Справа № 440/2058/19
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 жовтня 2019 р. Справа № 440/2058/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Сіренко О.І.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2019, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 14.08.19 по справі № 440/2058/19

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.03.2019 №28, про відмову ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності з 12.10.2018, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини;

- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 12.10.2018, з урахуванням проведених виплат, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 №975.

13 серпня 2019 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.03.2019 №28, про відмову ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності з 12.10.2018, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Зобов`язано Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як особі з інвалідністю ІІ групи внаслідок поранення, контузії, захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, у розмірі 300- кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності, а саме 12.10.2018, з урахуванням проведених виплат, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2013 №975.

Не погодившись із судовим рішенням, Міністерством оборони України подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги стверджує, що суд першої інстанції дійшов до неправомірного висновку про їх обґрунтованість, оскільки групу інвалідності позивачу встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності, що суперечить приписам п.4 ст.16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 22.08.2014 був призваний на службу до Збройних Сил України на підставі Указу президента України від 21.07.2014 №607 "Про часткову мобілізацію" (а.с.10-12).

Довідкою командира військової частини - польова пошта НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_2 підтверджено участь ОСОБА_1 з 22.12.2014 по 08.02.2015 в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції м.Дебальцеве Донецької області (а.с.14).

Із довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) солдата ОСОБА_1 від 27.04.2015 №46, виданої Військовою частиною - польова пошта НОМЕР_1 , слідує, що 25.01.2015 під час виконання обов`язків військової служби в зоні проведення АТО в районі н.п.Новогригорівка Донецької області отримав травму лівого колінного суглобу внаслідок падіння під час артилерійського обстрілу (а.с.18).

02.11.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності ОСОБА_1 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотка застрахованого Серії ВМ-1 №000974 (а.с.13).

Довідкою ВЛК №449 від 24.06.2016 підтверджено факт наявності захворювання, пов`язаного із проходженням військової служби, а саме - посттравматичний лівобічний перфоративний середній отит. Травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби (а.с.17).

Довідкою ВЛК №1603 від 09.08.2016 підтверджено факт отримання травми, ТАК, пов`язаної із проходженням військової служби (а.с.16).

У витязі з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Північного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (протокол №331 від 29.08.2017) зазначено, що "ТРАВМА старшого солдата запасу ОСОБА_1 , 1980 р.н. - "Наслідки пошкодження меніску лівого колінного суглобу (25.01.2015), лікованого оперативно (медівльна меніскектомія лівого колінного суглобу від 24.03.2015), у вигляді післятравматичного деформуючого остеоартрозу лівого колінного суглобу, больового синдрому", що підтверджується військово-медичними та іншими медичними документами - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.

ТРАВМА: "Наслідки мінно-вибухової травми, ЗЧМТ, акубароттравматичного ураження лівого вуха (06.06.2016, по анамнезу) з пошкодженням лівої барабанної перетинки у вигляді стійкого цефалгічного, астено-невротичного синдромів, двобічної нейросенсорної приглуховатості", що підтверджується військово-медичними та іншими медичними документами - ТАК, пов`язана з проходженням військової служби" (а.с.20).

Позивачу з 11.10.2017 вперше встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з отриманням травми, що пов`язана із захистом Батьківщини, про що видано довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0564112 (а.с.15).

З відзиву на позовну заяву слідує, що позивачу сплачено допомогу у зв`язку з встановленням 20% втрати працездатності та ІІІ групи інвалідності в розмірі 400000,00грн.

За результатом повторного огляду ОСОБА_1 з 12.10.2018 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку з отриманням травми, що пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.21).

У зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності (вищої), позивач звернувся до відповідача, через Кременчуцький об`єднаний міський військовий комісаріат, із відповідною заявою (а.с.34).

Згідно із рішенням комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, викладеного в п. 7 протоколу №28 від 01.03.2019, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги посилаючись на те, що заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності (а.с.47-48).

Про прийняття вказаного рішення позивачу повідомлено листом Полтавського ОВК від 22.03.2019 №12/778 (а.с.49).

Не погодившись з Рішенням МО України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з огляду на положення п. 4 ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України від 20.12.1991 № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон №2011- XII), який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі та Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (далі - Порядок №975).

Відповідно до п.1 ст.16 Закону статті 16-3 Закону № 2011-XII, який набрав чинності з 01.01.2014 року, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Положення пункту 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014 року.

Згодом, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Обидві ці норми пункту 4 статті 16-3 Закону (абз. 1 і 2) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності.

Правовідносини щодо первинного встановлення ступеня втрати працездатності виникли після набрання чинності зазначеним Законом, тому пункт 4 статті 16-3 Закону № 2011-XII застосовується до позивача.

Відповідно до п.9 ст.16-3 цього ж Закону, порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної редакції ст.16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову від 25.12.13р. №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі - Порядок №975).

Відповідно до п.8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

З аналізу зазначених норм вбачається, що як Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», так і Порядком №975 встановлений імперативний термін (два роки) для отримання особою доплати одноразової грошової допомоги, а саме у разі встановлення їй на протязі цих двох років більшого відсотка втрати працездатності. У разі перевищення цього терміну, доплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Поновлення, збільшення або зміна встановлених Законом строків (два роки) чинним законодавством не передбачено.

Так, матеріалами справи підтверджено, що 02.11.2015 під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності ОСОБА_1 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, що підтверджено довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотка застрахованого Серії ВМ-1 №000974 (а.с.13)., в той час, як підвищення відсотку втрати працездатності ОСОБА_1 відбулось 12.10.2018 року (встановлено ІІ групу інвалідності) (а.с.21).

Колегія суддів звертає увагу, що на час первинного встановлення ступеня втрати працездатності позивачеві (02.11.2015) правова норма, яка обмежує право на перегляд розміру одноразової грошової допомоги дворічним строком, вже діяла.

З дня первинного встановлення ступеня втрати працездатності (02.11.2015) до дня встановлення ІІ групи інвалідності (27.11.2017) минуло понад два роки, тому позивач не має права на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року по справі №806/2187/18, яка в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України, враховується судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на зазначене, вимоги ч. 2 ст. 2 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, було доведено правомірність рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 01.03.2019 №28, про відмову ОСОБА_1 у призначені одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності з 12.10.2018, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини.

Таким чином, колегія суддів приходить до колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України, підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерство оборони України - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.08.2019 по справі № 440/2058/19 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач (підпис)О.І. Сіренко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський З.О. Кононенко