Справа № 296/5159/16-а
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №296/5159/16-а

провадження №К/9901/38875/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Єзерова А.А. суддів: Стрелець Т.Г., Желєзного І.В.

розглянув у попередньому судовому засіданні адміністративну справу

за касаційною скаргою Виконавчого комітету Житомирської міської ради

на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 (головуючий суддя Франовська К.С., судді Іваненко Т.В., Кузьменко Л.В.)

у справі № 296/5159/16-а

за позовом Фізичної особи-підприємця Кучера Романа Валерійовича

до Виконавчого комітету Житомирської міської ради

третя особа: Комунальне підприємство "Інспекція з благоустрою м. Житомира"

про визнання рішення незаконним та його скасування.

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У червні 2016 року Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира з позовною заявою до Виконавчого комітету Житомирської міської ради, в якій просив суд визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.02.2016 №117 «Про демонтаж тимчасових споруд».

2. Позовні вимоги обґрунтовано незаконністю рішення відповідача.

3. Протокольною ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 04.04.2017 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Комунальне підприємство "Інспекція з благоустрою м. Житомира".

4. Постановою Корольовського районного суду міста Житомира від 08.06.2017 у справі №296/5159/16-а у задоволенні позову відмовлено.

5. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі №296/5159/16-а постанову Корольовського районного суду міста Житомира від 08.06.2017 скасовано та прийнято нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправним та скасовано п. 1, 2, 3 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.02.2016 №117 «Про демонтаж тимчасових споруд». У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

6. Виконавчий комітет Житомирської міської ради з постановою суду апеляційної інстанції не погодився, тому звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі №296/5159/16-а та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.11.2017 відкрито касаційне провадження у справі №296/5159/16-а.

У зв`язку з початком роботи Верховного Суду, на виконання п.п. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України матеріали справи передано до Верховного Суду та розподілено на колегію суддів у складі: головуючого судді Гімона М.М., суддів Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.

У зв`язку зі зміною спеціалізації та введенням до іншої судової палати головуючого судді Гімона М.М., на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду, було проведено повторний автоматизований розподіл справи, внаслідок якого для розгляду касаційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Єзерова А.А., суддів Стрелець Т.Г., Желєзного І.В.

7. Від позивача надійшли заперечення на касаційну скаргу, в яких він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами першої та апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.02.2016 Виконавчим комітетом Житомирської міської ради було прийняте рішення №117 "Про демонтаж тимчасових споруд", яким вирішено :

1) Демонтувати самовільно розміщені тимчасові споруди, обладнання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

2) Управлінню комунального господарства міської ради виступити головним розпорядником коштів із демонтажу тимчасових споруд, обладнання, демонтаж тимчасових споруд, обладнання виконати згідно з додатком.

3) Рекомендувати Житомирському відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області забезпечити громадський порядок під час демонтажу тимчасових споруд.

4) Внести зміни в додаток до рішення міськвиконкому від 03.02.2016 № 6 "Про затвердження порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення та рекламних засобів" та пункт 2.11 викладено в наступній редакції: "Власник (користувач) самовільно розміщених ТС чи РЗ упродовж одного календарного дня з дня винесення припису зобов`язаний здійснити демонтаж ТС чи РЗ за власний рахунок."

9. Незгода позивача з цим рішенням і стала підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

10. Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивач самовільно встановив споруду громадського харчування з літнім майданчиком за адресом: АДРЕСА_1 , без прийняття відповідного рішення Житомирською міською радою, а тому приймаючи рішення про демонтаж споруди, відповідач діяв на підставі та у межах, визначених Конституцією та законами України.

11. Суд апеляційної інстанції з таким висновком не погодився і, приймаючи нову постанову про часткове задоволення позовних вимог, керувався тим, що оскаржуване рішення в частині п.1,2,3 прийняте з порушенням норм права, зокрема, порушено п.2.11,та 2.12 Порядку № 63 і демонтовано тимчасову споруду до спливу встановленого у приписі строку.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ, ВІДЗИВУ НА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ

12. У касаційній скарзі відповідач посилається на те, що суд апеляційної інстанції не приділив достатньо уваги тому, що позивач самочинно встановив тимчасову споруду і були підстави для її демонтажу.

13. У відзиві на касаційну скаргу позивач посилається на те, що демонтаж павільйону громадського харчування було знесено 19.02.2017, через дві години після прийняття рішення відповідача про демонтаж, що зумовило неможливість позивачу захистити своє порушене право до знесення павільйону. При цьому, на сайті відповідача спірне рішення було опубліковано 23.02.2017, що свідчить про порушення процедури опублікування рішення.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги в межах касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також, надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15. Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів, заходи створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначено Законом України «Про благоустрій населених пунктів» (далі - Закон №2807-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля. В той же час, заходи з благоустрою населених пунктів - роботи щодо відновлення, належного утримання та раціонального використання територій, охорони та організації упорядкування об`єктів благоустрою з урахуванням особливостей їх використання.

Управління у сфері благоустрою населених пунктів здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування та інші органи влади в межах їх повноважень (ст. 5 Закону № 2807-IV).

16. Підпунктом 7 п. "а" ч.1 ст.30 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, зокрема, організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.

