Справа № 640/7632/19
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2019-10-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

10 жовтня 2019 року № 640/7632/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., при секретарі судового засідання Морозовій Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом до Арбітражного керуючого ОСОБА_1 Міністерства юстиції України Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів)
провизнання незаконним та скасування рішення і наказу, зобов`язання вчинити дії
за участю:

Позивача - ОСОБА_1.,

представника Позивача - ОСОБА_2.,

представника Відповідачів - Клименка В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась арбітражний керуючий ОСОБА_1 (далі також - Позивач або Арбітражний керуючий) з позовною заявою до Міністерства юстиції України (далі також - Відповідач 1 або Мін`юст), Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі також - Відповідач 2 або Дисциплінарна комісія), в якій просить:

1. Визнати незаконним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 19.03.2019, яке оформлено протоколом № 80/03/19 від 19.03.2019, в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

2. Визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України № 994/5 від 29.03.2019 про анулювання свідоцтва на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 .

3. Зобов`язати Міністерство юстиції України поновити дію свідоцтва № 1521 від 25.07.2013 про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого арбітражному керуючому ОСОБА_1 та забезпечити виключення з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України інформацію про анулювання дії свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1521 від 25.07.2013.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскільки при прийнятті оскаржуваних рішення та наказу Відповідачами було порушено положення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), то такі акти індивідуальної дії підлягають скасуванню. Також Позивач наголосила, що зазначених в акті перевірки порушень вона не допускала, тож висновки такого акту є безпідставними та передчасними.

Представник Відповідачів подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти заявлених вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, натомість спірні акти індивідуальної дії законними та такими, що прийняті Відповідачами на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Представником Головного територіального управління юстиції у Житомирській області подані суду письмові пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких він наголосив на законності та обґрунтованості оскаржуваних актів Відповідачів.

У судовому засіданні учасники справи підтримали свої правові позиції, викладені у письмовому вигляді та наявні в матеріалах справи.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні подані сторонами документи і матеріали, заслухавши пояснення їхніх представників, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2013 Мін`юстом Позивачу видано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 1521 (далі також - свідоцтво).

Постановою Господарського суду Житомирської області від 10.06.2014 № 906/526/14 Позивача призначено ліквідатором Селянського (фермерського) господарства «Владівське» та покладено ряд зобов`язань, зокрема щодо виконання повноважень ліквідатора банкрута у порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі також - Закон про банкрутство).

Разом з тим, окремою ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.11.2018 № 906/526/14 встановлено, що Позивачем, як ліквідатором банкрута, допущені порушення Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а саме: частин першої-третьої, абзаців 5, 14 частини другої, частини сьомої, частини дев`ятої статті 41 (зокрема, ліквідатором банку не знято з обліку 18 одиниць сільськогосподарської техніки, яка рахується за боржником; не надано доказів виключення з Реєстру прав власності на нерухоме майно відповідної інформації про банкрута щодо реалізованого майна; не надано доказів вжиття заходів щодо пошуку активів банкрута шляхом направлення запитів до органів, що здійснюють їх реєстрацію; не вжито усіх заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб, або зняття їх з реєстрації у разі не виявлення; не надано доказів здійснення аналізу фінансового становища банкрута; не вжито заходів щодо закриття рахунків банкрута у фінансових установах, окрім основного; до суду не подавалися проміжні звіти ліквідатора банкрута за січень, березень, квітень, травень, липень, серпень, вересень 2018 року, що зумовило несвоєчасне повідомлення кредиторів про хід ліквідаційної процедури банкрута).

Також, окремою ухвалою Господарського суду Житомирської області від 13.11.2018 № 906/526/14 встановлено, що Позивачем неодноразово ігноруються та не виконуються вимоги судових рішень, що, серед іншого, спричиняє затягування ліквідаційної процедури банкрута (зокрема, Позивачем не виконано вимоги ухвали господарського суду від 08.02.2018 та 11.10.2018, а вимоги ухвал господарського суду від 27.03.2018, 29.05.2018, 21.06.2018 виконано частково).

