкової інформації згідно положень ст.ст. 72, 73 ПК України, що унеможливлює належне прийняття судом до уваги останніх.

Також, відповідно до п.5 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 20.08.2015р. №727 "факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи [а не на так звану податкову інформацію], пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів".

Отже, свої висновки податковий орган робить щодо так званого "не підтвердження факту" отримання робіт підрядниками виключно з так званої "податкової інформації" не здійснюючи її перевірки, аналізу наданої первинної документації ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ". Тобто, не має місця проведення з боку Відповідача самостійної перевірки господарської операції, а лише посилання на так звану податкову інформацію, що не має юридичної значимості, про що було зазначено вище.

Крім того, відповідно до абз.5 п.86.7 ст.86 ПК України "контролюючим та іншим державним органам забороняється використовувати акт перевірки як підставу для висновків стосовно взаємовідносин платника податків з його контрагентами, якщо за результатами складення акта перевірки податкове повідомлення-рішення не надіслано (не вручено) платнику податків або воно вважається відкликаним відповідно до статті 60 цього Кодексу".

З урахуванням вищенаведеного, приймаючи до уваги повне виконання ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" своїх обов`язків із декларування ПДВ та реальність здійснюваних господарських операцій (підтверджується не лише належним чином оформленими первинними документами, а й документами щодо виконання контрагентами ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" на його замовлення робіт, отримання "покупцями" позивача робіт у повному обсязі, як на тому наголошують самі податківці в акті), не може нести відповідальність (в даному випадку збільшення суми грошового зобов`язання) за дії чи то бездіяльність буд-яких інших осіб рівно як і інший суб`єкт господарювання (принцип персональної відповідальності), перш за все з огляду на те, що чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Так, податковий орган робить висновки в акті перевірки щодо сумнівності здійснення господарських операцій між ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" та його підрядниками, постачальниками на підставі даних інформаційно-аналітичної системи "Податковий блок" ДФС України по дослідженню ланцюга постачання зазначених контрагентів та всі порушення стосуються саме діяльності контрагентів ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ"та їх взаємовідносин з іншими контрагентами, в тому числі, щодо неможливості виконання відповідних робіт чи то відсутності придбаного товару по ланцюгу , тощо. В свою чергу слід зазначити, що відповідно до листа Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. № 742/11/13-11 "оцінюватися при дослідженні факту здійснення господарської операції повинні відносини безпосередньо між учасниками тієї операції, на підставі якої сформовані дані податкового обліку [тобто в даному випадку між ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" та постачальниками робіт, товарів]. Не є обов`язковою передумовою для визначення контролюючими органами грошових зобов`язань визнання недійсними (у тому числі нікчемними) правочинів, які укладалися за ланцюгом між попередніми посередниками, через ланцюг яких декларувався рух товарів чи послуг, нібито придбаних останнім у такому ланцюгу платником податку. При цьому відносини між учасниками попередніх ланцюгів постачань товарів та послуг не мають безпосереднього впливу на дослідження факту реальності господарської операції, вчиненої між останнім у ланцюгу постачань платником податків та його безпосереднім контрагентом".

У постановах Верховного Суду України від 09.09.2008 р. у справі № 21-500во08 та від 01.06.2010 р. у справі № 21-573во10 Судова палата в адміністративних справах Верховного Суду України дійшла висновку, що якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

При цьому, податковий орган не є органом, що вповноважений визначити, які саме виробничі потужності необхідні для здійснення того чи іншого виду господарської діяльності. Також, податковим органом не було враховано й те, що для здійснення виконання робіт не є необхідним й наявність тих же складських приміщень, оскільки поставка товару могла бути здійснена за умов, коли постачальник ТОВ "ЧОРНОМОРБУДЕНЕРГОСЕРВІС" придбаває товару у іншого контрагента та поставляє його після цього безпосередньо нашому підприємству, чи то наявність трудового ресурсу, оскільки "постачальник" робіт може наймати трудові ресурси на підставі цивільних угод з третіми особами.

