Справа № 826/6021/17
Суддя: Пилипенко Олена Євгеніївна
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6021/17 Суддя першої інстанції: Літвінова А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Пилипенко О.Є.

суддів - Бєлової Л.В. та Глущенко Я.Б.,

при секретарі - Кузик О.С.,

за участю:

представника позивача: - Кірюшиної Н.С. ,

представника відповідача: - Трембача О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 13.10.2016 року № 803, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2019 року позивач - ОСОБА_2 звернулась до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування наказу від 13.10.2016 року № 803, зобов`язання вчинити дії, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 13.10.2016 року №803 щодо проведення документальної позапланової перевірки;

- визнати протиправними дії Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві щодо призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності , повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_2 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, порушено норми матеріального та процесуального права.

21 жовтня 2019 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 38061, Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до змісту якого, позивач вважає рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 червня 2019 року законим, таким, що прийнятим на піставі норм чинного законодаства та з урахуванням усіх обставин справи, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представником відповідача - Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві заявлено клопотання про заміну сторони у справі правонаступником - Головним управлінням ДФС у м. Києві.

Порадившись на місці, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити вищевказане клопотання, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

За приписами ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Станом на 25 жовтня 2019 року, в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підпримців та громадських формувань за запитом по коду 39468697 (Державна податкова інспекція в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві) внесено щапис про державну реєстрацію припинення юридичної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 року № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби України» передбачено реорганізацію територіальних органів ДФС шляхом їх приєднання як структурних підрозділів до відповідних територіальних органів служби за переліком згідно з додатковм, у зв`язку з чим, Головне управління ДФС у м. Києві є правонаступником ліквідовоної Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку, в той час як лист відповідача, в якому містився наказ щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 13.10.2016 року, було відправлено позивачеві 15.10.2016 року та отримано ОСОБА_2 лише 08.11.2016 року, хоча перевірку призначено контролюючим органом відповідно до наказу від 13.10.2016 року №803 з 20.10.2016 року.

Колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції обґрунтованим, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платником податків-фізичною особою ОСОБА_2 за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт від 20.10.2016 року №259/26-54-13-06-17-.

Разом з тим, за посиланням позивача, що також підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 лише 08.11.2016 року було отримано поштове відправлення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з копією наказу від 13.10.2016 року №803 «Щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки» та 17.11.2016 року було отримано поштове відправлення Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві з копією акта перевірки від 20.10.2016 року №259/26-54-13-06-17-.

Позивач, вважаючи порушеним порядок призначення та проведення податкової документальної позапланової виїзної перевірки, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 75 Податкового Кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п. п 78.1.4 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, встановлено, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі: якщо виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Згідно з вимогами п. 79.1. ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 79.2. ст.. 79 ПК України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику) (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).

З сукупного аналізу статей Податкового кодексу України можна дійти висновку, що належним чином оформлений наказ на проведення перевірку повинен бути вручений особі, відносно якої така перевірка проводиться до початку проведення останньої.

Аналогічні за змістом приписи містяться в п. 81.1 статті 81 ПК України, відповідно до якого посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Виконання умов зазначених статей надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної виїзної перевірки.

Натомість, як вбачається з листа публічного акціонерного товариства «Укрпошта», лист відповідача, в якому містився наказ щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 13.10.2016 року, було відправлено позивачеві 15.10.2016 року.

Вказаний лист отримано ОСОБА_2 лише 08.11.2016 року, хоча перевірку призначено контролюючим органом відповідно до наказу від 13.10.2016 року №803 з 20.10.2016 року.

При цьому, контролюючим органом не надано жодних доказів щодо належного та вчасного надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

На переконання колегії суддів, факт направлення повідомлення про проведення перевірки та копії наказу про її проведення без вручення їх платнику податків для визнання відповідної перевірки законною - не є достатнім.

Аналогічна правова позиція викладена також в постановах Верхового Суду від 02.05.2018 року у справі №804/3006/17, від 15.05.2018 року справа N 809/1578/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року - без змін.

Керуючись ст..ст. 241, 242, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.Є.Пилипенко

Суддя: Л.В.Бєлова

Я.Б.Глущенко

Повний текст виготовлено 29 жовтня 2019 року.