Справа № 521/3400/19
Суддя: Мирончук Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 521/3400/19
Провадження № 2-а/521/93/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 жовтня 2019 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Мирончук Н.В.,

при секретарі судового засідання: Юраш К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Брусенко Сергія Юрійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Брусенко Сергія Юрійовича про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення серії ЕАВ № 924556.
Позов обґрунтовано тим, що 16.02.2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення, в розмірі 425 грн. за те, що позивач проїхав перехрестя на жовтий сигнал світлофора , чим порушив ПДР.
Позивач, вважає постанову такою, що підлягає скасуванню, оскільки 16.02.2019 року він здійснював рух транспортним засобом по вулиці Балківська та перетинав перехрестя з вулицею Мельницька, зазначивши, що він рухався з безпечною швидкістю у відповідності до ПДР та на момент перетину перехрестя з жовтим сигналом світлофора він не мав можливості екстрено гальмувати та зупинитись не створивши аварійну ситуацію.
Позивач вкавзує, що, оцінивши ситуацію, віе пертпнув перехрестя на жовтий сигнал світлофора, щоб уникнути екстреного гальмування та несприятливих наслідків
На думку позивача, Інспектор Управління патрульної поліції в Одеській області Брусенко Сергій Юрійович не мав права притягати його до адміністративної відповідальності без доказів та без з`ясування всіх обставин справи, оскільки звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях, тобто відповідачем не зафіксовано порушення ним правил дорожнього руху, яке б доводило його вину, також при розгляді справи не були досліджені інші докази, будь-яких доказів його вини не надано, атому, постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не прибув, своїм правом надання доказів у справі не скористався та не надав до суду доказів щодо правомірності прийнятого ним рішення, хоча судом, незважаючи на скорочені терміни розгляду справи, неодноразово відкладався розгляд справи.

Ухвалою суду було залучено у справі в якості третьої особи -Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Проте, представник третьої особи - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в судове засідання не прибув, надіслав на електронну адресу суду пояснення та просив позов залишити без задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що постановою, серії ЕАВ № 924556 від 16.02.2019 року, складеною інспектором 2-ї роти 1-го батальону УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Брусенко Сергієм Юрійовичем, визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за порушення п. 8.7.3.ґ. Правил дорожнього руху, а саме: порушення проїзду на заборонений жовтий сигнал, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, у розмірі 425 грн.(а.с. 11)

Законом України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Так, згідно до ч.1 ст. 52-3 вказаного Закону, до повноважень Національної поліції належить забезпечення безпеки дорожнього руху.
Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення, визначено главою 22 КУпАП.
Статтею 279 КУпАП передбачено, що розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.
На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Також, відповідно до п. 9 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Згідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Крім того, Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Також, п.9 Постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачено, що до постанови додаються докази.
Проте, згідно до Постанови, серії ЕАВ № 924556 від 16.02.2019 року, у п.9: «До постанови додається …», інспектором 2-ї роти 1-го батальону УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта Брусенко Сергієм Юрійовичем, не зазначено жодного доказу.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.
Отже, виходячи з доказів, вивчених у судовому засіданні, у спірній постанові не наведено доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та не зазначено мотивів відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім, доводів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, казаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1 ст. 268 КУпАП передбачає, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 8 Інструкції, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В порушення ст. 245 КУпАП, відповідачем при здійснені провадження у справі неповно з`ясовано обставини та вирішено справу без додержання закону.

Так, у справі «Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 06 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24 листопада 2000 року).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 Рішення).

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010, дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1 ).

Отже, зазначені принципи і положення закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику як джерело права.

Відповідач в порушення ст. 268 КУпАП та пунктів 8, 9 Інструкції, не роз`яснив позивачу його права та обов`язки; не запропонував надати пояснення або клопотання. В порушення усіх норм щодо процедури оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, одразу перейшов до складання постанови, яку в подальшому вручив позивачу без надання будь-яких роз`яснень.

В порушення ст. 280 КУпАП, відповідачем взагалі не з`ясовано: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та не з`ясовані інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, з оскаржуваної постанови вбачається, що лейтенантом патрульної поліції Брусенко Сергієм Юрійовичемпорушено норми ст.ст. 252, 283 КУпАП та не наведено і не додано до постанови жодного доказу, що підтверджував би вчинення позивачем правопорушення.

Так, в постанові відсутні пояснення позивача, не вказано мотиви, з яких вони не взяті до уваги.

Також, зміст оскаржуваної постанови не відповідає ст. 283 КУпАП та взагалі не містить порядку та строки її оскарження.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Ч. 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без зміни, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, враховуючи вимоги ч.2 ст. 77 КАС України, з огляду на встановлені судом обставини та визначені відповідно до них правовідносини, приймаючи до уваги той факт, що будь-які відомості, які б спростовували зазначені позивачем обставини, у суду відсутні, а відповідачем надані не були, суд вважає, що задоволення позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Таким чином, виходячи з системного аналізу наведених норм права, враховуючи те, що відповідачем по справі не надано доказів щодо правомірності свого рішення, за таких обставин, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 77, 90, 139, 241-246, 250, 286 КАС України, 245, ч. 1 ст. 247, 251, 252, 258, 268, 276, 279, 280, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції 2-ї роти 1-го батальону УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції, лейтенанта поліції Брусенко Сергія Юрійовича, третя особа - Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАВ №924556. від 16.02.2019 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накладено стягнення, у виді штрафу, в розмірі 425 грн., скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.122 КУпАП, закрити.
Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 286, 295, 297 КАС України.

Суддя: Н.В. Мирончук