Справа № 540/1805/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/1805/19
Головуючий в 1 інстанції: Пекний А.С.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Вершиніної Світлани Сергіївни, державного реєстратора виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Давиденко Тетяни Костянтинівни, за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

02 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Херсонського окружного

адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Херсонської міської ради Вершиніної С.С. щодо встановлення черговості при прийнятті рішення від 16.08.2019 року №48276546 про розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права), прийнятої 15.08.2019 року за реєстровим № 35485545;

- визнати протиправними дії державного реєстратора Херсонської міської ради Вершиніної С.С. щодо порушення строку в один робочий день надання інформації з Державного реєстру прав у паперовій формі;

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Херсонської міської ради Вершиніної С.С. від 16.08.2019 року № 48276546 про розгляд заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо обтяження речового права), прийнятої 15.08.2019 року за реєстровим № 35485545;

- визнати протиправними дії державного реєстратора виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Давиденко Т.К. щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1036 га, кадастровий номер :01:001:1022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав;

- скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради Давиденко Т.К. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1036 га, кадастровий номер :01:001:1022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав;

- зобов`язати державного реєстратора виконавчого комітету Щасливцевської сільської ради вчинити дії щодо вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1036 га, кадастровий номер :01:001:1022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в Державному реєстрі речових прав та записів про реєстрацію заяви від 14.08.2019 року за реєстраційним № 35457231.

Ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року ОСОБА_1 , у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України, відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про не підсудність даного спору адміністративного суду, оскільки предметом позову в даному випадку є не наявність чи відсутність права на земельну ділянку в позивача або третьої особи, а порушення реєстратором, як суб`єктом владних повноважень порядку здійснення державної реєстрації речових прав. До того ж серед заявлених позовних вимог не заявлено вимогу про скасування будь-яких угод або інших правовстановлюючих документів пов`язаних з правом власності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір про протиправність дій та рішень державних реєстраторів в даному випадку є похідним від спору про право власності. Характер спірних правовідносин свідчить, що спір по даній справі є приватноправовим, оскільки стосується правомірності набуття громадянином ОСОБА_2 права власності на земельну ділянку та державної реєстрації такого права. Спори, які виникають у зв`язку з реєстрацією майна та майнових прав, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, мають розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, так як за своїм характером такі спори є приватноправовими. Участь у спорі суб`єкта владних повноважень, як сторони справи ще не означає, що такий спір є публічно-правовим.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 та абз.2 п.2 ч.1ст.4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами визначення юрисдикції адміністративних судів, закріплених статтею 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

За правилами п.1 ч.1 ст.19 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на протиправність дій державного реєстратора Вершиніної С.С. наслідком чого стало порушення його права на своєчасне та негайне виконання ухвали про забезпечення позову від 14.08.2019 року, ухваленої в рамках розгляду Херсонським окружним адміністративним судом справи № 540/1454/19 якою, окрім іншого, забезпечено позов шляхом тимчасової заборони реєстрації земельної ділянки орієнтовною площею 0,1036 га, кадастровий номер :01:001:1022, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 до набрання чинності рішенням суду по справі № 540/1454/19.

Проведена 14.08.2019 року незаконна реєстрація вказаної земельної ділянки за ОСОБА_2 державним реєстратором Давиденко Т.К. (по суті за сприяння незаконних дій ОСОБА_3 ) нівелює мету забезпечення позову по справі № 540/1454/19.

Судова колегія звертає увагу, що в позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує на те, що з заявою про виконання ухвали суду від 14.08.2019 року про забезпечення позову звернувся до державного реєстратора Вершиніної С.С. 15.08.2019 року з чого вбачається, що станом на 14.08.2019 року державний реєстратор ОСОБА_4 . фактично не могла знати про існування відповідної ухвали.

В позовній заяві та апеляційній скарзі, на обґрунтування необхідності розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, ОСОБА_1 зазначав, що здійснює оскарження виключно порушення суб`єктом владних повноважень порядку здійснення державної реєстрації речових прав, а також вказує на відсутність спору між двома власниками землі.

