Справа № 640/14026/19
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови від 11 червня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В :

24 липня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Сушия"звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови від 11 червня 2019 року №1107/1520/АВ/НД/СПТД/ФС-404 про накладення штрафу у розмірі 417 300,00 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 липня 2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги щодо протиправності та скасування постанови про накладення штрафу, позивач вказував на те, що відповідачем безпідставно було застосовано до нього штраф, визначений ч. 2 статті 265 КЗпГІ України, оскільки недопуск уповноважених посадових осіб відповідача до проведення заходів державного нагляду (контролю) був правомірним.

15 серпня 2019 року позивачем було подано до Окружного адміністративного суду м. Києва заяву про забезпечення позову.

16 серпня 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва заяву про забезпечення позову розглянуто та постановлено ухвалу про відмову у забезпеченні позову.

23 серпня 2019 року позивач з урахуванням викладеного в ухвалі Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року повторно звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

02 вересня 2019 року Окружним адміністративним судом м. Києва розглянуто подану позивачем вдруге заяву про забезпечення позову та постановлену ухвалу про відмову в її задоволенні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену ухвалу та прийняте нове рішення, яким задовольнити клопотання про забезпечення позову. При цьому посилається на порушення судом норм процесуального права, зазначаючи, що судом неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні даного клопотання, суд першої інстанції послався на відсутність об`єктивних доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, неможливості захисту цих прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів.

Мотивуючи апеляційну скаргу, позивач зазначив, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є самостійним виконавчим документом, що підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби. Примусове виконання органами державної виконавчої служби оскаржуваної постанови передбачає стягнення (списання) грошових коштів з рахунків боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до норм статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Перелік видів забезпечення позову встановлено ч.1 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що примусове стягнення (списання) грошових коштів з рахунків боржника (позивача) у банках вказує на наявність небезпеки заподіяння шкоди правам та законним інтересам позивача, оскільки стягнення суми протиправно накладеного на позивача штрафу в розмірі 417 300, 00 грн до набрання законної сили рішенням суду в даному спорі призведе до втрати значних фінансових активів Товариства, яке здійснює господарську діяльність на межі рентабельності, що підтверджується копією фінансового звіту позивача за І півріччя 2019 року та копією бухгалтерської довідки.

Так, з фінансового звіту позивача за І півріччя 2019 року вбачається, що чистий прибуток підприємства за вказаний період складає лише 528, 5 тис. грн, тоді як разова сума штрафу за оскаржуваною постановою становить 417 300, 00 грн., тобто стягнення (списання) відповідної суми грошових коштів унеможливить подальшу фінансово-господарську діяльність підприємства.

З бухгалтерської довідки позивача за липень вбачається, що підприємство потребує в обігу грошових коштів, оскільки несе значні видатки на оплату заробітної плати, сплату податків і зборів та єдиного соціального внеску.

Окружний адміністративний суд м Києва вказані доводи проігнорував, і як наслідок 28 серпня 2019 року державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Валевським О.О. було відкрито виконавче провадження № 59908773 з примусового виконання постанови № 1107/1520/АВ/ГІД/СПТД/ФС-404 від 11 червня 2019 року та здійснено заходи з її примусового виконання. Зокрема, 09 вересня 2019 року державним виконавцем з розрахункового рахунку позивача, відкритого в АТ «Райффайзен банк Аваль», на виконання оскаржуваної позивачем в рамках даного спору постанови було стягнуто 459 530, 00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 20089/19 від 09 вересня 2019 року.

Слід зазначити, що правомірність (неправомірність) прийняття оскаржуваної постанови, на підставі якої до позивача застосовано санкції, буде встановлена лише судовим рішенням, прийнятим за результатами розгляду цієї справи, тому у разі встановлення протиправності оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог ТОВ «Сушия» про його скасування, позивачу доведеться докласти значних зусиль і витрат, щоб відновити свої права.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта стосовно того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

З урахуванням наведеного необґрунтованим вбачається висновок суду першої інстанції про те, що з клопотання позивача не вбачається, яка існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що таке вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті. Крім того, суд вважає, що застосуванням заходів забезпечення позову не може бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відтак, дослідивши клопотання про забезпечення адміністративного позову, колегія суддів вважає, що доводи заявника є такими, що підтверджуються існуванням обставин, передбачених статтею 150 КАС України, за яких може бути застосовано забезпечення позову, оскільки, позивачем у клопотанні про забезпечення позову детально обґрунтовано необхідність вжиття заходів забезпечення позову до прийняття у справі судового рішення по суті.

У статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання позивача про забезпечення даного адміністративного позову.

Таким чином, допустивши помилкову оцінку доводів заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції позбавив позивача права на ефективний захист його прав та інтересів від порушень.

Відповідно до статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 312, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 вересня 2019 року - скасувати та ухвалити нову.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сушия" про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - задовольнити.

Зупинити дію постанови від 11 червня 2019 року №1107/1520/АВ/НД/СПТД/ФС-404 про накладення штрафу у розмірі 417 300,00 грн, винесену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області Андрієнко В.С. до набрання законної сили судом рішенням у справі №640/14026/19,

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку