Справа № 480/427/19
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2019 р.Справа № 480/427/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Сіренко О.І. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Луніка Т.Я.

представника відповідача Веремієнко В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 16.07.19 року по справі № 480/427/19

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
В лютому 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила суд:

- виплатити позивачу недоотриману заробітну плату за травень 2016 року, червень 2016 року, липень 2016 року в розмірі 3994,82 гривень з утриманням всіх податків та платежів;

- виплатити позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально- побутових питань за 2016 та 2017 рік;

- виплатити позивачу середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день ухвалення судом рішення з розрахунку 222,93 гривень за один робочий день.

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначала, що 18.03.2015 була прийнята на посаду провідного спеціаліста командування до Сумського обласного військового комісаріату. 01.05.2016 року їй присвоєний 9 ранг державного службовця. Відповідно до Закону України «Про державну службу» та постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання оплати праці держаних службовців у 2016 році» від 06.04.2016 №292 розмір посадового окладу за групою праці 9 у державних органах, юрисдикція яких поширюється на територію одного або кількох районів, міст обласного значення становить з 01 травня 2016 року 1723 грн., посадовий оклад провідного спеціаліста склав 2240 грн., розмір надбавки за 9 ранг державного службовця склав 200 грн. Проте, Сумським обласним військовим комісаріатом розмір посадового окладу та надбавка за ранг встановлена та почала виплачуватися позивачу лише в серпні 2016 року. При перерахунку заробітної плати відповідач безпідставно зменшив вже призначений позивачу розмір премії та не включив надбавку за виконання особливо важливої роботи, призначеної у відповідності до наказу Міністра оборони №164 від 30 березня 2006 року, який діяв до 15 березня 2017 року. Внаслідок таких дій недоплачено позивачці премію за травень 134,4 грн., червень 302,4 грн., липень 23,42 грн. та надбавку за травень 1690,4 грн., червень 1690,4 грн., липень 153,80 грн. В результаті позивач отримала не в повному обсязі заробітну плату за травень - липень 2016 року, зокрема за травень 1824,8грн., червень - 1992,8 грн., липень 177,22 грн., а всього 3994,82 грн., тому вона просить зобов`язати відповідача виплатити їй вказану суму, утримавши всі податки та обов`язкові платежі.

Крім того, позивачем у вересні 2016 року та січні 2017 року були подані заяви про виплату їй матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань у відповідності до положень ст.54 Закону України «Про державну службу». Проте, такі виплати їй проведені не були, водночас більшість інших працівників матеріальну допомогу отримали, причини надання їм переваг, роботодавець не пояснив. Тому позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити їй матеріальну допомогу за 2016, 2017 роки.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про зобов`язання вчинити дії задоволено частково.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 виплатити ОСОБА_1 з утриманням податків та обов`язкових платежів заборгованість по заробітній платі за травень, червень, липень 2016 року у розмірі 3994,82 грн., виплатити середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 3994,82 грн., нарахувати і виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2016 та 2017 роки.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивачем в апеляційній скарзі зазначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша статті 117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який ухвалює рішення по суті спору.

Так в ст. 117 КЗпП України чітко вказано при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в статті 117 КЗпП України відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Фактично ця частина ст.117 КЗпП України є нормою прямої дії. І суд не вправі визначати розмір відшкодування, адже спір вирішено на корись позивача повністю.

Так право суду визначати розмір відшкодування надається лише при частковому задоволенні позову.

Отже на думку позивача, суд може зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у стрЗки, визначені статтею 116 КЗпП України, за таких умов: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, як належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні.

Також позивач вважає, що посилання суду першої інстанції, що: «при розгляді даної справи суд бере до уваги розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати та вважає за справедливе застосувати принцип співмірності і зменшити за таких обставин розмір вілитколування заробітку за час затримки розрахунку до 3994.82 коп.» є протиправним, оскільки судом було задоволено позов повністю, як наслідок відсутнє право для зменшення розміру відшкодування середнього заробітку.

Відповідачем надано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому останній зазначає, що згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №110 від 19.08.2016 року позивачці присвоєно дев`ятий ранг державного службовця та абзацом 2 п.4 наказу встановлено оклад у розмірі 2240, 00 гри.

Відповідно до вищеназваного Наказу, з метою виконання листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 09.08.2016р. №248/3/9/3/292, на підставі розпорядження Сумського обласного військового комісара від 26.09.2016 року №5/302, керуючись наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №141 від 27.09.2016 р. було здійснено перерахунок заробітної плати в межах фонду оплати праці. Зокрема, перерахунок оплати за травень був здійснений у вересні 2016 року та включений в роздавальну відомість за вересень 2016 року, за червень 2016 року - у жовтні 2016 року, за липень 2016 року - у листопаді 2016,року. Працівнику ОСОБА_1 було перераховано заробітну плату наступним чином:

1) Нараховано та виплачено у травні 2016 року: Посадовий оклад 1723грн. Ранг 70грн. Надбавка за вислугу років: (1723+70)*20%=358,60грн. Надбавка за складність у роботі: (1723+70+358,60)*50%=1075,80грн. Премія: 1723 *26%=447,98грн. ВСЬОГО 3675,38грн.

Нараховано у зв`язку зі змінами у нарахуванні з/п державним службовцям за травень 2016 року: Посадовий оклад 2240грн. Ранг 200грн. Надбавка за вислугу років: 2240*42%=940,80грн. Премія: 2240*20%=448грн. Всього 3828,80грн. Доплачено різцицю за травень 2016р. у вересні 3828,80-3675,38=153,42

2) Нараховано та виплачено у червні 2016 року: Посадовий оклад 1723грн. Ранг 70грн. Надбавка за вислугу років: (1723+70)*20%=358,60грн. Надбавка за складність у роботі: (1723+70+358,60)*50%=1075,80грн. Премія: 1723 *60%= 1033,80грн. ВСЬОГО 4261,20грн. Нараховано у зв`язку зі змінами у нарахуванні з/п державним службовцям за черввень 2016 року: Посадовий оклад 2240грн. Ранг 200грн. Надбавка за вислугу років: 2240*42%=940,80грн. Премія: 2240*46,5%= 1041,60грн. Всього 4422,40грн. Доплачено різницю за червень 2016р. у жовтні 4261,20-4422,40=161,20

3) Нараховано та виплачено у липні 2016 року (відпрацьовано 2 робочих дні з 22): Посадовий оклад 1723/22*2=156,64грн. Ранг 70/22*2=6,36грн. Надбавка за вислугу років: (156,64+6,36)*20%=32,60грн. Надбавка за складність у роботі: (156,64+6,36+32,60)*50%=97,80грн. Премія: 156,64*50%=78,32грн. Відпускні: 3872,68грн. Допомога на оздоровлення: 3968,29грн. ВСЬОГО 8212,69грн. Нараховано у зв`язку зі змінами у нарахуванні з/п державним службовцям за липень 2016 року: Посадовий оклад 2240/22*2=203,64грн. Ранг 200/22*2=18,18грн. Надбавка за вислугу років: 203,64*42%=85,83грн. Премія: 203,64*38,5%=78,40грн. Відпускні: 4125,52грн. Допомога на оздоровлення: 4125,60грн. Всього 8636,87грн. Доплачено різницю за липень 2016р. у листопаді 8636,87-8212,69=424,18

Згідно абз.З п.5 Наказу встановлено, що у зв`язку зі зміною структури заробітної плати. Суми премії та надбавки за виконання особливо важливої роботи, виплачених за період травень-липень 2016 року до перерахунку не включаються.

Тобто, на думку відповідача вимога позивача щодо недоотримання частини заробітної плати є такою, що не відповідає дійсності.

Згідно ст. 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі виключно в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років (тобто кредиторської заборгованості), узятих на облік органами Державного казначейства України. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №500 від 08.08.2016 року «Про затвердження Порядку надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань», державним службовцям може надаватись один раз на рік матеріальна допомога у розмірі середньомісячної заробітної плати. Рішення про надання матеріальної допомоги державним службовцям цриймається керівником державної служби у державному органі в межах фонду оплати праці. Отже, відповідач вважає, що в спірних відносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу, просили задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач ОСОБА_1 , з 18.03.2015 по 12.04.2017 працювала на посаді провідного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 , 01.05.2016 року їй присвоєний 9 ранг державного службовця ( а.с.6-9).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, та стягуючи середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на користь позивача у сумі 3994,82 грн. при визначенні розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні врахував розмір спірної суми по компенсації та частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком у тому числі, й щодо періоду за який вона підлягає сплаті, та прийшов до висновку про застосування принципу співмірності.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Статтею 116 Кодексу Законів про Працю України (далі КЗпП України) передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» визначено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

У разі непроведення розрахунку у зв`язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при визначенні розміру компенсації за затримку розрахунку необхідно враховувати розмір середнього заробітку позивача, суму заборгованості, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, те що відповідач є органом державної влади, фінансування якого здійснюється з державного бюджету та інших обставин справи.

Так, при розмірі невиплаченого заробітку 3994,82 гривень позивач просить стягнути компенсацію за затримку розрахунку 124172,07 гривень, що набагато перевищує розмір невиплаченої суми.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з конкретних обставин справи, принципів законності та справедливості, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що сплаті на користь позивача підлягає частина середнього заробітку за час затримки розрахунку в розмірі, що складає 3994,82 гривень, яка буде співмірною з урахуванням розміру спірної суми по компенсації та частку, яку вона становила у заявлених вимогах, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком у тому числі, й щодо періоду за який вона підлягає сплаті.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-54цс11 від 12 січня 2012 року.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі № 480/427/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.07.2019 року по справі № 480/427/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко В.А. Калиновський
Повний текст постанови складено 01.11.2019 року