Справа № 520/6811/19
Суддя: Біленський О.О.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

31 жовтня 2019 р. справа № 520/6811/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Біленського О.О.,

при секретарі судового засідання - Поволяєвій К.В.,

за участі:

представника позивача - Могильова І.А.,

представників відповідача - Коваленко М.В., Кобець Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» (, 61057, м.Харків, вул. Гоголя, буд.5, к.24) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу №100548-57 від 04.07.2019 року з податку у розмірі 1684149,00 грн. з податку на додану вартість.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.07.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання.

Протокольною ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 року замінено відповідача Головне управління ДФС у Харківській області на правонаступника Головного управління ДПС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 05.07.2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Корнеліус України» отримало податкову вимогу №100548-57 віл 04.07.2019 року, у якій зазначено, що станом на 03 липня 2019 року ТОВ «Корнеліус Україна» має податковий борг у розмірі 1684149,00 грн. з податку на додану вартість. Однак, позивачу незрозуміло, на якій підставі було винесено оскаржувану податкову вимогу, оскільки станом на 01.07.2019 року у позивача не було грошового зобов`язання, що підлягало сплаті, позивачу не надсилалися податкові повідомлення-рішення. не проводилося жодних перевірок ні документальних, ні камеральних. Принаймні, про такі перевірки позивача не повідомляли та акти не надсилали, а тому у позивача відсутня будь-яка сума узгодженого грошового зобов`язання, що дала б підставу для надсилання контролюючим органом податкової вимоги. Водночас, сума у розмірі 1684149,00 грн. з податку на додану вартість (яка зазначена у вимозі) відповідає сумі, яка була перерахована на рахунок позивача органами казначейства 27.05.2019 року як бюджетне відшкодування па підставі рішення Верховного Суду від 19.04.2019 року по справі №820/2136/15, яким було підтверджено обов`язок контролюючого органу перерахувати кошти, заявлені позивачем до бюджетного відшкодування у загальній сумі 1684149,00 грн., правомірність якого, в свою чергу, підтверджена судовими рішеннями у справі №2а-10153/11/2070. Наведене свідчить про протиправність винесеної податкової вимоги №100548-57 від 04.07.2019 року, її необґрунтованість та безпідставність, оскільки позивач не має податкового боргу, що виключає можливість взагалі складати та надсилати на адресу позивача податкові вимоги.