Листом від 01.11.2018 № 09/1529 Малинська районна державна адміністрація Житомирської області «Про роботу арбітражних керуючих» повідомила Головне територіальне управління юстиції у Житомирській області (далі також - ГТУЮ у Житомирській області) про те, що з метою прискорення погашення, зокрема СФГ «Владівське» заборгованості зі сплати обов`язкових платежів та зборів, 28.02.2018 року проведено засідання районної комісії з питань погашення заборгованості із заробітної плати, пенсій, стипендій та інших соціальних виплат, до участі на якому було запрошено, окрім іншого арбітражного керуючого ОСОБА_1., яке вона проігнорувала. У зв`язку з наведеним Малинська РДА Житомирської області просила провести перевірку діяльності, зокрема, Позивача як арбітражного керуючого СФГ «Владівське».

На підставі окремої ухвали Господарського суду Житомирської області від 13.11.2018 № 906/526/14 та листа Малинської РДА Житомирської області від 01.11.2018 № 09/1529, Мін`юстом Головному територіальному управлінню юстиції у Житомирській області було доручено (доручення від 23.11.2018 № 1063/18969-22-18/9.3.1.) провести позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1. під час виконання нею повноважень ліквідатора у справі № 906/526/14 про банкрутство СФГ «Владівське» з питань, викладених в ухвалі та зверненні (далі також - перевірка).

За результатами проведеної перевірки ГТУЮ у Житомирській області складено довідку від 14.01.2019 № 18/1, якою зафіксовано та підтверджено порушення арбітражним керуючим ОСОБА_1. положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України), а саме:

1. неналежним чином виконані вимоги абзацу 13 частини другої статті 41 Закону про банкрутство (стосовно вжиття заходів спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб);

2. недотримано положень частини сьомої статті 41 Закону про банкрутство (щодо використання під час ліквідаційної процедури ліквідатором тільки одного рахунку боржника у банківській установі та закриття інших рахунків, виявлених при проведенні ліквідаційної процедури);

3. систематично не виконувались вимоги судових рішень, які набрали законної сили, що спричинило затягування ліквідаційної процедури банкрута та свідчить про недотримання вимог статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України щодо своєчасності виконання судових рішень, що набрали законної сили в частині зняття з реєстрації сільськогосподарської техніки СФГ «Владівське» (згідно наданих Позивачем доказів дії щодо знаття з реєстрації сільськогосподарської техніки СФГ «Владівське» були здійснені 28.11.2018 та 30.11.2018, тобто лише після винесення окремої ухвали суду від 13.11.2018);

4. недотримано вимог статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України стосовно виконання судових рішень, що набрали законної сили (ухвал від 08.02.2018, 27.03.2018, 29.05.2018, 21.06.2018, 11.10.2018 та 13.11.2018) щодо надання суду проміжних звітів ліквідатора про хід ліквідаційної процедури, погоджених на засіданнях комітету кредиторів боржника;

5. недотримано вимог статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України стосовно виконання судових рішень, що набрали законної сили (ухвал від 08.02.2018, 27.03.2018, 29.05.2018, 21.06.2018, 11.10.2018 та 13.11.2018) щодо надання інформації з документальним підтвердженням про дебіторську заборгованість боржника, а також докази стягнення такої заборгованості;

6. недотримано вимог статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України стосовно виконання судових рішень, що набрали законної сили (ухвал від 08.02.2018, 27.03.2018, 29.05.2018, 21.06.2018, 11.10.2018 та 13.11.2018) щодо надання інформації про рух коштів на розрахунковому рахунку боржника з дати порушення провадження у справі про банкрутство;

7. порушено вимоги статті 45 Закону про банкрутство щодо черговості та пропорційності задоволення вимог кредиторів.

