Справа № 620/2271/19
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 року Чернігів Справа № 620/2271/19

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського районного відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Деснянського районного відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області, в якому просить: визнати протиправною відмову відповідача у видачі позивачу паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІІ; зобов`язати відповідача оформити та видати позивачу паспорт громадянина у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІІ; інформацію в Єдиному державному демографічному реєстрі щодо позивача знищити та скасувати унікальний номер запису в Реєстрі.

В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено йому у оформленні та видачі паспорту громадянина України у формі книжечки, спираючись виключно на Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», який створений для обслуговування тих суспільних відносин, які пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням конфіденційної інформації, згоду на збір та обробку якої позивач не надавав.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивач особисто і добровільно отримав оформлений на його ім`я паспорт громадянина України у формі ID-картки. Вказує, що чинними нормативно-правовими актами України не передбачено оформлення одній особі більше ніж одного паспорта громадянина України. Зазначає, що позивач не звертався до відповідача з документами, визначеними пунктом 13 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII для оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, а тому у відповідача були відсутні підстави для надання такої адміністративної послуги.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що отримання нового паспорта-книжечки є конституційним правом позивача.

Відповідач подав заперечення в яких вказав, що ним надано законну та обґрунтовану відмову позивачу у оформленні паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки та не допустивши при цьому порушень прав, свобод та законних інтересів позивача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

21.05.2019 позивач звернувся до начальника Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області Меженного О.С. з заявою про оформлення нового паспорта у формі паперової книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (а.с. 11).

Листом від 31.05.2019 № 74.34/34-02-Д-22 відповідачем роз`яснено порядок оформлення паспорта громадянина України (а.с. 13-14).

25.06.2019 позивач повторно звернувся до відповідача з заявою щодо оформлення та видачі паспорта у формі паперової книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ. До вказаної заяви позивачем було додано копію свідоцтва про народження, 2 фотокартки розміром 3.5х4.5 (а.с. 12).

Відповідач, листом від 04.07.2019 № 74.34/34-02-Д-31, повідомив позивачу про те, що за відсутності відповідного рішення суду у Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області відсутні правові підстави для оформлення та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки (а.с. 15-16).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Приписами частин першої та другої статті 32 Конституції України установлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.01.2012 № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення частини другої статті 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 8 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи визначені Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон).

Положеннями підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону передбачено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами другою та четвертою статті 14 Закону визначено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

З аналізу викладених норм слідує, що чинним законодавством передбачена можливість видачі документа у формі книжечки і у вигляді картки.

Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України (частина перша, абзац перший частини другої статті 21 Закону).

У відповідності до частини п`ятої статті 21 Закону оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Згідно пункту 3 Розділу І Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 № 3423-XII; далі - Положення № 2503-XII) бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Станом на день виникнення спірних правовідносин (день подання заяви) оформлення та видача паспорта регулюється Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745; далі - Порядок № 302).

Приписами підпункту 1 пункту 7 Порядку № 302 установлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку, - на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.

Крім того, згідно пункту 9 Порядку № 302 за оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта справляється адміністративний збір у порядку та розмірах, установлених законодавством. Адміністративний збір справляється у разі оформлення замість втраченого або викраденого, обміну паспорта зразка 1994 року. За оформлення паспорта вперше адміністративний збір не справляється.

Пунктом 35 Порядку № 302 визначено перелік документів, які необхідно подати заявнику для оформлення паспорта.

Працівник територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24 - 29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи (пункт 37 Порядку № 302).

Отже, передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є подання відповідної заяви з відповідними документами.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся до відповідача з заявою від 25.06.2019 про оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, однак дана заява складена у довільній формі.

Тобто, оскільки заява подана позивачем у довільній формі, то вказане звернення не може бути підставою для видачі паспорта будь-якого зразка, у тому числі і у вигляді книжечки.

В даному випадку лист відповідача від 04.07.2019 № 74.34/34-02-Д-31 про розгляд звернення позивача не є відмовою в оформленні та видачі паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки позивач не звертався до відповідача з заявою-анкетою про надання адміністративної послуги з наданням необхідних документів визначених Порядком № 302.

Сама по собі незгода позивача зі змістом цієї відповіді не спростовує факту розгляду звернення позивача у встановленому законом порядку та не може бути підставою для визнання протиправними дій відповідача, оскільки позивачем не дотримано встановленої законодавством процедури.

Крім того, згідно з матеріалами справи, паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм на ім`я позивача був готовий 28.07.2016, правомірність дій відповідача при оформленні даного паспорта позивачем заперечується, але самі дії позивачем не оскаржуються.

Натомість, аргументи позивача зводяться до констатації наявності у нього права на оформлення паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки.

В цій частині суд враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 806/3265/17 (провадження № 11-460заі18) та наголошує на тому, що позивач, як і будь-який громадянин України не позбавлений права вибору форми національного паспорта.

Суд зауважує, що відповідний вибір позивач зробив самостійно шляхом звернення із заявою-анкетою щодо оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм.

Відтак, у суду відсутні підстави для зобов`язання відповідача видати позивачу паспорт громадянина України у вигляді паспортної книжечки, у зв`язку з чим позовні вимоги у відповідній частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача інформацію в Єдиному державному демографічному реєстрі відносно позивача знищити та скасувати унікальний номер запису в реєстрі суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон № 5492-VI) Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.

Внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним (частина перша та друга статті 10 Закону № 5492-VI).

Згідно з підпунктом 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI до документів, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, належить, зокрема, паспорт громадянина України.

Статтею 21 Закону № 5492-VI, зокрема, встановлено, що паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.

Систематичний аналіз вищезазначених норм права дозволяє суду стверджувати, що паспорт громадянина України оформлюється виключно із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру, до якого вноситься інформація щодо ідентифікації осіб, які звернулися для оформлення такого паспорта (автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі).

Водночас, унікальний номер запису в Реєстрі, про знищення якого пред`явлена вимога у даній справі, був присвоєний позивачу під час оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм № 000119434, дії уповноважених органів щодо оформлення вказаного паспорту та його видачі у 2016 році не оскаржуються позивачем у даній справі.

В свою чергу, у відповідності до вимог підпункту 2 частини другої статті 15 Закону України «Про захист персональних даних» (далі - Закон № 2297) персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом.

Згідно пункту 6 частини другої статті 8 Закону № 2297 суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Водночас, положення Закону № 5492-VI та Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.10.2017 № 784, не передбачають можливості та механізму скасування, видалення та знищення унікального номеру запису в Реєстрі.

Крім того, стаття 8 Закону № 5492-VI встановлює гарантії захисту і безпеки інформації Реєстру, що унеможливлює вчинення будь-яких незаконних дій з персональними даними осіб, інформація щодо яких внесена до Реєстру.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що інформація про позивача була отримана при оформленні паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм № 000119434, при цьому докази порушення посадовими особами територіальних органів/підрозділів ДМС вимог Законів № 2297 та № 5492-VI при обробці такої інформації в матеріалах справи відсутні, то суд приходить висновку, що позовна вимога в частині знищення інформації в Єдиному державному демографічному реєстрі та скасування унікального номеру запису в Реєстрі не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Деснянського районного відділу у місті Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області (вул. Шевченка, буд. 26, м. Чернігів, 14013) про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30.10.2019.

Суддя В.О. Непочатих