Через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що при прийнятті оскаржуваної податкової вимоги відповідач діяв на підставі та у межах повноважень, визначених чинним законодавством. Представник відповідача зазначив, що за даними інтегрованої картки платника з податку на додану вартість ТОВ «Корнеліус Україна», протягом 2014-2015 років заявлені до відшкодування суми ПДВ за липень, серпень, вересень 2010р. у розмірі 1684149,00 грн. були зменшені у рахунок нарахувань подеклараціях та уточнюючих розрахунках в хронологічному порядку. В свою чергу, ТОВ «Корнеліус Україна» було здійснено сплату податку на додану вартість, нарахованого по деклараціях та уточнюючих розрахунках, внаслідок чого в інтегрованій картці платника сформувалась переплата грошовими коштами по грошових зобов`язаннях з податку на додану вартість у розмірі 1684149,00 грн. Відповідно до п.п.З п.34 Підрозділу 2 Розділу XX Податкового Кодексу України від 02.12.2010 року N 2755-УІ (зі змінами та доповненнями), станом на 01.07.2015 року на електронному рахунку платника податку ТОВ "Корнеліус Україна" одноразово збільшилась сума надміру сплачених грошових зобов`язань з ПДВ на суму переплати в розмірі 1423101,48 грн., тобто врахована у збільшення суми, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, як складова формули, за якою здійснюється обрахування такої реєстраційної суми. Дана сума не відображена платником у податковій звітності з ПДВ за червень 2015 року, оскільки на той час була предметом судового оскарження. Більш того, переплата грошовими коштами у сумі 266522,0грн. повернута на електронний рахунок ТОВ «Корнеліус Україна» платіжним дорученням від 12.04.2018 року та по декларації за квітень 2018 року і відповідної заяви, з рахунку в системі електронного адміністрування ПДВ перерахована на поточний рахунок платника. Постановою Верховного суду від 19.04.2019 по справі № 820/2136/15 касаційна скарга податкового органу залишена без задоволення, поновлено виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 30.03.2015р. та ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 про стягнення з Державного бюджету України на користь ТОВ "Корнеліус Україна" бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за липень 2010 року у сумі 665 973,00 грн., за серпень 2010 року у сумі 762 175,00 грн., за вересень 2010 року у сумі 256 001,00 грн. (всього - 1 684 149,00 грн.). Головним управлінням ДФС у Харківській області на адресу Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області за результатами розгляду листа казначейської служби направлено лист від 06.05.2019р. № 14235/9/20-40-12-02-19 щодо відсутності залишку невідшкодованого податку на додану вартість з відповідними обставинами щодо його використання. Органами державної казначейської служби України у Харківській області 27.05.2019 року проведено відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за рішенням суду по ТОВ «Корнеліус Україна», на суму 1684149,0 грн., після відображення в інтегрованій картці платника з податку на додану вартість операції про фактичне здійснення відшкодування стала рахуватись недоїмка з податку на додану вартість. Саме з огляду на наявність вказаної суми податкового боргу, відповідачем було винесено оскаржувану податкову вимогу.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що дії відповідача, які полягають у самостійному зменшенні заявлених до відшкодування сум ПДВ у рахунок нарахувань по звітним деклараціям, є неправомірними, оскільки товариство не подавало до контролюючого органу жодних заяв про зарахування поточних зобов`язань за звітними податковими деклараціями з ПДВ та уточнюючими розрахунками за рахунок бюджетного відшкодування, що прямо суперечить приписам податкового законодавства. Водночас, позивачем у повному обсязі сплачувались всі суми податку на додану вартість по поточним деклараціям та уточнюючим розрахункам, що не оспорюється відповідачем, а тому у відповідача не було підстав зменшувати заявлені до відшкодування суми ПДВ у рахунок сплати поточних зобов`язань, до того, таке зменшення не може відбуватися під час зупинення виконання рішення суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представники відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, підтримали правову позицію, викладену у відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ТОВ "Корнеліус Україна" зареєстровано в якості юридичної особи та перебуває в стані припинення за рішенням засновників.

04.07.2019 року Головним управлінням ДФС у Харківській області у відношенні ТОВ «Корнеліус України» сформовано податкову вимогу №100548-57 віл 04.07.2019 року, у якій зазначено, що станом на 03 липня 2019 року ТОВ «Корнеліус Україна» має податковий борг у розмірі 1684149,00 грн. з податку на додану вартість.

Визначення поняття податкової вимоги наведене у підпункті 14.1.153 пункту 14.1 статті 14 ПУ України, згідно з яким податкова вимога - письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Статтею 59 Податкового кодексу України визначені загальні положення, що висуваються до податкової вимоги.

Так, згідно із пунктом 59.1 цієї статті у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 ПК України).

Пунктом 59.4 статті 59 ПК України передбачено, що податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Наведені норми в своїй сукупності встановлюють такі умови для винесення податкової вимоги, як, зокрема, наявність у платника податку податкового боргу, а також зазначення інформації про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави.

У відповідності з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з положеннями п.п.14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 54 ПК України унормовано визначення сум податкових та грошових зобов`язань.

Згідно з положеннями п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п.54.3 ст.54 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: 54.3.1. платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу та наявності діючих (у тому числі призупинених) ліцензій на право здійснення діяльності з підакцизною продукцією, яка підлягає ліцензуванню згідно із законодавством; 54.3.2. дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках; 54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган; 54.3.5. дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом; 54.3.6. результати митного контролю, отримані після закінчення процедури митного оформлення та випуску товарів, свідчать про заниження або завищення податкових зобов`язань, визначених платником податків у митних деклараціях.

Отже, підставою наявності податкового боргу та узгодженої суми податкового зобов`язання є виключно:

- або факт самостійного обчислення суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку;

- або контролюючий орган самостійно визначає суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством у визначених Податковим кодексом України випадках.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Однак, представниками відповідача під час розгляду справи не надано доказів самостійного узгодження позивачем грошового зобов`язання та не доведено факт визначення контролюючим органом суми податкового боргу з відповідним винесенням податкового повідомлення - рішення, як це передбачено нормами ПК України.

