Справа № 826/23756/15
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №826/23756/15

адміністративне провадження №К/9901/30873/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Бучик А.Ю.,

суддів: Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2016 року у складі судді Шулежка В.П. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року у складі колегії суддів: Коротких А.Ю., Ганечко О.М., Літвіної Н.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського Валерія Івановича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" Славінського В.І. (надалі по тексту - Уповноважена особа) щодо невключення позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі по тексту - Фонд);

- зобов`язати Уповноважену особу включити позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду, у тому числі шляхом внесення змін до такого переліку, та подати їх до Фонду;

- визнати протиправною бездіяльності Фонду щодо невжиття заходів до включення позивача до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року, визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи щодо невключення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Зобов`язано Уповноважену особу подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами у публічному акціонерному товаристві "Златобанк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Уповноважена особа подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що кошти на рахунок позивача у розмірі 200000 грн. були перераховані з поточного рахунку ТОВ "АЛЬФАМЕТ" з призначенням платежу "Перерахування позики згідно договору № 2014-1 від 31.10.2014". Тобто, джерелом походження коштів в сумі 200000 є перерахування зазначеної вище суми в безготівковій формі з поточного рахунку юридичної особи на підставі Договору позики. Таким чином, на думку заявника касаційної скарги, правочин вчинений між сторонами є таким, що штучно створює обов`язок Фонду щодо відшкодування грошових коштів, яке Фонд здійснює за рахунок державних коштів. Вказує, що такий правочин спрямований на заволодіння державними коштами та, відповідно, порушує публічний порядок, а тому є нікчемний згідно п. 2 та п. 7 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та статті 228 Цивільного кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу позивачем до суду не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У ході розгляду справи судами встановлено, що між ОСОБА_1 (Клієнт) та ПАТ "Златобанк" (Банк) укладено угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (Договір поточного рахунку) від 28.11.2014.

Відповідно пункту 2.1 угоди Банк відкриває Клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 .

Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача, кошти у розмірі 200 000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_1 зараховано 01.12.2014 з поточного рахунку юридичної особи з призначенням платежу "перераховано позику згідно договору №2014-12 від 31.10.2014.

Разом з тим, на підставі постанови Правління Національного банку України від 13.02.2015 №105 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду 13.02.2015 прийнято рішення №30 про запровадження з 14.02.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "Златобанк". Тимчасова адміністрація запроваджена строком до 13.05.2015.

Постановою Правління Національного банку України від 12.05.2015 №310 відкликано банківську ліцензію АТ "Златобанк". Рішенням від 13.05.2015 №99 Виконавчої дирекції Фонду розпочато процедуру Ліквідації АТ "Златобанк". Наказом від 13.05.2015 №156 призначено Славінського В.І. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Златобанк" строком на 1 рік з 13.05.2015 по 12.05.016 включно.

У зв`язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду рішення від 13.05.2015 №99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", із змінами, внесеними згідно із рішенням виконавчої дирекції Фонду від 18.05.2015 №100, Фондом з 20.05.2015 розпочато виплати коштів вкладникам АТ "Златобанк".

В газеті "Голос України" від 19.05.2015 № 86 (6090) опубліковано повідомлення про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію АТ "Златобанк".

Дізнавшись про відсутність в загальному реєстрі вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд попередніх інстанцій виходили з того, що відповідач дійшов помилкового висновку про нікчемність спірного договору банківського вкладу, протиправно застосував наслідки його нікчемності, не включивши позивача до реєстру владників, які мають право на відшкодування вкладу за рахунок коштів Фонду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI).

Стосовно порядку визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, то відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону і нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Віlповідно до ч. 2 ст. 27 Закону № 4452-VI уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених ч. 2 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Пунктами 3 - 5 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами (далі - Положення), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14 передбачено, що уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік), перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до п. 4 - 6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку.

Зазначений Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку.

Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Перелік складається в алфавітному порядку за прізвищами вкладників та подається до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом.

У п. 6 розд. ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників.