Також, не можуть враховуватись і твердження апелянта про те, що згідно з даними Єдиного реєстру податкових накладних (далі - "ЄРПН") не встановлений начебто факт купівлі поставлених ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" товарів/робіт контрагентами (ТОВ "МАРО-МАКС", ТОВ "БУД ІНТЕРНАЦІОНАЛЬ ГРУП", ТОВ "ГРІН БУД ЛАЙН", ТОВ "ЛОТИАНА", ТОВ "ПРОМ СТРОЙ СЕРВІС", ТОВ "САНТОРИН-МК", ТОВ "СОЮЗ-ПРАЙД", ТОВ "АЛЬПІНКА", ТОВ "БРАНДМАУЕР", ТОВ "ЕЛЕКТРОЛЮКС", ТОВ "ЛЕГОБУД", ТОВ "СКІНТАЙ", ПП "ФЕБРУС", ТОВ "ЛЕГІТАЙМ - ГРІН", ТОВ "ДВА СЛОНА", ТОВ "ЛЕГІТАЙМ - ГРІН") позивача, оскільки така відсутність даних в ЄРПН може бути зумовлена тим, що дані постачальники купували товари, поставлені ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ", у контрагентів, що не є платниками ПДВ, у зв`язку з чим й інформація про поставку товарів може бути відсутня в ЄРПН. При цьому, мав місце аналіз виключно за даними реєстру податкових накладних, без взяття до уваги можливість придбання товару у осіб, що не є платниками ПДВ. Також аналіз базувався на ідентичних періодах, що не дає можливість визначити придбання товарів по минулим періодам.

В той же час, висновки податкового органу, що ґрунтуються на тому, що за даними лише ЄРПН без взяття до уваги можливість придбання товару/робіт у не платників ПДВ, є лише припущеннями, що не основані на аналізі лише деяких обставин, які в повній мірі не можуть відображати яким саме чином постачальники ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" придбавали надані роботи. Крім того, відповідно до ч.3 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України "обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні".

Крім того, слід зазначити, що для придбання товарів чинне законодавство України, в тому числі й податкове, не передбачає обов`язок покупця здійснювати перевірку, яким чином поставлений товар опинився у постачальника. Так само, як і відсутній обов`язок щодо перевірки наявності у постачальника транспортних засобів та складських приміщень, оскільки визначальною обставиною для формування вартості основних засобів з подальшою їх амортизацію та для віднесення сплаченого ПДВ до складу податкового кредиту, має місце саме факт поставки, а не фінансово-господарський стан постачальників товару.

Згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.12.2010 р. у справі № 22232/10 зазначив, що "покупець не може нести відповідальність як за несплату податків продавцями так і за можливу недостовірність відомостей про них. При цьому, податковий орган позбавлений права самостійно визнавати договори недійсними з підстав недотримання під час їх укладення вимог, що встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203".

Отже, якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Отже, укладання договору між ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" з контрагентами відповідно до пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України відповідає поняттю господарська діяльність, а саме: діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Таким чином, уклавши договори зі своїми контрагентами про надання будівельних робіт ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" спромігся збільшити свій дохід.

Крім того, доказом виконання робіт між ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" зі своїми контрагентами (субпідрядними організаціями) слугує і самі виводи зазначенні в акті перевірки:

Так відповідно до акту перевірки:

