Справа № 300/1960/19
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2019 р. справа № 300/1960/19

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Главача І. А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 30.09.2019 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просить визнати протиправною відмову відповідача у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи в шкідливих умовах праці роботу у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» у період з 17.01.2019 по 11.09.2013 та у період з 25.10.2013 по 18.01.2018 на посаді машиніста підіймача та призначити і виплачувати з 22.02.2019 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; визнати неправомірною відмову відповідача у зарахуванні його заробітної плати, отриманої з 01.01.1991 у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт, у ВАТ «Білоруське УПНП і КРС», у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2», у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин»; зобов`язати відповідача зробити з 22.02.2019 перерахунок призначеної пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт на підставі архівної довідки, виданої ПАТ «НК «Роснафта» за №О-18 від 03.09.2018; у ВАТ «Білоруське УПНП і КРС» на підставі довідки, виданої ВАТ «Білоруське УПНП і КРС» за №285 від 23.03.2018; у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2» на підставі довідки, виданої ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2» за №56 від 11.05.2018; у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» у період з 01.01.2018 по 01.02.2019 на підставі довідки, виданої АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» за №591 від 10.06.2019, а також нарахувати і виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні пільгової пенсії за віком за Списком №2, у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи. Зазначив, що пенсійних орган безпідставно не зарахував до пільгового стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах період роботи з 17.01.2019 по 11.09.2013 та з 25.10.2013 по 18.01.2018 на посаді машиніста підіймача у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин», оскільки наказами та висновками експертизи (картами атестації та спеціальної оцінки умов праці) підтверджено його право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах. Також зазначив, що відповідачем при призначенні пенсії безпідставно не врахована його заробітна плата, отримана після 01.01.1991 на території Російської Федерації в районах Крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Вважає, що такі протиправні дії відповідача порушують його право на соціальний захист у належному розмірі, тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.10.2019 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до правил, встановлених статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України).

23.10.2019 на адресу суду надійшов відзив №598/06-1 від 22.10.2019 (а.с.53-58), в якому відповідач заперечив проти заявленого позову. Відповідач зазначив, що періоди роботи ОСОБА_1 з 17.01.2019 по 11.09.2013 та з 25.10.2013 по 18.01.2018 у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» на посаді машиніста підіймача не зараховані до пільгового стажу роботи, оскільки відсутнє підтвердження проведення атестації робочих місць, натомість вказано про спеціальну оцінку умов праці. Що стосується вимоги позивача щодо зарахування заробітної плати, отриманої за роботу в районах Крайньої Півночі і в місцях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, то така буде врахована після досягнення позивачем пенсійного віку, тобто 60 років. Просив відмовити у задоволенні даного позову.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.

У відповідності до відомостей із трудової книжки позивача БТ- І № НОМЕР_2 від 24.08.1984 (а.с. 13-17) ОСОБА_1 , серед іншого:

17.01.2013 - прийнятий на роботу машиністом підіймача 7 розряду у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» (наказ №771-к від 17.01.2013);

11.09.2013 - звільнений з роботи у зв`язку з закінченням терміну дії дозволу на роботу в Російській Федерації (наказ №1947-к від 11.09.2013);

25.10.2013 - прийнятий на роботу машиністом підіймача 7 розряду у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» (наказ №2154-к від 25.10.2013);

18.01.2018 - звільнений з роботи за власним бажанням (наказ №72-к від 18.01.2018).

20.05.2019 позивач звернувся до Надвірнянського об`єнаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області із заявою про призначення пенсії за віком по Списку №2. (а.с. 18).

До поданої заяви про призначення пенсії за віком по Списку №2, окрім іншого, було долучено: трудову книжку позивача БТ-І №8380294 від 24.08.1984 (а.с. 13-17), уточнюючу довідку від 27.04.2018 № 1155, видану АТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» (а.с. 21), наказ ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» №152 від 20.09.2002 «Про створення постійно-діючої комісії по атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 23), протокол атестації робочих місць за умовами праці в ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» від 30.06.2003 (а.с. 24), карту атестації №164 робочого місця за умовами праці у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин», яка стосується робочого місця посади машиніст підіймача (а.с. 25-27), повідомлення АТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» про вперше проведену атестацію робочих місць у 2002-2003 роках (а.с. 28), протокол засідання атестаційної комісії по результатах атестації робочих місць за умовами праці ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» за №1 від 26.10.2010 (а.с. 29), наказ ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» «Про створення комісії і проведення атестації робочих місць» №783 від 16.10.2009 (а.с. 30), наказ ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» «Про проведення спеціальної оцінки умов праці» №БЕ-08-001-077пр. від 11.03.2014 (а.с. 31), наказ АТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» «Про завершення спеціальної оцінки умов праці» №235 від 28.05.2015 (а.с. 32), карту № 283 спеціальної оцінки умов праці ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» щодо посади машиніст підіймача (а.с. 33-34).