Окрім наведеного, зі змісту довідки від 14.01.2019 № 18/1 вбачається, що стосовно Позивача як ліквідатора СФГ «Владівське» ГТУЮ у Житомирській області раніше вже проводилась невиїзна позапланова перевірка (акт перевірки від 01.09.2017 № 21/2), під час якої було досліджено питання стосовно реалізації майна СФГ «Владівське» для задоволення вимог, включених до реєстру кредиторів, за результатами якої ГТУЮ у Житомирській області було винесено припис про недопущення повторних порушень від 05.09.2017 № 21/3, де серед іншого, було виявлено порушення абзацу 15 частини другої статті 41 Закону про банкрутство, щодо продажу майна банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру кредиторів у порядку, передбаченому цим Законом.

Разом з тим, перевіркою також встановлено, що наданий Позивачем аналіз фінансового становища банкрута не суперечить положенню абзацу 5 частини другої статті 41 Закону про банкрутство; Позивачем належним чином виконано положення частини дев`ятої статті 41 Закону про банкрутство щодо щомісячного звітування ліквідатора перед комітетом кредиторів про свою діяльність під час здійснення ліквідаційної процедури.

Також ГТУЮ у Житомирській області складено акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 23.01.2019 № 18/2, в якому, окрім викладу виявлених під час перевірки порушень (аналогічних довідці від 14.01.2019 № 18/1), зазначено, що порушення, виявлені комісією під час перевірки та зазначені у довідці, арбітражним керуючим ОСОБА_1 частково усунено, а саме:

1. усунено порушення вимог абзацу 13 частини другої статті 41 Закону про банкрутство (надано копії запитів від 17.12.2018 до відповідних органів на підтвердження вжиття заходів спрямованих на розшук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб);

2. усунено порушення вимог частини сьомої статті 41 Закону про банкрутство (надано лист ГУ ДФС у Житомирській області, що станом на 21.12.2018 за банкрутом СФГ «Владівське» рахується 1 відкритий банківський рахунок);

Разом з тим, щодо виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 вимог ухвал господарського суду Житомирської області від 08.02.2018, 27.03.2018, 29.05.2018, 21.06.2018, 11.10.2018 та 13.11.2018 у справі № 906/526/14 (далі також - ухвали суду), зазначено наступне:

1. сільськогосподарська техніка СФГ «Владівське» була знята з реєстрації лише 28.11.2018 (після винесення судом окремої ухвали відносно Позивача), натомість Позивача неодноразово вказаними ухвалами було зобов`язано надати докази зняття з реєстрації відповідної техніки боржника, тож ОСОБА_1 систематично не виконувались вимоги судових рішень;

2. майно банкрута було реалізоване на відкритих торгах 20.07.2015 та згідно з передавальним актом 20.07.2015 передано покупцю, однак клопотання до суду стосовно зобов`язання реєстратора прав на нерухоме майно вчинити дії щодо внесення відповідних записів до Реєстру прав на нерухоме майно (далі також - Реєстр) подано Позивачем лише 19.01.2019, що свідчить про несвоєчасне виконання вимог вказаних ухвал, якими Позивача неодноразово зобов`язано надати інформацію про виключення з Реєстру інформації про СФГ «Владівське» як власника;

3. арбітражним керуючим ОСОБА_1 не надано належних доказів надіслання до господарського суду проміжних звітів за січень, березень, квітень, травень, липень, серпень та вересень 2018 року, що свідчить про невиконання вимог вказаних ухвал;

4. арбітражним керуючим ОСОБА_1 не надано належних доказів здійснення заходів стосовно стягнення дебіторської заборгованості банкрута, що було зобов`язано здійснити вказаними ухвалами, що свідчить про систематичне недотримання Позивачем вимог статей 18 та 326 ГПК України щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили;

5. арбітражним керуючим ОСОБА_1 не надано на виконання вимог ухвал суду інформації про рух коштів на розрахунковому рахунку боржника з дати порушення провадження у справі про банкрутство, що свідчить про недотримання положень статей 18 та 326 ГПК України щодо виконання судових рішень, які набрали законної сили.

Окрім наведеного, актом від 23.01.2019 № 18/2 зафіксовано, що арбітражним керуючим ОСОБА_1 порушені вимоги статті 45 Закону про банкрутство щодо черговості та пропорційності задоволення вимог кредиторів, оскільки окрім депонування коштів на оплату праці ліквідатора за кожен місяць здійснення повноважень в розмірі 37 000,00 грн., інші вимоги кредиторів не задовольнялись відповідно до затвердженого судом реєстру.

