Справа № 560/1922/19
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1922/19

Головуючий у 1-й інстанції: Матущак В.В.

Суддя-доповідач: Мацький Є.М.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Мацького Є.М.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

за участю:

секретаря судового засідання: Шпикуляк Ю.В.,

представника відповідача: Ковальчук Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року (рішення прийнято у м. Хмельницькій, повний текст рішення складено 02.09.2019, час його прийняття не зазначено) у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

1. У червні 2019 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила скасувати постанову про накладення штрафу №22/204 від 05.06.2019.

2. У обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що посадовими особами Хмельницького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 з метою здійснення контролю щодо дотримання роботодавцем норм законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 15.05.2019 №0301/22-01-13-03/ НОМЕР_1 , яким зафіксовано порушення, що виявилося у використанні праці одного найманого працівника без належного оформлення трудових правовідносин. Управління Держпраці у Хмельницькій області, розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області відповідно до постанови 22/204 наклало на позивача штраф у розмірі 125190,00 грн. Позивач не погодилась із наведеними в оскаржуваній постанові відповідача висновками про порушення законодавства про працю, які ґрунтуються на актах ГУ ДФС в Хмельницькій області, та вважає, що постанова є актом індивідуальної дії, яка не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню, оскільки у постанові №22/204 жодним чином не відображено той факт, що порушення позивачем законодавства про працю було виявлене працівниками ГУ ДФС в Хмельницькій області ще в березні 2019, тобто під час проведення фактичної перевірки позивача в період з 19.03.2019 по 28.03.2019, та зафіксоване в акті фактичної перевірки від 29.03.2019 №001/22-01-58-06/. Вважає, що проведення фактичної перевірки за період з 19.03.2019 по 28.03.2019 працівниками Хмельницького управління ГУ ДФС у Хмельницькій області на підставі наказу №626 від 15.03.2019 відбувалося за відсутності підстав для такої перевірки, а саме: наявності та/або отримання в установленому порядку інформації щодо використання позивачем праці найманої особи без укладення трудового договору. Крім того, проведення такої перевірки з метою контролю за дотриманням законодавства про працю позивачем з боку ДФС України фактично є прямим втручанням у сферу компетенції Державної служби України з питань праці в частині її функцій з приводу нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. Враховуючи викладене, просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

3. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27.08.2019 у задоволенні позову відмовлено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ДОВОДІВ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

4. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, у зв`язку з чим, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

5. Скаржник зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 визнано нечинною в повному обсязі постанову Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295 «Про деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», тому і зміни, які внесені постановою № 295 до постанови КМУ від 17.07.2013 № 509 в частині того, що штрафи можуть бути накладені на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю, також є нечинними, і станом на 05 червня 2019 року, тобто на день розгляду справи про накладення штрафу, відповідач був позбавлений владних повноважень щодо винесення постанови №22/204 про накладення штрафу на підставі акту документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлено порушення законодавства про працю, оскільки реалізовував владні повноваження на основі нормативно-правового акту, який на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 на момент винесення постанови втратив чинність.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

6. Судом першої інстанції встановлено, що на підставі наказу заступника начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області від 15.03.2019 №626 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 )" у період з 19.03.2019 по 28.03.2019 посадовими особами Головного управління ДФС у Хмельницькій області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_2 з метою здійснення контролю щодо дотримання роботодавцем норм законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), за результатами якої складено акт фактичної перевірки №001/22-01-58-06/ від 29.03.2019.

7. У акті зафіксовано порушення Позивачем ст. 2, 3, 21, 24 КЗпП України та вимог Постанови КМУ від 17.05.2015 №413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", що виявилося у використанні праці одного найманого працівника без належного оформлення трудових правовідносин.

8. Разом з тим, 25.04.2019 заступник начальника ГУ ДФС у Хмельницькій області видано наказ №969 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки" з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.03.2019 по 31.03.2019.

9. Перевірка проводилася з 02.05.2019 по 08.05.2019, за результатом якої, головним державним ревізором - інспектором відділу контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб, самозайнятих осіб управління податків і зборів з фізичних осіб Головного управління ДФС у Хмельницькій області складено акт від 15.05.2019 за №0301/22-01-13-03/ "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП № НОМЕР_1 ) з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.03.2019 по 31.03.2019", де в частині III "Висновок" зафіксовано порушення Позивачем статей 2, 3, 21, 24 КЗпП України, що полягає у використанні праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, а саме: без укладення трудового договору.

10. У подальшому, Головне управління ДФС у Хмельницькій області направило на розгляд в Управління Держпраці у Хмельницькій області супровідним листом (вх.№5388 від 22.05.2019) матеріали: інформацію щодо платників податків, які порушували податкове та/або законодавство про працю; копію акта документальної позапланової виїзної перевірки від 15.05.2019 № 0301/22-01-13-03/ НОМЕР_1 ; копію пояснення ФОП ОСОБА_2 від 03.05.2019; копію пояснення ОСОБА_3 від 03.05.2019.