Листом №81/П09 від 10.07.2019 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило позивача про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку (робота в шкідливих умовах праці по Списку №2), в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу. Зазначило, що загальний стаж складає 34 роки 03 місяці 21 день, в тому числі за Списком №2 - 8 років 1 місяць 16 днів. Період роботи у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» з 17.01.2019 по 11.09.2013 та з 25.10.2013 по 18.01.2018 не зараховано до пільгового, оскільки у пільгових довідках не вказано про проведення чергової атестації робочих місць, а вказано про спеціальну оцінку умов праці. Також відповідач повідомив ОСОБА_1 про призначення йому пенсії за віком за роботу в районах Крайньої Півночі та районів прирівняних до районів Крайньої Півночі та про те, що заробітна плата за роботу на території Російської Федерації після 01.01.1991 буде врахована тільки після досягнення пенсійного віку, тобто 60 років (а.с. 46-47).

Вважаючи такі дії пенсійного органу неправомірними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі, також - Закон №1788-XII).

Згідно з пунктом "б" статті 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Аналіз наведеної правової норми свідчить про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Професія машиніста підіймача включена до Списку №2, спору щодо цього між сторонами не існує.

Щодо вимоги про проведення атестації (саме відсутність такої інформації стало підставою для відмови у зарахуванні до стажу певних періодів роботи), слід зазначити, що відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків №1 і №2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1992 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на цьому підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1992 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці та соціальної політики України разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади, яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

До аналогічного висновку дійшов і Верховний Суд у своїх постановах, зокрема від 10.09.2013 у справі № 21-183а13 та від 14.05.2019 у справі №756/8379/15-а.

Разом з тим суд зазначає, що відповідно до статтей 2, 3, 7 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14 січня 1993 року трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Питання пенсійного забезпечення регулюються двосторонніми угодами в цій галузі, а також Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі - Угода), згідно із статтею 1 якої, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством країни, на території якого вони проживають.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлено чи буде встановлено законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Статтею 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав-учасників Угоди проводиться за місцем проживання.

Для визначення права на пенсію громадянам держав-учасниць Угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої із цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до введення в дію цієї Угоди.

Обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

За змістом цих норм стаж, набутий на території однієї із зазначених в Угоді держав, зараховується до пільгового у разі, якщо такий стаж взаємно визначений Сторонами.

Згідно зі ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Відповідно до матеріалів справи позивач в спірний період працював в Російській Федерації. Вперше атестацію робочих місць в цій державі почали проводити лише з 01.09.2008 року відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я РФ від 31.08.2007р. №569 «Порядок проведення атестації робочих місць по умовах праці». Надалі питання атестації робочих місць регулювалося наказом від 26.04.2011 №342Н, а у зв`язку з прийняттям Федерального закону від 28.12.2013 року №426-ФЗ «Про спеціальну оцінку умов праці» на зміну атестації робочих місць прийшла спеціальна оцінка. Спеціальна оцінка є єдиним комплексом послідовних заходів по ідентифікації шкідливих та (або) небезпечних умов виробничої сфери і трудового процесу і оцінка рівня їх впливу на працівника з урахуванням відмінностей їх фактичних значень від встановлених нормативів умов праці і застосування засобів індивідуальної і колективного захисту працівників. Спеціальна оцінка проводиться раз на п`ять років.

Позивач на підтвердження пільгового стажу роботи надав належним чином оформлену трудову книжку НОМЕР_3 від 24.08.1984 (а.с. 13-17), що містять належно оформлені записи щодо виконуваної роботи та періодів її виконання. Крім того, позивачем надана уточнююча довідка від 27.04.2018 № 1155, видана АТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» (а.с. 21), наказ ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» №152 від 20.09.2002 «Про створення постійно-діючої комісії по атестації робочих місць за умовами праці» (а.с. 23), протокол атестації робочих місць за умовами праці в ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» від 30.06.2003 (а.с. 24), карта атестації №164 робочого місця за умовами праці у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин», яка стосується робочого місця посади машиніст підіймача (а.с. 25-27), повідомлення АТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» про вперше проведену атестацію робочих місць у 2002-2003 роках (а.с. 28), протокол засідання атестаційної комісії по результатах атестації робочих місць за умовами праці ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» за №1 від 26.10.2010 (а.с. 29), наказ ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» «Про створення комісії і проведення атестації робочих місць» №783 від 16.10.2009 (а.с. 30), наказ ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» «Про проведення спеціальної оцінки умов праці» №БЕ-08-001-077пр. від 11.03.2014 (а.с. 31), наказ АТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» «Про завершення спеціальної оцінки умов праці» №235 від 28.05.2015 (а.с. 32), карта № 283 спеціальної оцінки умов праці ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» щодо посади машиніст підіймача (а.с. 33-34).

Спеціальна оцінка умов праці відповідає меті атестації робочих місць, що в свою чергу підтверджує її проведення, а тому у відповідача були всі підстави для врахування до пільгового стажу періодів роботи з 17.01.2019 по 11.09.2013 та з 25.10.2013 по 18.01.2018 у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин».