Враховуючи наведене, за результатами перевірки комісія дійшла висновку, що виявленні порушення є підставою для внесення державним органом з питань банкрутства до Дисциплінарної комісії подання щодо накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, передбаченого абзацом 6 пункту 7.1. розділу VII Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03.07.2013 № 1113/23645, а саме: грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до порушення прав та законних інтересів банкрута та кредиторів банкрута.

Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області скеровано до Міністерства юстиції України пропозицію від 25.01.2019 № 2.3/5/2019/1286 щодо внесення до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) подання про накладання на арбітражного керуючого ОСОБА_1. дисциплінарного стягнення на підставі акта, складеного територіальним органом юстиції за результатами проведеної позапланової невиїзної перевірки діяльності зазначеного арбітражного керуючого.

На підставі зазначеної пропозиції, директором Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України 05.02.2019 до Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) скеровано подання № 1217 про накладання на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

На засіданні 19.03.2019 Дисциплінарною комісією арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), за результатами заслуховування пояснень арбітражного керуючого та вивчення матеріалів перевірки застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1. дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання від 05.02.2019 № 1217, більшістю голосів було прийнято рішення (оформлене протоколом № 80/03/19) внести подання до Міністерства юстиції України про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1. дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

При цьому, як вбачаєтеся зі змісту протоколу засідання Дисциплінарної комісії від 19.03.2019 № 80/03/19 під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховано, що рішеннями Комісії від 05.03.2015, 11.04.2017, 04.07.2017 за результатом розгляду подань від 14.02.2015 № 364, від 17.03.2017 № 921, від 14.06.2017 № 983 до арбітражного керуючого ОСОБА_1 застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді попередження у зв`язку з непроходженням нею підвищення кваліфікації у встановлені законодавством строки та відмовою арбітражного керуючого у проведенні перевірок.

На підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 19.03.2019 № 912 про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1. дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 19.03.2019 № 80/03/19, Мін`юстом було видано спірний наказ від 28.03.2019 № 994/5 «Про анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1 », яким Позивачу анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 25.07.2013 № 1521.

Відповідно, на підставі вказаного наказу від 19.03.2019 № 912 до Єдиного державного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України внесено запис про анулювання Позивачу свідоцтва.

Вважаючи такі рішення Відповідача 2 від 19.03.2019 № 80/03/19 та наказ Відповідача 1 від 28.03.2019 № 994/5 протиправними, Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою про їх скасування.

Дослідивши та надавши оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам та поясненням учасників справи, наданим у процесі судового розгляду справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному і об`єктивному розгляді у відкритому судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тож, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.

Для вирішення спірних правовідносин, судом застосовано норми Конституції України, Господарського кодексу України (далі також - ГК України), Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 № 2343-XII (далі також - Закон № 2343-XII), Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5 (далі також - Порядок № 1284/5), у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Так, Закон № 2343-XII встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом та застосування ліквідаційної процедури з метою повного або часткового задоволення вимог кредиторів.

Статтею 1 Закону № 2343-XII, зокрема визначено, що арбітражний керуючий - це фізична особа, призначена господарським судом у встановленому порядку в справі про банкрутство як розпорядник майна, керуючий санацією або ліквідатор з числа осіб, які отримали відповідне свідоцтво і внесені до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до статті 4 Закону № 2343-XII, арбітражні керуючі є суб`єктами незалежної професійної діяльності.

Арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника.

Одна і та ж особа може здійснювати повноваження арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону.

Право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) надається особі, яка отримала відповідне свідоцтво у порядку, встановленому цим Законом, та внесена до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до частини третьої, четвертої, шостої та восьмої статті 26 Закону № 2343-XII, збори кредиторів у провадженні у справі про банкрутство скликаються арбітражним керуючим за його ініціативою, за ініціативою комітету кредиторів чи інших кредиторів, сума вимог яких становить не менше ніж третину всіх вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, або за ініціативою однієї третини кількості голосів кредиторів.

