Справа № 300/1458/19
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 рокуЛьвів№ 857/9958/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Шевчук С.М.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року (рішення ухвалене в м. Івано-Франківськ, судом під головуванням судді Матуляк Я.П., дату складення повного тексту рішення суду не зазначено) у справі №300/1458/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, суд-

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

В червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, якою просив:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у перерахунку та виплаті основної державної пенсії на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності 40%;

зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату основної державної пенсії, на підставі прямої дії ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року згідно відсотку втрати працездатності 40% тобто як добуток п`яти мінімальних заробітних плат та відповідного відсотку втрати працездатності, починаючи з 25.04.2019 року.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови з 02.05.2019 року в перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 02 травня 2019 року по 30 червня 2019 року включно пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням проведених виплат за цей період.

В задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, якою просять скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги повністю. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, постанову суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги позивач вказує, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги те, що пенсія є періодичним платежем і вона не обмежена в часі, і помилково задоволені позовні вимоги тільки за два місяці, тобто з 02.05.2019 року по 30.06.2019 року, незважаючи на рішення Конституційного Суду України. Зазначає, що відсутність порядку виконання рішень Конституційного Суду України та прийняття постанови КМУ від 26.06.2019 року, якою внесено зміни до пункту 9-1 Постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 року зазначених у розпорядженні про здійснення перерахунку пенсії позивачу з 01.07.2019 року, зазначених судом як підстави задовольнити позов частково тільки з 02.05.2019 року по 30.06.2019 року є таким, що не відповідає рішенню Конституційного Суду України та Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (як акту вищої юридичної сили), а отже є незаконним і безпідставним.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 у період з 17.02.1987 року по 08.05.1987 року призваний на військові збори та в складі військової частини НОМЕР_2 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується відповідним записом у військовому квитку серії НОМЕР_3 від 12.11.1966 року, що скріплений печаткою та підписом Калуського районного військового комісара (а.с.17) та довідкою командира військової частини № 43187 від07.05.1987 року за № 624 (а.с.16).

Згідно довідки МСЕК серії ІФ № 202283 від 25.04.2007 року позивачу встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, без переогляду (а.с.15).

У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого управлінням праці та соціального захисту Рожнятівської районної державної адміністрації позивач є інвалідом ІІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни (а.с.13).

Таким чином, ОСОБА_1 є постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_5 , виданим 23.05.2007 року Івано-Франківською обласною державною адміністрацією безстроково (а.с.14).

Позивач перебуває на обліку в Калуському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується матеріалами пенсійної справи ОСОБА_1 .

02.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області з заявою, згідно якої, на підставі рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року, просив провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.18).

22.05.2019 року Калуське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області листом за № 191/Л-15 повідомило позивача, що рішення Конституційного Суду України № 1-р(ІІ)/2019 від 25.04.2019 року не містить положення щодо порядку його виконання, а тому Пенсійний фонд України звернувся до Міністерства соціального політики України (а.с.19).

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України за № 543 від 26.06.2019 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області проведено позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.07.2019 року, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, у порядку визначеному пунктом 9-1 Постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 року.

Водночас, суд першої інстанції врахував обставини, що відповідно до ч.3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» датою виплати названого виду пенсії є дата звернення позивача із заявою про виплату йому саме такого розміру пенсії. Оскільки позивач звернувся із заявою про виплату такої пенсії 02.05.2019року, то саме з вказаної дати до дня який передував перерахунку пенсії позивачу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (30.06.2019року) суд зобов`язав відповідача відновити порушене право позивача на отримання вказаного виду пенсії. З урахуванням викладеного у задоволенні вимог позивача за період з 25.04.2019року до дня, що передував даті звернення позивача з вимогою про виплату пенсії на підставі частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" суд відмовив.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Дослідивши доводи апеляційної скарги позивача з приводу безпідставності відмови у задоволенні позову про перерахунок пенсії з 01.07.2019 відповідно до розміру пенсії, визначеної ч. 3 ст. 59 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28 лютого 1991 року (далі по тексту постанови іменовано Закон №796-XII ) в обсязі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року та неприпустимості звуження прав позивача внаслідок застосування підзаконного нормативного акту- п. 9-1 Постанови КМ України №1210 від 23.11.2011року з урахуванням змін, внесених Постановою Кабінету Міністрів України №543 від 26.06.2019року (далі по тексту постанови іменовано- Порядок №1210), колегією суддів встановлено наступне.

Згідно Конституції України громадяни мають право на соціальний захист (частини 1 статті 46), виключно законами України визначаються, зокрема основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення (пункту 6 статті 92).

Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 15 вказаного Закону передбачено, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом Української РСР "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або їм надається право на одержання пенсій на підставах, передбачених цим Законом.

Закон України №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Статтею 59 цього Закону визначено порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Частиною третьою зазначеної статті було передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Водночас 25.04.2019 Конституційним Судом України ухвалено рішення у справі №3-14/2019 (402/19, 1737/19) (№1-р(II)/2019), яким вирішено:

1) визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), словосполучення "дійсної строкової", яке міститься у положеннях частини третьої статті 59 Закону № 796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю;

2) словосполучення "дійсної строкової", що міститься в положеннях частини третьої статті 59 Закону №796-XII зі змінами, за якими визначення розміру відшкодування заподіяної внаслідок ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС шкоди при обчисленні пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, поширюються лише на категорію військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" №2136-VIII від 13.07.2017.

