Справа № 460/1986/19
Суддя: Нор У.М.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 жовтня 2019 року м. Рівне №460/1986/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Нор У.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України Рівненської області
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якій просить суд

визнати протиправними дії відповідача щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки для розрахунку пенсії позивача при переведенні з 22.01.2018 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

зобов`язати відповідача здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком позивача відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового року у розмірі 1 % відповідно до абзацу другого п.п.4-4 п.4 розділу ХV «Прикінцеві положення», починаючи з 22.01.2018 з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 15.06.2009 отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», а з 22.01.2018 їй призначено пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Враховуючи, що пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначена позивачу вперше, стверджує про безпідставність застосування відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки як для розрахунку пенсії при переведенні з одного виду пенсії на інший. Зазначає, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії на інший, призначеної за цим Законом, відтак відповідачем безпідставно застосовано положення цієї норми. Оскільки позивачу з 22.01.2018 призначено пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше, застосуванню при призначенні та обрахунку пенсії позивача підлягає положення абзацу 2 пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного страхового року у розмірі 1 %.

Ухвалою суду від 09.09.2019 прийнято позову заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та визначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позову не визнав, представник відповідача подав відзив на позовну заяву (а.с.34-36), в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог обгрунтовуючи тим, що позивача переведено з одного виду пенсії на інший, а тому частина друга статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосуванню не підлягає. Наголошує, що пункт 4-4 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», відповідно до якого тимчасово з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року заробітна плата (дохід) визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, підлягає застосуванню при призначенні пенсії вперше. Оскільки позивачу вперше призначено пенсію за віком за нормами Закону України «Про державну службу», а з 22.01.2018 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію позивача обраховано із застосуванням показника середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % на законних підставах. Окрім того стверджує, що позивач звернулася до суду із пропуском встановленого КАС України строку звернення до суду. У відзиві на позов відповідача просить суд: позовні вимоги залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку оскарження; відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позов, з`ясувавши усі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з урахуванням такого.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням серії ААД НОМЕР_1 , виданим 23.12.2009 (а.с.17).

На підставі заяви про призначення/перерахунок пенсії від 15.06.2019 (а.с.18) позивачу призначено пенсію за віком з 15.06.2009 відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі - Закон № 3723-XII) з урахуванням статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII згідно з розпорядженням 13285 від 19.06.2009 (а.с.19).

Відповідно до заяви від 22.01.2018 (а.с.20) позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-ІV) згідно з розпорядженням 152675 від 29.01.2018 (а.с.21).

15.07.2019 позивач звернулася до відповідача з заявою, у якій просила здійснити перерахунок та виплату пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року звернення з заявою про призначення пенсії (а.с.13).

Відповіддю від 26.07.2019 № 1331/02.19 відповідач повідомив, що позивачу з 15.06.2009 призначена пенсія за віком згідно з Законом України «Про державну службу», тому переведення на пенсію по віку з 22.01.2018 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не вважається новим призначенням пенсії з використанням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях народного господарства за попередні роки згідно зі статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а є переведенням на той же вид пенсії по віку з розрахунком згідно з іншим законом. Відтак стверджує, що при переведення пенсії з одного виду (по віку) для розрахунку за різними законами застосовуються положення статті 43 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на це застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки при обрахунку пенсії при переведенні відповідає вимогам законодавства, тому права позивача не порушені (а.с.14-15).

Вважаючи безпідставним не врахування відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016 та 2017 роки при обрахунку розміру пенсійної виплати відповідно до абзацу другого пункту 4-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначеної з 22.01.2018, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін суд виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 44 Конституції України).

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII (чинного та у редакції на час призначення пенсії позивача за нормами даного Закону), на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

На підставі заяви про призначення/перерахунок пенсії від 15.06.2019 (а.с.18) позивачу було призначено пенсію за віком з 15.06.2009 відповідно до вказаного Закону № 3723-XII.