Разом з тим зміст позовних вимог свідчить про протилежне, оскільки вимоги до державного реєстратора Давиденко Т.К. в частині визнання протиправними дії, скасування рішення державного реєстратора Давиденко Т.К. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку, а також вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , прямо посягають на набуте останнім право власності, що свідчить про неможливість розгляду даного спору в порядку адміністративного судочинства.

Крім того, відсутність цивільного спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спростовується фактом реєстрації останнім права власності на спірну земельну ділянку та намаганням позивача реалізувати своє право, на його думку першочергове, на її відведення у його власність.

В обґрунтування своєї позиції позивач посилається на правові висновки Верховного Суду, зокрема, постанова по справі 823/378/16 від 12.06.2018 року в якій зазначено, що спір не має ознак приватноправового характеру, якщо предметом перевірки в цій справі є виключно дотримання державним реєстратором, як суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, зокрема, правомірність здійснення повторної реєстрації (в цьому випадку права користування земельною ділянкою), у разі наявного та зареєстрованого тотожного права на цю земельну ділянку за іншим користувачем.

Разом з цим, судова колегія зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04.09.2018 року по справі 823/2042/16 здійснено відступ від даної правової позиції та зазначено, що такий критерій визначення юрисдикції спору як наявність порушень вимог чинного реєстраційного законодавства у діях державного реєстратора під час державної реєстрації прав на земельну ділянку не завжди є достатнім та ефективним, адже наявність цих порушень можна встановити лише при розгляді справи по суті, а не на момент звернення позивача з позовною заявою.

Крім того, скасування державної реєстрації права, належного одній особі, за заявою іншої особи в порядку адміністративного судочинства не дозволяє остаточно вирішити спір між цими особами. Тож не виконується основне завдання судочинства. У таких спорах питання правомірності укладення цивільно-правових договорів, на підставі яких відбулись реєстраційні дії, обов`язково постають перед судом, який буде вирішувати спір, незалежно від того, чи заявив позивач вимогу щодо оскарження таких договорів.

Отже, в зазначеній категорії справ вирішуються спори про цивільне право між особами, які вимагають скасування державної реєстрації, й особами, за якими зареєстровано право чи обтяження. А тому мають розглядатися судами господарської або цивільної юрисдикції залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Крім того, висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 814/2030/17, постанові Верховного Суду в складі Касаційного адміністративного суду від 30.01.2019 року по справі № 815/3613/16 свідчать, що якщо позивач не був заявником стосовно оскаржених ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято спірне рішення, здійснено оскаржуваний запис.

Судова колегія зазначає, що спір, що розглядається, не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор Давиденко Т.К., приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, не мав публічно-правових відносин саме з позивачем. Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалося реєстрації права іншої особи, а не позивача.

Дана позиція суду відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03.04.2019 року по справі № 817/3393/15.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично звернувся до адміністративного суду з позовом, направленим на забезпечення реалізації його ймовірного права щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою.

Отже, звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту його майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин.

Вірними є висновки суду першої інстанції про приватноправовий характер даного спору, так як при наданні правової оцінки оскаржуваного рішення державного реєстратора Давиденко Т.К. дослідженню підлягають права позивача та громадянина ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку.

На думку судової колегії, зазначені позовні вимоги стосовно державного реєстратора Вершиніної С.С. мають розглядатися в рамках цивільного судочинства сукупно з вимогами до державного реєстратора Давиденко Т.К., оскільки вони є взаємопов`язаними та спрямованими на забезпечення реалізації першочергового, на думку позивача, права на відведення йому земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва.

Враховуючи вищенаведене судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що правовідносини, які склалися між сторонами є цивільно-правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, оскільки в цьому випадку є спір про право цивільне, а саме про порушення прав, свобод та інтересів, що виникають з земельних відносин.

Вірно встановлено, що обставина того, що відповідачами у справі є суб`єкти владних повноважень не змінює правової природи спірних правовідносин та не робить цей спір публічно-правовим, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 .

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни ухвали суду 1-ї інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.308,311,312,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К В.Кравченко