11. За результатом вивчення вказаних документів, 23.05.2019 прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № 175, про що повідомлено ФОП ОСОБА_2 рекомендованим листом з повідомленням 27.05.2019 (штрихкодовий ідентифікатор відправлення №850) та телефонограмою (за номером телефону НОМЕР_2 ) 31.05.2019.

12. Розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 15.05.2019 №0301/22-01-13-03/ Управління Держпраці у Хмельницькій області винесло постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №22/204 від 05.06.2019, згідно якої на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн.

13. Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач оскаржив їх до суду.

ІІІ. ДОВОДИ СТОРІН

14. Позивач зазначив, що у відповідача на час постановлення оскаржуваної постанови були відсутні законні підстави для ухвалення даної постанови на підставі акту податкового органу, оскільки згідно з судовим рішенням, яке набрало законної сили, норма, яка передбачала таке право визнана нечинною.

15. Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Крім того, вказав, що під час перевірки Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області встановлено, що Управлінням Держпраці у Хмельницькій області дотримано визначений Законом механізм накладення на суб`єктів господарювання штрафів за порушення законодавства про працю. Отже, доводи позивача в цій частині безпідставні, більше того не спростовують вчинення позивачем порушення законодавства про працю та не можуть бути підставою для скасування постанови про Накладення штрафу від 05.06.2019 №22/204.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

16. Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877-V).

17. Як зазначено в статті 1 Закону №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

18. Частиною 4 статті 2 Закону №877-V визначено, що заходи контролю здійснюються, органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

19. Зазначені у частині 4 цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин 1, 4, 6 - 8, абзацу 2 частини 10, частин 13 та 14 статті 4, частин 1 - 4 статті 5, частини 3 статті 6, частин 1 - 4 та 6 статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини 3 статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону №877-V).

20. Відповідно до положень статті 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

21. Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.

22. Згідно частини 1 статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

23. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

24. За приписами статті 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

25. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

26. На виконання приписів частини 4 статті 265 Кодексу законів про працю України та частини 9 статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" Кабінет Міністрів України постановою № 509 від 17.07.2013 затвердив "Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509).

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

27. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що Управління Держпраці у Хмельницькій області на підставі акту перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 15.05.2019 за №0301/22-01-13-03/ "Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.03.2019 по 31.03.2019" 05.06.2019 прийняло постанову №22/204, згідно з якоїю на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 125190,00 грн. Отже, відповідачем під час прийняття оскаржуваної постанови про накладення штрафу дотримано вимоги Порядку № 509, тому постанова про накладення штрафу уповноваженими особами №22/204 від 05.06.2019 є правомірною.

28. Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції з урахуванням такого.

29. Відповідно до абз. 5 п. 2 Порядку №509 штрафи можуть бути накладені на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

30. Колегія суддів зауважує, що пункт 2 доповнено абзацом 5 на підставі Постанови КМ № 295 від 26.04.2017.

31. Проте, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 постанову Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 визнано нечинною.

32. За змістом частини 2 статті 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

33. Оскільки постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 не містить жодних застережень з цього приводу, то постанова Кабінету Міністрів України "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування Україні" від 26.04.2017 №295 вважається такою, що втратила чинність з дня набрання законної сили цим судовим рішенням, тобто 14.05.2019.

34. Таким чином, положення абз. 5 п. 2 Порядку №509, які давали можливість уповноваженим особам Держпраці накладати на роботодавців штрафи на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіальних органів, втратили чинність з 14.05.2019 .

35. У п. 2 рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

36. З матеріалів справи вбачається, що на підставі акту документальної позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 15.05.2019 відповідачем 05.06.2019 прийнята постанова №22/204 про накладення штрафу на позивача.

37. Таким чином, оскільки положення абз. 5 п. 2 Порядку №509 втратили чинність з 14.05.2019, то у відповідача були відсутні підстави приймати 05.06.2019 постанову про накладення штрафу №22/204.

38. З урахуванням вищенаведеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог є необґрунтованим, за мотивами, викладеними апеляційним судом у цій постанові, а доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження.

VІ. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ.

39. Згідно зі ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

40. Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

41. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

42. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

43. У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

44. Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

45. З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

VІІ СУДОВІ ВИТРАТИ

46. Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

47. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн та при поданні апеляційної скарги 2868,00 грн.

48. Таким чином, понесені скаржником судові витрати в сумі 4789,00 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2019 року скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу №22/204 від 05.06.2019.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 4789,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області ().

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 01 листопада 2019 року.

Головуючий Мацький Є.М.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.