Справа № 400/1628/19
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 400/1628/19
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусяна А.В.,

Яковлєва О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 липня 2019р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:
У травні 2019р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до в/ч НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2014р. по 2017р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.12.2017р.;

- зобов`язати нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2014р. по 2017р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.12.2017р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 2011р. по 31.12.2017р. він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

У грудні 2017р. командиром військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) прийнято наказ, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач зазначає, що на час прийняття наказу про виключення його зі списків особового складу, відповідачем протиправно не було проведено з ним усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Посилаючись на вказане просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 липня 2019р. адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015р. по 2017р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.12.2017р..

Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015р. по 2017р., виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 31.12.2017р..

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду в/ч НОМЕР_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Також, апелянт просить залучити в якості третіх осіб Міністерство оборони України та Департамент фінансів Міністерство оборони України.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про залишення скарги без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 травня 2019р. у зразковій справі за №620/4218/18, а саме виходив з того, що норми ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Вирішуючи спір судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, що із 2011р. ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 , та має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , що видане 31.03.2005р..

У грудні 2017р. командиром військової частини (по стройовій частині) прийнято наказ, яким ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

14.05.2019р. ОСОБА_1 звернувся із заявою до командира в/ч НОМЕР_1 щодо виплати під час звільнення з військової служби грошової компенсації за невикористану соціальну відпустку, як учасника бойових дій за період з 2016р. по 2017р. за час проходження служби.

Однак, листом в/ч НОМЕР_1 за №700 від 17.05.2019р. ОСОБА_1 повідомлено, що при звільненні йому не виплачувалась грошова компенсація за невикористану соціальну відпустку, як учасника бойових дій, у зв`язку з тим, що надання даної відпустки було призупинено в зв`язку з особливим періодом, який діє по даний час.

Перевіряючи правомірність та законність дій та рішень військової частини щодо виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану соціальну відпустку, з урахуванням підстав, за якими позивач просить їх визнати протиправними та незаконними, судова колегія виходить з наступного.

Відповідно до преамбули ЗУ "Про відпустки" за №504 від 15.11.1996р., цей Закон встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

Приписами ст.4 ЗУ «Про відпустки» встановлено певні види відпусток, серед яких є такі види відпусток, як додаткові.

За правилами ст.16-2 вказаного Закону, учасникам бойових дій, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", надається додаткова відпустка і збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Указом Президента України "Про часткову мобілізацію» за №303/2014 від 17.03.2014р., затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію" від 17.03.2014, постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію.

Враховуючи вищевказане, судова колегія зазначає, що спірні правовідносини щодо отримання грошової компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки у зв`язку із звільненням ОСОБА_1 виникли в особливий період.

В особливий період з моменту оголошення мобілізації до припинення відповідного періоду надання військовослужбовцям інших видів відпусток, зокрема, додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 ЗУ "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", припиняється.

У відповідності до ч.8 ст.10-1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до ЗУ "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

За правилами ч.14 ст.10 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, зокрема, військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Аналізуючи вищевказане, апеляційний суд зазначає, що норми ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, право на яку набуто під час проходження військової служби в особливий період з моменту оголошення мобілізації.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 16.05.2019р. за результатами розгляду зразкової адміністративної справи за №620/4218/18.

Отже, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Що стосується посилань в апеляційній скарзі на пропуск позивачем місячного строку звернення до суду, то апеляційний суд вважає їх необґрунтованими, оскільки аналіз змісту ч.2 ст.233 КЗпП України свідчить про те, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Окрім того, судова колегія зазначає, що клопотання в/ч НОМЕР_1 про залучення в якості третіх осіб Міністерства оборони України та Департаменту фінансів Міністерство оборони України, не підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до норм КАС України, у апеляційного суду відсутні повноваження щодо залучення сторін до розгляду справи. До того, заявником, в порушення вимог ч.4 ст.49 КАС України не зазначено, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.49, 246, 315, 316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 4 липня 2019р. залишити без змін.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь Державної судової адміністрації України (рахунок отримувача коштів УК у м.Одесі/Приморський р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) 38016923; банк отримувача Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача №UA6081007; код класифікації доходів бюджету 22030101) судовий збір у розмірі 1 152,6грн..

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий: Ю.М.Градовський

Судді: А.В.Крусян

О.В.Яковлєв