Відповідно до ч. 2 ст.10 Закону № 2807-IV до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: 1) забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 2) організація забезпечення на території населеного пункту чистоти і порядку, дотримання тиші в громадських місцях; 3) організація місць відпочинку для населення; 4) затвердження схем санітарного очищення населених пунктів та впровадження систем роздільного збирання побутових відходів; 5) здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; 6) визначення місць стоянок транспортних засобів та майданчиків для паркування на об`єктах благоустрою; 7) визначення графіків роботи зовнішнього освітлення території; 8) визначення на об`єктах благоустрою місць розміщення громадських вбиралень; 9) залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 10) визначення обсягів пайової участі власників тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення в утриманні об`єктів благоустрою; 11) визначення в установленому порядку розміру відшкодування юридичними та фізичними особами за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, спричинені порушенням законодавства у сфері благоустрою та охорони навколишнього природного середовища; 12) інформування населення про здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; 13) участь у проведенні щорічного всеукраїнського конкурсу "Населений пункт найкращого благоустрою і підтримки громадського порядку"; 14) видача дозволу на порушення об`єктів благоустрою у випадках та порядку, передбачених цим Законом.

17. У Порядку розміщення споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 (далі - Порядок 244) визначено механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Пунктом 2.30 Порядку № 244 передбачено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорту прив`язки, самовільного встановлення тимчасових споруд, така тимчасова споруда підлягає демонтажу.

18. Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.02.2016 №63 було затверджено Порядок демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового соціально культурного чи іншого призначення та рекламних засобів.

У п.п. 2.3. -2.6. вказаного Порядку демонтажу визначено, що 2.3. підставою для проведення демонтажу тимчасової споруди та рекламного засобу є рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради про демонтаж тимчасової споруди чи рекламного засобу.

Після прийняття виконавчим комітетом Житомирської міської ради рішення про демонтаж тимчасової споруди (рекламного засобу) представником Уповноваженої особи вноситься припис власнику (користувачу) тимчасової споруди чи рекламного засобу з вимогою усунення порушень благоустрою м. Житомира шляхом проведення демонтажу тимчасової споруди чи рекламного засобу.

Припис може здійснюватися шляхом наклеювання його примірнику на фронтальній частині тимчасової споруди (рекламного засобу) або в інший спосіб (рекомендованим поштовим повідомленням).

Особа, яка винесла припис, здійснює фотофіксацію наклеєного припису на тимчасову споруду (рекламний засіб). При цьому, щонайменше на одній з фотографій має бути чітко та розбірливо видно інформацію про номер та дату складення припису.

Матеріали фотофіксації долучаються до припису, про що в приписі робиться відповідний запис, а власник (користувач) тимчасової споруди (рекламного засобу) вважається повідомленим про винесення припису належним чином.

Пунктом 2.11 цього Порядку визначено, що власник (користувач) самовільно розміщених тимчасової споруди чи рекламного засобу протягом семи календарних днів з дня внесення припису зобов`язаний здійснити демонтаж тимчасової споруди чи рекламного засобу за власний рахунок.

В разі нездійснення демонтажу власником (користувачем), то такий демонтаж здійснюється в примусовому порядку Уповноваженим органом (п.2.12 Порядку).

19. Суд апеляційної інстанції встановив, що спірне рішення прийняте відповідачем через невиконання позивачем припису від 15.02.2016 № 9/30. При цьому, у вказаному приписі позивачу було пред`явлено вимогу про демонтаж тимчасової споруди за адресою м. Житомир, Старий Бульвар,15, із зобов`язанням повідомити виконання припису до 21.02.2016, тоді як демонтаж тимчасової споруди було проведено 19.02.2016, тобто, безпосередньо в день прийняття оскаржуваного рішення.

20. З урахуванням обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, Верховний Суд погоджується з висновком Житомирського апеляційного адміністративного суду про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення було порушено п.2.11,та 2.12 Порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового соціально культурного чи іншого призначення та рекламних засобів і демонтовано тимчасову споруду до спливу встановленого у приписі строку.

21. Верховний Суд наголошує, що зважаючи на суттєвість для суб`єкта господарювання наслідків державного контролю (демонтаж павільйону), орган влади має забезпечувати неухильне дотримання вимог закону.

Враховуючи вищезазначене, Суд погоджується з висновком апеляційного адміністративного суду про те, що прийняття рішення про демонтаж тимчасової споруди до моменту встановленого самим Виконавчим комітетом Житомирської міської ради строку на добровільний демонтаж павільйону свідчить про порушення відповідачем Порядку демонтажу тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, побутового соціально культурного чи іншого призначення та рекламних засобів затверджено рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 03.02.2016 №63 та є достатньою підставою для скасування пунктів 1, 2, 3 рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.02.2016 №117 «Про демонтаж тимчасових споруд».

22. Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження позивачем з оцінкою обставин справи судом апеляційної інстанції. Це питання знаходиться поза межами перегляду судом касаційної інстанції відповідно до положень ст. 341 КАС України.

23. Судом апеляційної інстанції виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки апеляційного адміністративного суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

24. Враховуючи зазначене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення судом апеляційної інстанції, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими і не спростовують вірних висновків суду апеляційної інстанції.

25. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

26. Оскільки Верховний Суд залишає без змін постанову суду апеляційної інстанції, то відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Виконавчого комітету Житомирської міської ради - залишити без задоволення, а постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18.09.2017 у справі №296/5159/16-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя Т.Г. Стрелець

Суддя І.В. Желєзний