Справа № 296/9180/19
Суддя: Маслак В. П.
Дата ухвалення: 2019-10-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/9180/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2019 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі Тузенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Лісовця Вадима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 13.06.2019р. близько 11:10, керуючи автомобілем PEUGEOT 2008, номерний знак НОМЕР_1 , повільно рухаючись на стоянції біля ТЦ «Метро», що по проспекту Незалежності, 55, в м.Житомирі був зупинений інспектором роти №4 УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Лісовцем В.М. Інспектором було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДП18 №028108 від 13.09.2019р. за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП із застосуванням штрафу у розмірі 1020,00 грн. Позивач вказує, що порушення ПДР України він не скоював, а складення постанови є неправомірним, оскільки він вимушений був зупинитися на декілька секунд, щоб забрати працівника підприємства, директором якого він є. Позивач намагався пояснити ситуацію відповідачу, що не мав наміру порушувати Правила дорожнього руху України та здійснювати зупинку на місці, позначеному дорожньою розміткою 1.30, однак інспектор, не розібравшись в ситуації, вручив йому оскаржувану постанову. На підставі викладеного позивач просить скасувати постанову серії ДП18 №028108 від 13.09.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, та провадження у справі закрити.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.13-15) вказав, що скоєне позивачем адміністративне правопорушення підтверджується відео та фотоматеріалами, з яких вбачається, що біля магазину «Метро» по пр.Незалежності, 55В, на розпізнавальному знаку «Інвалід» був припаркований автомобіль позивача PEUGEOT 2008, номерний знак НОМЕР_1 . Також, з відеозапису вбачається, що сам позивач не заперечував про скоєне адмінправопорушення. Відповідно до ст.279 КУпАП поліцейський повідомив про час, місце розгляду справи, роз`яснив позивачу його права, передбачені Конституцією України та ст.268 КУпАП. Позивач мав можливість відповідно до ст.268 КУпАП на місці ознайомитись з наявними матеріалами, надати пояснення, докази, заявити клопотання та отримати правову допомогу. На переконання відповідача розгляд справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення відбулось у відповідності до вимог КУпАП.

Представник позивача в заяві від 08.10.2019р. просив розгляд справи здійснювати у його відсутність та відсутність позивача (а.с.19).

Відповідач, який належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд враховує наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.09.2019 року інспектором роти №4 УПП в Житомирській області лейтенантом поліції Лісовцем В.М. відносно позивача було винесено постанову серії ДП18 №028108 від 13.09.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному (а.с.5).

Згідно даної постанови 13.09.2019р. об 11:10 в м.Житомирі на пр.Незалежності, 55В, водій автомобіля PEUGEOT 2008, номерний знак НОМЕР_1 , в даному випадку позивач, здійснив зупинку на місці з позначкою 5.38 з табличкою 7.17, позначеною дорожньою розміткою 1.30.

Вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1020,00 грн.

Розглядаючи питання на предмет правомірності та можливості задовлення заявлених позовних вимог, суд враховує наступне.

Так, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, ч. 1 ст. 9 КУпАП.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ч.2 ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч.5 ст.122 КУпАП передбачено, що відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

У відповідності до Правил дорожнього руху України, п. 34 пп. 34.1 дорожні розмітки 1.30 позначають місця стоянки транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю чи на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю».

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як визначено приписами ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 280 КУпАП покладає на орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення обов`язок з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Норма статті 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Суд критично ставиться до наданого відповідачем відеозапису, оскільки ним не підтверджено сам факт скоєння адмінправопорушення позивачем. Будь-яких інших доказів, зокрема пояснень свідків, фотоматеріалів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.122 КУпАП, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, на думку суду, є недоведеним.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Отже, суд приходить до висновку, що порушення позивачем п. 34 пп. 34.1 дорожні розмітки 1.30 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП, не підтверджено належними доказами.

Враховуючи, що відповідач не надав належних доказів вини позивача, при цьому обов`язок щодо доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Зважаючи на викладене та керуючись Конституцією України, ст.ст. 77, 242, 250, 286, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, ст.ст. 122, 251, 222, 258, 280 КУпАП, суд,-

УХВАЛИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №4 УПП в Житомирській області лейтенанта поліції Лісовця Вадима Миколайовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ДП18 №028108 від 13.09.2019р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст. 122 КУпАП закрити.

Рішення суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Cуддя В. П. Маслак