Збори кредиторів на вимогу комітету кредиторів або окремих кредиторів скликаються арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) та проводяться протягом двох тижнів з дня надходження письмової вимоги про їх скликання.

На час дії процедур банкрутства збори кредиторів обирають комітет кредиторів у складі не більше ніж сім осіб.

Під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Закону.

До компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення про: обрання голови комітету; скликання зборів кредиторів; звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у випадках, передбачених цим Законом; звернення до господарського суду з вимогою про визнання правочинів (договорів) боржника недійсними на будь-якій стадії процедури банкрутства; звернення до господарського суду з клопотанням про призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора), припинення повноважень арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення іншого арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора); підготовку та укладення мирової угоди; схвалення плану санації боржника, змін та доповнень до нього у випадках, передбачених цим Законом; визначення складу майна в разі продажу частини майна у процедурі санації боржника або ліквідації банкрута; внесення пропозицій господарському суду щодо продовження або скорочення строку процедур розпорядження майном боржника чи санації боржника; інші питання, передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону № 2343-XII, ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом (частина друга статі 41 Закону № 2343-XII).

За приписами частин третьої, сьомої, восьмої, дев`ятої статті 41 Закону № 2343-XII, з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута (частина четверта).

Під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати тільки один рахунок боржника в банківській установі. Інші рахунки, виявлені при проведенні ліквідаційної процедури, підлягають закриттю ліквідатором. Залишки коштів на цих рахунках перераховуються на основний рахунок боржника (частина сьома).

Кошти, які надходять при проведенні ліквідаційної процедури, зараховуються на основний рахунок боржника. З основного рахунка здійснюються виплати кредиторам у порядку черговості, визначеному цим Законом. З основного рахунка банкрута проводяться виплати кредиторам, виплати поточних платежів та витрат, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури (частина восьма).

Ліквідатор не рідше ніж один раз на місяць надає комітету кредиторів звіт про свою діяльність, інформацію про фінансове становище і майно боржника на день відкриття ліквідаційної процедури та при проведенні ліквідаційної процедури, використання коштів боржника, а також іншу інформацію на вимогу комітету кредиторів (частина дев`ята).

Згідно з частиною першою статті 45 Закону кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею.

Частинами другою-шостою, восьмою, дев`ятою статті 45 Закону закріплено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються у міру надходження на рахунок коштів від продажу майна банкрута після повного задоволення вимог попередньої черги, крім випадків, установлених цим Законом.

У разі недостатності коштів, одержаних від продажу майна банкрута, для повного задоволення всіх вимог однієї черги вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належить кожному кредиторові однієї черги.

У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги ліквідатор (ліквідаційна комісія) не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

У разі якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи боржника і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній господарським судом юридичній особі, яка зобов`язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів боржника за рахунок отриманих активів.

Погашення вимог кредиторів шляхом заліку зустрічних однорідних вимог проводиться за згодою кредитора (кредиторів) у випадках, якщо це не порушує майнові права інших кредиторів.

Погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в позачерговому порядку.

Таким чином, вказаною статтею чітко визначена черговість та порядок задоволення вимог кредиторів. Натомість, положеннями Закону № 2343-XII не наділено комітет кредиторів приймати рішення щодо зміни порядку задоволення кредиторських вимог, у тому числі щодо зміни черговості та пропорційності їх задоволення, всупереч статті 45 Закону № 2343-XII.

Разом з тим, за приписами частини другої статті 98 Закону № 2343-XII арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися вимог законодавства; 2) здійснювати заходи щодо захисту майна боржника; 3) аналізувати фінансову, господарську, інвестиційну та іншу діяльність боржника, його становище на ринках та надавати результати таких аналізів господарському суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію; 4) подавати відомості, документи та інформацію щодо діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у порядку, встановленому законодавством; 5) створювати умови для проведення перевірки додержання арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) вимог законодавства; 6) здійснювати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці відповідно до встановлених законодавством вимог; 7) надавати державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; 7-1) вживати заходів до недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів та невідкладно повідомляти суду про наявність такого конфлікту; 8) надсилати органам Національної поліції чи органам прокуратури повідомлення про факти порушення законності, виявлені в діяльності працівників підприємств та організацій, що містять ознаки дії (бездіяльності), переслідуваної у кримінальному чи адміністративному порядку; 9) виконувати інші повноваження, передбачені законодавством про банкрутство.

Під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо, з метою, з якою ці права та обов`язки надано (покладено), обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на підставі, у межах та спосіб, що передбачені Конституцією та законодавством України про банкрутство (частина тертя статті 98 Закону № 2343-XII).

Під час здійснення своїх повноважень арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) є незалежним (частина перша статті 99 Закону № 2343-XII).

Виходячи з наведеного в сукупності, суд не приймає до уваги доводи Позивача щодо недопущення нею порушень статті 45 Закону № 2343-XII (як однієї з підстав прийняття Відповідачами спірних актів індивідуальної дії), які обґрунтовані тим, що саме рішенням комітету кредиторів банкрута, оформленим протоколом від 05.08.2015, її пропозиція щодо розподілу між кредиторами отриманих від проведення відкритих торгів коштів згідно з передбаченою Законом № 2343-XII черговістю була відхилена та прийнято рішення провести їх розподіл в порядку черговості після остаточного отримання всіх коштів на рахунок банкрута, оскільки таке рішення прямо суперечить наведеним положенням Закону № 2343-XII та не мало виконуватися Позивачем в силу положень статей 41, 98, 99 Закону № 2343-XII.

Окрім того, відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

За приписами статті 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При цьому, за правилами пункту 1 частини першої статті 232 Господарського процесуального кодексу України, судовими рішеннями є, окрім іншого, ухвали.

Відповідно до частини першої, п`ятої, дев`ятої статті 246 Господарського процесуального кодексу України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрема ухвала може бути оскаржена особами, яких вона стосується.

У взаємозв`язку з вищенаведеним судом також встановлено, що відносно Позивача господарським судом Житомирської області постановлено окрему ухвалу від 13.11.2018 № 906/526/14 (набрала законної сили 15.11.2018), якою зафіксовано, що господарський суд прийшов до висновку про не виконання арбітражним керуючим (Позивачем) вимог абзацу 5, 14 частини другої, частини сьомої, дев`ятої статті 41 Закону № 2343-XII, а також неодноразове ігнорування та не виконання вимог судових рішень (ухвал господарського суду від 27.03.2018, 29.05.2018, 21.06.2018), що призвело до значного перевищення максимально допустимих строків здійснення ліквідаційної процедури, а також до завдання збитків як кредиторам, так і банкруту, у вигляді зайвих витрат на здійснення ліквідаційної процедури.

Доказів оскарження такої окремої ухвали господарського суду Житомирської області від 13.11.2018 Позивачем суду не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з наведеного в сукупності, у суду відсутні правові підставити ставити під сумнів встановлені судовим рішенням (окремою ухвалою), яке набрало законної сили, обставини невиконання Позивачем вимог Закону № 2343-XII та неодноразового ігнорування та невиконання судових рішень, які набрали законної сили (Позивачем не виконано вимоги ухвал господарського суду від 08.02.2018 та 11.10.2018, а вимоги ухвал господарського суду від 27.03.2018, 29.05.2018, 21.06.2018 виконано частково).

Більше того, з матеріалів справи вбачається, що стосовно Позивача як ліквідатора СФГ «Владівське» ГТУЮ у Житомирській області раніше було винесено припис про недопущення повторних порушень від 05.09.2017 № 21/3, де серед іншого, було виявлено порушення абзацу 15 частини другої статті 41 Закону № 2343-XII, а також рішеннями Комісії від 05.03.2015, від 11.04.2017 та від 04.07.2017 за результатом розгляду подань від 14.02.2015 № 364, від 17.03.2017 № 921, від 14.06.2017 № 983 до арбітражного керуючого ОСОБА_1 застосовані дисциплінарні стягнення у вигляді попередження у зв`язку з непроходженням нею підвищення кваліфікації у встановлені законодавством строки та відмовою арбітражного керуючого у проведенні перевірок.

