Справа № 942/1708/19
Суддя: Чалий А. В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Дата документу 30.10.2019
ЄУ № 942/1708/19
Провадження №2-а/942/23/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року Новопсковський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Чалого А.В.

за участю секретаря Войтенко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області Потапенка Гуладі Гуладійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

03 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив постанову серії ДПО18 №097693 від 26 вересня 2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати, а провадження по справі закрити.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26 вересня 2019 року інспектором СРПП Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області Потапенко Г.Г. було складено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 121 грн. Позивач вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були встановлені та досліджені належні і допустимі докази на підтвердження вчинення адміністративного правопорушення. Не було надано час для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують його особу, а також інших доказів по справі. У зв`язку з чим вважає що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 08 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд на 17 жовтня 2019 року.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді в нарадчій кімнаті по цивільній справі ЄУ №420/1535/14-ц. судове засідання призначено на 30 жовтня 2019 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в позовній заяві просить справу розглядати без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце судового засідання повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву не надав.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладання адміністративного стягнення серії ДПО18 №097693 від 26.09.2019 року, винесеної інспектором сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області Потапенко Г.Г., 26 вересня 2019 року о 16 год. 30 хв. ОСОБА_1 , в порушення п. 2.9 «в» ПДР України, керував транспортним засобом марки ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Центральній, с. Закотне, Новопсковського району Луганської області з державним номером закритим іншими предметами. Згідно постанови до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 170 гривень. Копію вказаної постанови позивач отримав 26.09.2019 року.

Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року за №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам ст.ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, у ній мають бути наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів

При винесенні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 гривень, поліцейським в порушення ст.ст. 278, 280 КУпАП, не були виявлені обставини, які виключають адміністративну відповідальність, пом`якшують і обтяжують відповідальність, не взяті до уваги пояснення ОСОБА_1 , а також не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, розгляд справи проведений на місці, без підготовки та надання позивачу часу для звернення за правовою допомогою, подання документів, які характеризують його особу, інших доказів по справі, що порушує права позивача, передбачених ст. 268 КУпАП, внаслідок чого при винесенні постанови інспектором поліції не було не враховано характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення відповідно до ст. 33 КУпАП.

Постанова не відповідає вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП, а саме не наведені докази підтверджень вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, в обґрунтування яких інспектор поліції дійшов до висновку про винуватість правопорушника.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами тощо.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1,2 ст. 74 КАС України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» за №580-VIII від 02.07.2015 року поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

16 жовтня 2019 року на адресу суду з Новопсковського ВП ГУНП в Луганській області надійшов оригінал постанови про накладання адміністративного стягнення серії ДПО18 №097693 та відеозапис з місця правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не містить інформації про будь-яку фіксацію правопорушення.

Таким чином, в порушення ч. 3 ст. 283 КУпАП, у постанові по справі про адміністративне правопорушення не зазначено відомостей про відеозапис з місця правопорушення, інформація про технічний засіб, яким здійснено відеофіксацію правопорушення, та не вказано про те, чи взагалі таке фіксування проводилось, у зв`язку з чим наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.01.2019 року у справі №428/2769/17.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Міністрів Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Згідно з п.1 ч.1ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд зазначає, що у зв`язку з неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позовну заяву, належних та допустимих доказів по справі, не повідомлення суд про причин ненадання відзиву, суд вирішує справу на підставі наявних доказів та визнає обставини, на які посилається позивач, а саме відсутність в його діях складу правопорушення передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, що відповідає положенням ч. 5 ст. 77, ч. 9 ст. 80 КАС України.

Враховуючи, що належні та допустимі докази на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відсутні, суд приходить до висновку про недоведеність складу адміністративного правопорушення в діях позивача, а отже рішення відповідача слід вважати необґрунтованим, тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню

Керуючись ст.ст. 2, 5, 8, 9, 72-78, 139, 159, 241-246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ДПО18 №097693 від 26.09.2019 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області Потапенко Гуладі Гуладійовичем про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_3 від 25.10.2017 року, орган, що видав 4452, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: інспектор сектору реагування патрульної поліції Новопсковського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області старший сержант поліції Потапенко Гуладі Гуладійович, місцезнаходження: вул. Слобожанська, буд. 20, смт. Новопсков, Новопсковський район, Луганська область.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Новопсковський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя: А.В. Чалий