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ", уклало договори підряду від 25.07.2016 р. №НР -11/08/16 та від 19.08.2016 №НР - 19/08/16, від 20.07.2016 №28_11/08, від 18.08.2016 №18/08/16 щодо виконання робіт з капітального ремонту з ТОВ "МАРО-МАКС" за адресою: с. Петрівка Комінтернівського р-ну Одеської області;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 20.09.2016 №34, від 17.10.2016 №17/10/16, від 20.10.2016 №20/10/16 щодо виконання робіт з капітального ремонту з ТОВ "БУД ФІНАНС КОМПАНІ" за адресами: ремонт СБК Шомполівської СР в Старі Шомполи, капітальний ремонт будинок культури в с. Курисове Лиманського району, поточний ремонт СБК Шомполівської СР в Старі Шомполи;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 07.11.2016 №7/11/16, від 11.11.2016 №11/11/16 щодо виконання робіт з капітального ремонту з ТОВ "БУД ІНТЕРНАЦІОНАЛЬ ГРУП" за адресами: кап. ремонт водогону в с. Красносілка Лиманського району, капітальний ремонт будівлі №2 Лиманського району смт. Доброслав;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 08.12.2016 №8/12/16 від 16.12.2016 №16, від 30.11.2016 №30/11, від 08.12.2016 №8/12/16, від 16.12.2016 №16 щодо виконання робіт з капітального ремонту з ТОВ "ГРІН БУД ЛАЙН" за адресою: ремонт СБК Шомполівської СР в Старі Шомполи, реконструкція адміністративно-побутового корпусу ЗОШ І-ІІ ступ дитячий садок, капітальний ремонт приміщення освіти РДА пр. 40-річчя Визволення, №6;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 22.06.2016 №22-2/06/16 щодо виконання робіт з капітального ремонту з ТОВ "ЛОТИАНА" за адресою: Капітальний ремонт водогону с. Красносілка;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 05.12.2016 №5/10, від 07.12.2016 №07/12, від 09.12.2016 №09/12, від 12.12.2016 №12/12/2016, від 15.12.2016 №15/12, від 08.12.2016 №08/12/16, від 20.12.2016 №7/11/16 щодо виконання робіт з капітального ремонту, з ТОВ "ПРОМ СТРОЙ СЕРВІС" за адресою: капітальний ремонт будинку культури в с. Курисове Лиманського району, капітальний ремонт буд. №2 Лиманського району смт. Доброслав, капітальний ремонт відділу неврології, поточний ремонт СБК Шомполівської СР в Старі Шомполи,поточний ремонт ДНЗ Джерельце с. Курісове, поточний ремонт ганку адмін. буд. Курісівської СР, реконструкція каналізаційного напірного колектору м. Южне;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 29.07.2016 №26-1/07/16 щодо виконання робіт з капітального ремонту з ТОВ "САНТОРИН-МК" за адресою: Одеська область, смт.Комінтернівське, пр. 40-річчя Визволення, №6;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 02.12.2016 №2/12, від 05.12.2016 №5/12, від 09.12.2016 №19/12 щодо виконання робіт з капітального та поточного ремонту з ТОВ "СОЮЗ-ПРАЙД" за адресою: капітальний ремонт приміщення освіти РДА пр. 40-річчя Визволення, №6, поточний ремонт спортзалу ДЮСШ;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договір підряду від 09.11.2015 №9/11 щодо виконання робіт з поточного ремонту з ТОВ "АЛЬПІНКА" за адресою: Поточний ремонт будівлі №70 в ГП військове містечко №17;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договір підряду від 01.09.2015 №01/09 щодо виконання робіт з поточного ремонту з ТОВ "БРАНДМАУЕР" за адресою: Поточний ремонт будівлі №70 в ГП військового містечка №17;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 30.06.2015 №30/06, від 27.07.2015 № 27/07, від 01.06.2016 № 01/06 щодо виконання робіт з поточного ремонту з ТОВ "ЕЛЕКТРОЛЮКС" за адресою: Поточний ремонт будівлі №70 в ГП військового містечка № 17;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 07.10.2015 №1 щодо реконструкції каналізації напірного колектору з ТОВ "ЛЕГОБУД" за адресою: м.Южний;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договір підряду від 12.12.2015 № 12/12 щодо реконструкції каналізації напірного колектору з ТОВ "СКІНТАЙ" за адресою: м. Южний;

- ТОВ "ТАЛІСМАН СТРОЙ" уклало договори підряду від 02.11.2015 №2/11, від 02.11.2015 № 4-Т щодо поточного ремонту будівлі з ПП "ФЕБРУС" за адресою: поточний ремонт будівлі № 70 в ГП військового містечка № 17.

При цьому, під час проведення перевірки, податківцями не виявлено порушень до порядку оформлення первинної документації між Позивачем та зазначеними контрагентами.

Апелянт також наголошував на тому, що у одного із контрагентів, а саме ТОВ «Буд Інтернаціональ Груп» є вирок про притягення власника до кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 27, ч. ст. 205 КК України.

Однак, вказаний вирок був винесений на підставі угоди про визнання винуватості від 29.08.2018 року, укладену між прокурором та обвинуваченою особою, яка була затверджена відповідним вироком.

Слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі № 826/3498/15, факт наявності вироків, ухвалених на підставі угод у кримінальному провадженні не дає підстав для автоматичного висновку про нереальністьгосподарських операцій, внаслідок чого існуєнагальна потреба перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення та здійснювати комплексне дослідження всіх складових господарських операцій, враховуючи обставини, встановлені у вирока-х, які набрали законної сили.

А тому, колегія суддів приходить висновку, що вирок, ухвалений на підставі угод у кримінальному провадженні, має іншу «доказову силу» та не може бути автоматично перенесений для вирішення податкового спору.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС в Одеській області, - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 червня 2018 року по справі № 815/664/18, - залишити без змін.

Стягнути до Державного бюджету (стягувачем є Державна судова адміністрація, отримувач коштів УДКСУ у м. Одесі Одеської області / Приморський р-н./ 22030101, , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, рахунок UA6081007, код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір в розмірі 122 641, 95 (сто двадцять дві тисячі шістсот сорок одну) грн. 95 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено - 30 жовтня 2019 року.

Головуючий суддя Семенюк Г.В.
Судді Федусик А.Г. Шляхтицький О.І.