Відповідно до статті 105 Закону № 2343-XII дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов`язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів (частина друга статті 106 Закону № 2343-XII).

У разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень (частина четверта статті 106 Закону № 2343-XII).

Згідно зі статтею 107 Закону № 2343-XII, арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Відповідно до частини першої, четвертої, п`ятої, шостої статті 108 Закону № 2343-XIІ, дисциплінарна комісія утворюється у встановленому державним органом з питань банкрутства порядку для здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), перевірки організації їх роботи, дотримання ними вимог законодавства з питань банкрутства та правил професійної етики.

Дисциплінарна комісія розглядає заяви, скарги та подання на арбітражних керуючих; організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів); надає консультації і рекомендації, а також готує методичні розробки з питань професійної етики арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та застосування прогресивних практик; приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень.

Рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п`яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Згідно з частиною першою, другою статтею 109 Закону № 2343-XIІ дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Підставами для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є, зокрема, накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (частина перша статті 112 Закону № 2343-XIІ).

У разі припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) він виключається з Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, а його свідоцтво анулюється (частина друга статті 112 Закону № 2343-XIІ).

У разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання (частина перша статті 113 Закону № 2343-XIІ).

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) (частина друга статті 113 Закону № 2343-XIІ).

Відповідно до пункту 1.3. Порядку № 1284/5, контроль за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі - арбітражний керуючий) здійснюють Мін`юст як державний орган з питань банкрутства та за його дорученням головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі як територіальні органи з питань банкрутства. Мін`юст та його територіальні органи з питань банкрутства є органами контролю.

За приписами розділу ІІ Порядку № 1284/5 контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється шляхом проведення планових і позапланових перевірок.

Контроль за діяльністю арбітражних керуючих здійснюється на предмет дотримання ними вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України, Закону, іншого законодавства з питань банкрутства та законодавства про оплату праці.

Здійснення контролю за діяльністю арбітражних керуючих складається з таких етапів: проведення перевірки, складання довідки про результати перевірки діяльності арбітражного керуючого (далі - Довідка); надання арбітражним керуючим комісії заперечень щодо Довідки та (або) усунення зазначених у Довідці порушень; складення акта перевірки з урахуванням Довідки, заперечень та усунутих арбітражним керуючим порушень.

Підставами для проведення позапланової перевірки є, окрім іншого: звернення (скарги) фізичних та юридичних осіб щодо дій арбітражного керуючого з викладенням обставин невиконання або неналежного виконання ним покладених на нього повноважень, з яких вбачається необхідність проведення контролю; виявлення Мін`юстом або територіальним органом з питань банкрутства у процесі реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства ознак невиконання чи неналежного виконання арбітражним керуючим покладених на нього обов`язків; невиконання арбітражним керуючим вимог рішень (ухвал, постанов) господарського суду у справах про банкрутство (пункт 2.6.).

Мін`юст з метою контролю за проведенням перевірок територіальними органами з питань банкрутства може відповідним дорученням зобов`язати територіальний орган з питань банкрутства надіслати Довідку до Мін`юсту для проведення її аналізу (підпункт 2.6.4. Порядку № 1284/5).

Для проведення перевірки орган контролю надає доручення на проведення перевірки (пункт 2.8. Порядку № 1284/5).

Для проведення перевірки органом контролю створюється комісія у складі від однієї до трьох осіб. До складу комісії включаються виключно представники органу контролю. До роботи комісії можуть залучатися найбільш досвідчені і висококваліфіковані арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) (пункт 2.9. Порядку № 1284/5).

Місцем проведення перевірки є, зокрема, місцезнаходження органу контролю (невиїзна перевірка) (пункт 2.10. Порядку № 1284/5).

На підставі доручення на проведення перевірки оформлюються посвідчення на проведення перевірки (додаток 3) та повідомлення про проведення перевірки (додаток 4), які підписуються керівником структурного підрозділу Мін`юсту або структурного підрозділу територіального органу з питань банкрутства, відповідального за забезпечення реалізації повноважень державного органу з питань банкрутства (пункт 2.14. Порядку № 1284/5).