Процедура визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачає такі послідовні етапи: складення уповноваженою особою Фонду переліку вкладників та визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду; передача уповноваженою особою Фонду сформованого переліку вкладників до Фонду; складення Фондом на підставі отриманого переліку вкладників загального реєстру; затвердження виконавчою дирекцією Фонду загального реєстру.

Підсумовуючи наведене, можна зазначити, що уповноважена особа Фонду наділена повноваженнями на формування повного переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду з урахуванням положень ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI, тобто в межах гарантованої суми відшкодування.

Разом з тим, відповідно до ст. 37, 38 Закону №4452-VI Фонд або його уповноважена особа наділені повноваженнями щодо виявлення факту нікчемності правочинів, тобто мають право здійснити перевірку таких правочинів стосовно їх нікчемності, прийняти відповідне рішення про виявлення факту нікчемності правочину і повідомити про це сторін правочину, а також вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності правочинів.

Частина 3 ст. 38 Закону №4452-VI в редакції, станом на дату укладення договору банківського вкладу, визначає, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно ч. 4 ст. 38 Закону №4452-VI Фонд, зокрема, протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Таким чином, Уповноважена особа дійсно наділена правом перевірки правочинів на предмет виявлення серед них нікчемних, але це право не є абсолютним та кореспондується з обов`язком встановити обставини, з якими закон пов`язує нікчемність правочину. Висновок про нікчемність правочину має ґрунтуватися виключно на встановлених та доведених обставинах, які за законом тягнуть за собою застосування певних наслідків, зокрема, не включення особи до переліку вкладників банку для отримання в подальшому гарантованої суми вкладу.

Уповноважена особа вважала нікчемним договір банківського вкладу між банком і позивачкою з підстави, передбаченої п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI.

Разом з тим, зі змісту даної норми убачається, що вказаний пункт не може бути застосованим до договору, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ "Златобанк", оскільки на підставі цього договору у позивачки не виникло переваг (пільг) стосовно інших кредиторів банку, а також умови цього договору не передбачають обов`язків банку перерахувати кошти або передати майно позивачці.

Окрім цього, відповідач не довів належними та допустимими доказами, що у момент укладення договору поточного рахунку та здійснення ПАТ "Златобанк" транзакції щодо зарахування суми коштів на поточний рахунок, позивач отримав перевагу стосовно інших вкладників банку.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вкладником є фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону № 4452-VI вклад - це кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти.

Відповідно ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відтак, законодавство не передбачає обмежень для визнання особи вкладником банку у випадках перерахування коштів на її користь іншим клієнтом.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ПАТ "Златобанк" укладено угоду про приєднання до Публічної пропозиції про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якої банком відкрито позивачу поточний рахунок № НОМЕР_1 на який було зараховано суму в розмірі 200000,00 грн., а отже, в розумінні закону позивачка є вкладником.

Укладення зазначеного договору й зарахування коштів на рахунок відбулося до початку віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації (14 лютого 2015 року).

Отже, грошові кошти на банківському рахунку позивача, відкритому у ПАТ "Златобанк", розміщені до запровадження тимчасової адміністрації, а тому на позивача поширюються гарантії Фонду на відшкодування коштів за вкладом на підставі ст. 26 Закону № 4452-VI. При цьому, уповноважена особа Фонду не навела правових підстав для невключення позивачки до переліку вкладників ПАТ "Златобанк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, відповідно до приписів Закону № 4452-VI.

Таким чином, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що позивач є особою, яка набула право на гарантоване державою відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, і неподання інформації про нього, як вкладника банку, до переліку протягом трьох днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії дає підстави для зобов`язання уповноваженої особи Фонду подати до Фонду інформацію щодо ОСОБА_1 , як вкладника, що має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Златобанк" за рахунок Фонду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч. 1 ст. 350 КАС України підставами для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін є визнання, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Ураховуючи викладене та керуючись ст. 345, 349, 351, 355, 356 КАС України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" Славінського Валерія Івановича залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.Ю. Бучик
Судді: Л.Л. Мороз
А.І. Рибачук