Судом встановлено, що підставою для винесення спірної податкової вимоги №100548-57 віл 04.07.2019 року, відповідно до наданого відповідачем розрахунку податкового боргу ТОВ "Корнеліус Україна" з податку на додану вартість у розмірі 1684149,00 грн. є факт відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника за рішенням суду.

Отже, законодавчо визначені підстави для визначення сум податкового боргу у даному випадку відсутні, що свідчить про протиправність оскаржуваної податкової вимоги.

З наявних матеріалів справи вбачається, що сума у розмірі 1684149,00 грн. з податку на додану вартість була перерахована на рахунок позивача органами казначейства 27.05.2019 року, як бюджетне відшкодування па підставі рішення Верховного Суду від 19.04.2019 року по справі №820/2136/15, яким було підтверджено обов`язок контролюючого органу перерахувати кошти, заявлені позивачем до бюджетного відшкодування у загальній сумі 1684149,00 грн., правомірність якого, в свою чергу, підтверджена судовими рішеннями у справі №2а-10153/11/2070.

Вказане свідчить про виконання рішення суду в межах справи №820/2136/15, та жодним чином не створює наслідком виникнення у позивача узгодженої суми податкового зобов`язання.

Питання наявності або відсутності підстав для стягнення сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість досліджувалось саме в межах справи №820/2136/15. При цьому доводи представників відповідача що листом від 06.05.2019 №14235/9-20-40-12-02-19 ГУ ДФС у Харківській області повідомлялось Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області про відсутність залишку невідшкодованого податку на додану вартість по підприємству ТОВ «Корнеліус Україна» не беруться судом до уваги, оскільки вказане питання стосується порядку виконання рішення суду в межах справи №820/2136/15 та не може свідчити про набуття позивачем обов`язку повернути відшкодовані суми, та як наслідок не може свідчити про утворення на цій підставі суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість позивача.

Окрім цього, відповідно до приписів п.59.3 ст.59 ПК України, податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання та податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що податкова вимога №100548-57 віл 04.07.2019 року не містить відомостей про факт виникнення грошового зобов`язання, у ній зазначено, що станом на 03 липня 2019 року ТОВ «Корнеліус Україна» має податковий борг у розмірі 1684149,00 грн. з податку на додану вартість, при цьому підстава для такого висновку контролюючого органу відсутня.

Також представники відповідача не надали до суду пояснень щодо відліку граничного строку сплати суми грошового зобов`язання та законодавчо визначеного строку сплати позивачем такого грошового зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що податкова вимога Головного управління ДФС у Харківській області №100548-57 від 04.07.2019 року з податку на додану вартість у розмірі 1684149,00 грн. винесена за відсутності у ТОВ «Корнеліус Україна» узгодженої суми податкового зобов`язання, є необґрунтованою, протиправною, винесена без дотримання вимог Податкового кодексу України, та як наслідок підлягає скасуванню.

Згідно з вимогами ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено факт наявності у позивача податкового боргу, у спосіб, визначений Податковим кодексом України, та як наслідок не доведено правомірність винесення оскаржуваної податкової вимоги.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

За викладених обставин, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належним чином правомірності винесення податкової вимоги Головного управління ДФС у Харківській області №100548-57 від 04.07.2019 року з податку на додану вартість у розмірі 1684149,00 грн..

Враховуючи вищевикладене, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» (, 61057, м.Харків, вул. Гоголя, буд.5, к.24) до Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ) про визнання протиправною та скасування податкової вимоги - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДФС у Харківській області №100548-57 від 04.07.2019 року з податку на додану вартість у розмірі 1684149,00 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, Харківська обл., місто Харків, вул. Пушкінська, буд. 46, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Корнеліус Україна» (, 61057, м.Харків, вул. Гоголя, буд.5, к.24) судовий збір у сумі 19210 (дев`ятнадцять тисяч двісті десять) грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 04.11.2019 року.

Суддя Біленський О.О.