Як свідчать обставини справи, на підставі заяви від 22.01.2018 (а.с.20) позивачу призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-ІV та проведено нарахування пенсії згідно з розпорядженням 152675 від 29.01.2018 (а.с.21).

При цьому, заява на призначення пенсії від 22.01.2018 подана позивачем до органу Пенсійного фонду згідно з Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1. Вказана обставина відповідачем не заперечується.

Заперечуючи проти позовних вимог у відзиві на позовну заяву відповідач стверджував про відсутність підстав для перерахунку пенсії позивача із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового року у розмірі 1 % з огляду на те, що відбулось переведення пенсії позивача на інший вид пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV, а вперше позивачу призначено пенсію згідно з Законом № 3723-XII (чинного на час призначення пенсії позивача за нормами даного Закону), відтак положення статті 40 Закону № 1058-ІV наразі застосуванню не підлягають.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача та зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із статтею 10 Закону № 1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

З системного аналізу наведених вище правових норм суд дійшов висновку, що виплата пенсії позивача за нормами Закону № 3723-XII не входила до правового регулювання Закону № 1058-ІV, а є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб.

Таким чином, отримуючи до 15.06.2009 пенсію за Законом № 3723-XII позивач не користувалась жодним із видів передбачених пенсій, встановлених Законом № 1058-ІV, тому призначення позивачу пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у січні 2018 року відбулось вперше.

За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У той же час, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-ІV.

Водночас, як вже зазначив суд, позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону № 3723-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а призначення пенсії відповідно до Закону № 1058-ІV з 22.01.2018 відбулось вперше.

Вирішуючи даний спір суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 03.10.2018 у справі № 428/450/17, згідно з якою якщо особі, якій до досягнення загального пенсійного віку була призначена та виплачувалась пенсія іншого виду і на підставі іншого Закону, при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-ІV у зв`язку із досягненням такого віку пенсія повинна обраховуватись на підставі положень статті 40 Закону № 1058-ІV як вперше призначена.

Вказана правова позиція Верховного Суду підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 31.01.2019 у справі № 639/2751/17 (провадження № К/9901/43912/18) та від 18.01.2019 у справі № 577/5237/16-а (адміністративне провадження № К/9901/21869/18).

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VІІІ, який набрав чинності з 11.10.2017, внесено зміни, зокрема, до пункту 4-4 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV.

Згідно з абзацом 2 пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року.

Як вже йшлося, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Водночас, в даній адміністративній справі має місце призначення пенсії за іншим Законом, а не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону. Позивач з 15.06.2009 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону № 3723-XII та з 22.01.2018 позивачу було нараховано пенсію згідно з Законом № 1058-IV вперше.

З огляду на зазначене, положення абзацу другого пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV поширюються на правовідносини щодо визначення розміру пенсії за віком позивачу при її призначенні.

Отже, відповідачем при обчисленні розміру для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до норм Закону № 1058-IV було безпідставно застосовано заробітну плату в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014-2016 роки.

Натомість, з урахуванням встановлених обставин та наведених вище норм законодавства відповідач мав застосувати середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислену як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Щодо посилань відповідача на пропущення позивачем строку на звернення до суду встановленого статтею 122 КАС України, то суд зазначає, що правовий висновок щодо неможливості застосовувати шестимісячний строк звернення до адміністративного суду у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою компенсаторної складової доходу, та у справах з вимогами, пов`язаними з виплатою інших складових доходу та доходу в цілому, до якого належить пенсія, викладений в постанові Верховного Суду від 24.04.2018 по справі № 646/6250/17 (адміністративне провадження № К/9901/2128/18).

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За нормами частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах, натомість позивач довела ті обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору (а.с.4) суд присуджує на користь позивача відповідно до положень статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Короленка, 7, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015, 2016 роки для розрахунку пенсії ОСОБА_1 при призначенні з 22.01.2018 пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити розрахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового року у розмірі 1 % відповідно до абзацу другого пункту 4-4 розділу ХV «Прикінцеві положення», починаючи з 22.01.2018 з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 29 жовтня 2019 року.

Суддя Нор У.М.