В останній день перевірки орган контролю складає та підписує Довідку (додаток 7) у двох примірниках. Один примірник Довідки надається арбітражному керуючому, який перевірявся, або його представнику, другий зберігається в органі контролю (пункт 5.1. Порядку № 1284/5).

Комісія готує акт перевірки діяльності арбітражного керуючого (додаток 8) (далі - акт перевірки) протягом: двох робочих днів з дня підписання Довідки, якщо арбітражний керуючий підписав Довідку без зауважень і заперечень; двох робочих днів після завершення строку для надання арбітражним керуючим пояснень, зауважень, заперечень щодо Довідки (пункт 6.3. Порядку № 1284/5).

Структурний підрозділ Мін`юсту протягом десяти робочих днів з дня надходження Довідки до Мін`юсту проводить аналіз Довідки та всіх доданих до неї документів, готує Висновок, який підписується керівником структурного підрозділу Мін`юсту та містить інформацію про відповідність Довідки і доданих до неї документів законодавству з питань банкрутства та інформацію щодо порушень, які повинні бути зазначені в акті перевірки, та надсилає його територіальному органу з питань банкрутства з одночасним поверненням доданих до Довідки документів.

Протягом двох робочих днів з дня отримання Висновку Мін`юсту комісія готує акт перевірки (пункт 6.5. Порядку № 1284/5).

У разі виявлення за результатами перевірки порушень, які є підставою для внесення до Дисциплінарної комісії подання щодо застосування до арбітражного керуючого дисциплінарних стягнень, орган контролю обов`язково зазначає про це в акті перевірки. У такому випадку припис та (або) розпорядження не складаються до моменту прийняття Дисциплінарною комісією рішення за результатом розгляду подання (пункт 6.13. Порядку № 1284/5).

Згідно з пунктом 7.1. Порядку № 1284/5 підставами для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення є, зокрема: вчинення арбітражним керуючим протягом року після винесення припису або розпорядження повторного порушення, аналогічного раніше вчиненому; грубе порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень, що призвело до грубого порушення прав та законних інтересів боржника та (або) кредиторів боржника (банкрута); винесення Дисциплінарною комісією двох або більше попереджень.

Протягом п`яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом Мін`юсту від органу контролю пропозиції структурний підрозділ Мін`юсту готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома (пункт 7.2. Порядку № 1284/5).

Згідно з пунктами 7.4., 7.6. дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого, є: попередження; позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Під час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

З огляду на зазначене, з матеріалів справи судом встановлено, що Відповідачами належним чином виконані наведені положення Закону № 2343-XIІ та Порядку № 1284/5 щодо порядку проведення перевірки Позивача, оформлення її результатів та прийняття рішень (спірних актів індивідуальної дії).

Тож, за результатами системного аналізу обставин справи, у взаємозв`язку з наведеними нормами та наявними у справі доказами, судом не встановлено допущення Відповідачами процедурних порушень під час проведення перевірки Позивача.

Натомість, документально підтверджено наявність декількох самостійних підстав для накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення, як то, окрім іншого: наявність двох або більше попереджень; порушення арбітражним керуючим законодавства під час виконання повноважень.

Таким чином, виходячи з наведеного в сукупності, судом встановлено допущення Позивачем дисциплінарного проступку у розумінні статті 105 Закону № 2343-XII, що не спростовано належними та допустимими доказами під час судового розгляду даної справи, тож суд дійшов висновку про наявність у Відповідачів достатніх правових підстав для прийняття відносно Позивача спірних актів індивідуальної дії, відповідно, про відсутність підстав для визнання таких актів незаконними та їх скасування.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, за правилами, встановленими статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками докази і пояснення, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У свою чергу, Відповідачі належним чином виконали обов`язок щодо доказування з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 5, 6, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви арбітражного керуючого ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст складено та підписано 30.10.2019.

Суддя П.О. Григорович