Отже, вимога частини третьої статті 59 Закону України №796-XII щодо участі у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та військових навчаннях лише під час проходження дійсної строкової служби втратила чинність з 25.04.2019.

Враховуючи приведені вище положення частини третьої статті 59 Закону №796-XII позивач, починаючи з 25.04.2019 наділений правом щодо альтернативи у виборі порядку обчислення розміру виплачуваної йому пенсії, зокрема:

1)шляхом отримання пенсії по інвалідності, яка обчислена відповідно до норм цього ж Закону (Частиною 1 та 3 статті 54 Закону №796-XII встановлено, що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань);

2)або шляхом отримання пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

При цьому, згідно ст. 54 Закону N796-XII, яка визначає порядок обчислення пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків вбачається, що Кабінету Міністрів делеговано повноваження щодо визначення умов та порядку призначення зазначеної пенсій по інвалідності.

Водночас, зі змісту цього Закону України N796-XII від 28.02.1991 також слідує, що до сфери повноважень Кабінету Міністрів України не віднесено вирішення питань з приводу затвердження умов та порядку призначення і виплати розміру пенсій, запровадженого ч.3 ст. 59 цього ж Закону у сумі п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Натомість, дослідивши зміст п. 9-1 Порядку, колегією суддів встановлено, що названим пунктом визначено порядок обрахунку пенсії, передбаченої ч.3 ст. 59 Закону України N796-XII, зокрема затверджено формулу обрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року для виплати пенсії військовозобов`язаним, призваним на військові збори.

За змістом формули, приведеної в п. 9.1 Порядку №1210, Кабінет Міністрів України при обчисленні п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року запровадив застосування таких показників, як: Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, визначається як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки; Кзс - середньомісячний коефіцієнт заробітної плати, який враховується під час обчислення пенсії; Кв - розмір відшкодування фактичних збитків (у відсотках); Зс 1 - середня заробітна плата (дохід) в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за рік, що передує відповідному року.

Внаслідок застосування перелічених показників, запроваджених обумовленим пунктом Порядку №1210, розмір пенсії є меншим від розміру, визначеного ч.3 ст. 59 Закону України N796-XII , який згідно положень обумовленої норми Закону повинен обрахований з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

При цьому, ст. 59 Закону N796-XII не передбачає можливості коригування, визначеної законом розміру пенсії визначеної з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, на показники запроваджені п. 9-1 Порядку №1210.

Таким чином, положення п. 9-1 Порядку №1210 щодо порядку обрахунку п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року за своєю суттю та змістом суперечать ч.3 ст. 59 Закону N796-XII.

Юридична сила закону, як основного джерела права та його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.

Однією з ознак, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є прийняття його вищим представницьким органом державної влади. Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 17

жовтня 2002 року N 17-рп (щодо повноважності Верховної Ради України) визначення Верховної Ради України єдиним органом законодавчої влади означає, що жоден інший орган державної влади не уповноважений приймати закони.

Ще однією ознакою, яка відрізняє закон від інших нормативно-правових актів, є критерій регулювання найбільш важливих суспільних відносин. Статтею 92 Конституції України визначено коло питань (суспільних відносин), які можуть бути врегульовані виключно законами України.

За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Згідно з частиною третьою статті 113 Конституції України, Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 7 КАС України, суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, що при наявності колізії між нормами Закону Украйни N796-XII та приписами Порядку №1210 варто виходити із частини 3 статті 7 КАС України та Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

У роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність застосування до спірних правовідносин положень нормативного акту, який має вищу юридичну силу, а зокрема ч.3 ст. 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", яка передбачає право особи на отримання пенсії саме з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року без застосування жодних показників формули запровадженої п. 9-1 Порядку №1210.

Стосовно ж вимоги позивача щодо перерахунку його пенсії саме з 25.04.2019 р., то колегія суддів зазначає, що частина 3 ст. 59 Закону України N796-XII встановлює обчислення пенсії по інвалідності: відповідно до цього Закону; або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 1 січня відповідного року.

Таким чином, перерахунок пенсії позивачу відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України №796-ХІІ, має бути здійснений з 02.05.2019 року, тобто з моменту його волевиявлення шляхом звернення до пенсійного органу з відповідною заявою.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині яка стосується відмови у задоволенні позову щодо перерахунку пенсії з 01.07.2019 року є таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права та за неповного з`ясування обставин справи. Відтак, рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 02 травня 2019 року по 30 червня 2019 року включно пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням проведених виплат за цей період слід скасувати.

Ухвалити у названій частині нове судове рішення яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 02 травня 2019 року пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням проведених виплат.

В решті рішення суду залишити без змін.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення в частині та ухвалення в цій частині нового, з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2019 року у справі № 300/1458/19 скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 з 02 травня 2019 року по 30 червня 2019 року включно пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням проведених виплат за цей період.

Ухвалити у названій частині нове судове рішення яким зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 02 травня 2019 року пенсію як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС першої категорії зі статусом інваліда війни, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року, відповідно до частини 3 статті 59 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з врахуванням проведених виплат.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.