Зважаючи на викладене, відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у зарахуванні до пільгового періодів роботи позивача у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» на посаді машиніста підіймача з 17.01.2019 по 11.09.2013 та з 25.10.2013 по 18.01.2018 й, відповідно, відмова у призначенні та виплаті пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 є неправомірними, тому слід зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу роботу позивача у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» у період з 17.01.2019 по 11.09.2013 та у період з 25.10.2013 по 18.01.2018 на посаді машиніста підіймача, яка передбачена Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1997 №162 (розділ 12, підрозділ 2130100а-14754) та за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (розділ 12, підрозділ -12-1а).

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити і виплачувати з 22.02.2019 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд вказує на таке.

Частиною 2 статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Суд зазначає, що відмова відповідача у призначенні позивачу пенсії по Списку №2 була обґрунтована відсутністю необхідного спеціального стажу. Зобов`язавши відповідача врахувати спірні періоди роботи позивача до спеціального стажу, суд не може зобов`язати призначити пенсію, оскільки саме на пенсійний орган покладено обов`язок обрахування стажу роботи особи та встановлення всіх необхідних умов для призначення пенсії. Тому відповідачу слід повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу.

Аналогічна правова позиція висловлена Восьмим апеляційним адміністративним судом в постанові від 10.04.2019 у справі №0940/1177/18.

З огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов висновку що позовна вимога ОСОБА_1 щодо зобов`язання відповідача призначити і виплачувати з 22.02.2019 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» задоволенню не підлягає.

Що стосується позовних вимог про визнання неправомірною відмови відповідача у зарахуванні його заробітної плати, отриманої з 01.01.1991 у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт, у ВАТ «Білоруське УПНП і КРС», у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2», у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» та зобов`язання відповідача зробити з 22.02.2019 перерахунок призначеної пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт на підставі архівної довідки, виданої ПАТ «НК «Роснафта» за №О-18 від 03.09.2018; у ВАТ «Білоруське УПНП і КРС» на підставі довідки, виданої ВАТ «Білоруське УПНП і КРС» за №285 від 23.03.2018; у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2» на підставі довідки, виданої ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2» за №56 від 11.05.2018; у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» у період з 01.01.2018 по 01.02.2019 на підставі довідки, виданої АТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» за №591 від 10.06.2019, а також нарахувати і виплатити недоплачені суми пенсії та виплачувати пенсію в подальшому згідно проведеного перерахунку, суд вказує на таке.

Спірні правовідносини щодо незарахування заробітної плати позивача, отриманої з 01.01.1991 у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт, у ВАТ «Білоруське УПНП і КРС», у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2», у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» виникли при призначенні пенсії за віком за роботу в районах Крайньої Півночі та районів прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Спору щодо неврахування такої заробітної плати при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 між сторонами ще не виникало.

Вказана вимога скерована позивачем щодо правовідносин, які мають відбутися в майбутньому, так як відповідач повинен повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням висновків суду про необхідність зарахування до спеціального стажу спірних періодів роботи позивача у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин», які, як встановлено судом вище, безпідставно не були враховані при розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

За змістом частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктами 1 і 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

В свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому, серед іншого, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

Системний аналіз коментованих норм процесуального закону свідчить, що останній не передбачає захисту адміністративним судом прав та інтересів громадян на майбутнє, якщо на день розгляду справи вони ще не порушені і спору з цього приводу не виникло.

З урахуванням вказаного, вимоги ОСОБА_1 щодо неправомірності відмови відповідача у зарахуванні його заробітної плати, отриманої з 01.01.1991 у в/о «Пурнафтогаз» Пурпейського управління технологічного транспорту №5, Сутормінського управління бурових робіт №5 та Пурпейського управління бурових робіт, у ВАТ «Білоруське УПНП і КРС», у ТОВ «Варєганська транспортна компанія-2», у ЗАТ «Єрмаківське підприємство по ремонту свердловин» та зобов`язання відповідача зробити з 22.02.2019 перерахунок призначеної пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням заробітної плати, яку позивач отримував у даних установах спрямовані на майбутнє та не підлягають задоволенню.

За наведених підстав та вказаних правових норм, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а позивач, квитанцією за №0.0..1 від 23.09.2009 підтвердив сплату судового збору в розмірі 768,40 гривень, за подання даного адміністративного позову, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в розмірі 384,20 гривень. Інших доказів понесення сторонами судових витрат суду не подано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи в шкідливих умовах праці роботу у ВАТ «Білоруське управління по підвищенню нафтовіддачі пластів і капітального ремонту свердловин» у період з 17.01.2019 по 11.09.2013 та у період з 25.10.2013 по 18.01.2018 на посаді машиніста підіймача.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 20.05.2019 про призначення пенсії за віком за на пільгових умовах по Списку №2 з врахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. Січових Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, ).

Суддя Главач І.А.