Справа № 825/820/17
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 жовтня 2019 року

Київ

справа №825/820/17

адміністративне провадження №К/9901/66725/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шарапи В.М.,

суддів: Єзерова А.А., Чиркіна С.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 у складі колегії суддів: Костюк Л.О. (головуючий), Бужак Н.П., Кузьменка В.В. у справі №825/820/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про зобов`язання вчинити дії,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:

1. Позивач - ОСОБА_1 (надалі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (надалі - ДФС України), в якому просив:

1.1. визнати неправомірною бездіяльність ДФС України, що полягає в неоформленні всіх необхідних документів і подання про призначення йому пенсії та не направленні їх до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи, після отримання заяви про призначення йому пенсії від 15.05.2015;

1.2. зобов`язання ДФС України оформити всі необхідні документи, подання про призначення пенсії і разом з заявою ОСОБА_1 від 15.05.2015 про призначення пенсії направити їх до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області;

2. Рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27.02.2018, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018, позовні вимоги задоволено частково.

2.1. Зобов`язано ДФС України вчинити дії щодо оформлення та подання документів про призначення пенсії згідно заяви ОСОБА_1 від 15.05.2015 до Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджених Постановою Пенсійного Фонду України №22-1 від 25.11.2005.

2.2. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

3. 25.09.2018 до Київського апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення, яким вирішити питання понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

4. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

4.1. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивачем, всупереч вимог частин 4-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), до заяви не додано доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, а саме детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат. Крім того, на думку суду, позивачем не дотримані вимоги частини 7 статті 139 КАС України, адже заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу подано 25.09.2018, тобто з порушення строків визначених нормою цієї статті.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:

5. Позивачем подано касаційну скаргу на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018, в якій просить оскаржуване судове рішення скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

5.1. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги зводяться до порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, скаржник наголошує, що 03.08.2018 до суду апеляційної інстанції були подані документи на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу. Зазначає, що ним також дотримані строки подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення, передбачені частиною 2 статті 252 КАС України.

6. Відповідачем до закінчення встановленого судом строку відзиву на касаційну скаргу не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд касаційної інстанції:

7. Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

8. Згідно з частиною 3 цієї статті, для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

9. Частинами 4-5 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

10. Отже, учасник справи, який не є суб`єктом владних повноважень, має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката, складові якої визначені частиною 3 статті 134 КАС України, за умови подання до суду детального опису виконаних адвокатом робіт і понесених ним витрат.

11. Частинами 1, 3 статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

12. Частини 7 цієї статті визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

13. Тому, при вирішенні питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу застосуванню підлягають загальні приписи статті 139 КАС України, які регулюють порядок розподілу судових витрат між сторонами, зокрема, щодо пропорційного стягнення витрат на користь сторони в разі часткового задоволення позовних вимог, а також щодо необхідності подання стороною доказів на підтвердження фактичного понесення таких витрат у визначені даною нормою строки.

14. Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2018, тобто до моменту ухвалення постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 21.08.2018, позивачем було подано до суду докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., а саме, акт виконаних робіт від 31.07.2018, підписаний позивачем та адвокатом Серкіним К.Ю. і квитанцію до прибуткового касового ордера №8 від 31.07.2018, видану адвокатом Серкіним К.Ю. При цьому, в матеріалах справи міститься договір про надання правової допомоги, що був укладений між позивачем та адвокатом Серкіним К.Ю. від 30.12.2017.

15. Окрім того, у відзиві на апеляційну скарг, поданому представником позивача до суду 01.08.2018, теж зазначено про понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. і вказано про те, що докази понесення цих витрат будуть подані до суду в строк, встановлений частиною 7 статті 139 КАС України.

16. Таким чином, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави стверджувати про те, що позивач у порушення вимог частин 4-5 статті 134 та частини 7 статті 139 КАС України не надав у визначені цим Кодексом строки доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу.

17. Згідно з пунктом 3 частини 1, частиною 2 статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

18. Оскільки Київський апеляційний адміністративний суд при ухваленні постанови від 21.08.2018 не вирішив питання про розподіл судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу, позивач у порядку, передбаченому статтею 252 КАС України, звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою від 25.09.2018 про ухвалення додаткового судового рішення.

19. Відтак, суд апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення порушив норми процесуального права, а саме, частин 4-5 статті 134 та частини 7 статті 139, статті 252 КАС України.

20. Відповідно до частини 1 статті 353 КАС України, підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

21. Оскаржувана позивачем ухвала Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018, за своєю суттю не перешкоджає подальшому провадженню у справі, тому підстави для її скасування із направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції відсутні.

22. Натомість, як передбачено частинами 1-2 статті 351 КАС України, підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

23. Тому, колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 і ухвалити нове рішення, яким заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

24. Стягнути з ДФС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 (одна тисяча) грн., що є пропорційним до частини задоволених позовних вимог.

25. З огляду на наведене, касаційна скарга підлягає до задоволення частково.

ПОСТАНОВИВ:

26. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

27. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі №825/820/17 про відмову в ухваленні додаткового судового рішення скасувати і ухвалити нове рішення.

28. Заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити.

29. Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1000,00 (одна тисяча) грн.

30. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Головуючий суддя Шарапа В.М.

Судді Єзеров А.А.

Чиркін С.М.