Справа № 420/5537/19
Суддя: Вербицька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/5537/19
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І. В.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора комунального підприємства Агенція державної реєстрації Махортова Ігоря Олександровича про визнання протиправними дій та скасування заборони,-

В С Т А Н О В И Л А :

23 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:

- визнати протиправними дії державного реєстратора комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортова І.О. щодо внесення заборони вчинення будь-яких дій відносно 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1 АДРЕСА_2 2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- скасувати заборону вчинення реєстраційних дій, накладених державним реєстратором комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. щодо 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року ОСОБА_1 , у відповідності до п. 1 ч.1 ст. 170 КАС України, відмовлено у відкритті провадження.

Не погодившись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить увалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що даний спір відноситься до кримінальної юрисдикції та не підлягає розгляду адміністративним судом. Заборона вчинення реєстраційних дій була накладена державним реєстратором на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року справа №757/17115/18-к, яка відповідно до листа голови Печерського районного суду м. Києва за вих.. №757/17115/18-к від 03.09.2019 року не відноситься до клопотань про арешт майна. Враховуючи неможливість видачі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року справа №757/17115/18-к у зв`язку з тим, що вона містить таємницю досудового слідства, за відсутності дозволу слідчого чи прокурора на розголошення відомостей, що містять таємницю досудового розслідування, є підстави вважати, що при проведенні відповідачем зупинення реєстраційних дій у останнього взагалі був відсутній оригінал чи копія даної ухвали. Крім того, предметом розгляду в даній справі є дії державного реєстратора про накладення заборони на вчинення реєстраційних дій, а не звільнення арештованого майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини пов`язані із накладенням арешту на нерухоме майно здійсненого за правилами КПК України. Вирішення заявлених в даному адміністративному позові вимог потребуватиме надання оцінки рішенню державного реєстратора щодо заборони вчинення реєстраційних дій відносно нерухомого майна, арештованого в межах досудового розслідування, а обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права спрямований на нівелювання результатів зазначеного рішення, тобто фактичне звільнення арештованого в межах КПК нерухомого майна. Враховуючи викладене даний спір не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 та абз.2 п.2 ч.1ст.4 КАС України передбачено, що адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами визначення юрисдикції адміністративних судів, закріплених статтею 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги про визнання протиправними дій та скасування накладеної державним реєстратором КП «Агенція державної реєстрації» Махортовим І.О. заборони вчинення реєстраційних дій стосовно майна, що належить позивачу.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачу належить 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та 1 АДРЕСА_3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01523, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою реєстрації права власності на належне йому майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, 16 липня 2019 року позивач звернувся до державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області Жекова Ю.М. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) для проведення державної реєстрації.

Рішенням № 47863304 від 19 липня 2019 року позивачу було повідомлено про те, що неможливо здійснити державну реєстрацію права власності у зв`язку з забороною вчинення реєстраційних дій щодо даної адреси майна, яка була накладена державним реєстратором комунального підприємства Агенція державної реєстрації за ухвалою Печерського районного суду міста Києва № 757/17115/18-к від 10.04.2018.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва з проханням направити поштою на його адресу копію ухвали Печерського районного суду міста Києва № 757/17115/18-к від 10.04.2018.

Листом голови Печерського районного суду м. Києва за вих. № 757/17115/18-к від 03 вересня 2019 року позивачу повідомлено, що запитуване судове рішення не відноситься до клопотання про арешт майна і містить таємницю досудового розслідування, відповідно до вимог ч. 1 ст. 222 КПК України, відомості досудового розслідування можна розголошувати лише з дозволу слідчого або прокурора і в тому обсязі, в якому вони визнають можливим. На підставі вищевикладеного, суд позбавлений можливості виконати вимоги заяви.

Обґрунтовуючи необхідність розгляду даного спору в порядку кримінально процесуального судочинства, суд першої інстанції зазначав, що спірні правовідносини пов`язані з накладеним за правилами КПК України арешту на нерухоме майно, а отже випливають із застосованих заходів забезпечення кримінального провадження в межах досудового розслідування.

Очікуваний результат від обраного позивачем способу захисту полягає у нівелюванні реалізації відповідної ухвали слідчого судді. З урахуванням зазначеного скасування заходів забезпечення кримінального провадження повинно відбуватися у суворій відповідності до спеціального законодавства.

Судова колегія вважає висновки суду першої інстанції помилковими, оскільки позовні вимоги стосуються перевірки виключно дотримання державним реєстратором, як суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, зокрема, правомірності накладення заборони вчинення реєстраційних дій.

У даній справі предметом спору є публічно-правові відносини, які виникли внаслідок оскаржуваних дій державного реєстратора Махортова І.О., а також питання виконання останнім обов`язків, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабміну України від 25.12.2015 року №1127, щодо наявності підстав для проведення таких дій.

Обґрунтовуючи свої висновки, суд першої інстанції посилається на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 10.04.2018 року по справі №757/17115/18-к, на підставі якої відповідачем накладено заборону вчинення реєстраційних дій.

Разом з тим, листом голови Печерського районного суду м. Києва за вих. № 757/17115/18-к від 03.09.2019 року повідомлено ОСОБА_1 , що дана ухвала не відноситься до клопотань про арешт майна, що спростовує відповідні доводи суду першої інстанції.

Судова колегія також зазначає, що згідно даних ЄДРСР ухвала Печерського районного суду м.Києва від 10.04.2018 у справі № 757/17115/18-к стосується надання дозволу на затримання особи і не містить заборон у розпорядженні будь-яким майном чи його арешту.

Помилковими є посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі №504/1306/15-ц, правовий висновок якої зводиться до того, що у разі якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише в порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України та є ефективним.

Судова колегія вважає, що правовідносини, що виникли у справі № 504/1306/15-ц, не є тотожними з обставинами даної справи, а тому застосовування вказаної правової позиції при вирішенні питання про відмову і відкритті провадження у дані справі є помилковим.

Враховуючи, що спір у даній справі стосується не скасування арешту на майно, а законності дій державного реєстратора, як суб`єкта владних повноважень, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що під час вирішення питання на стадії відкриття провадження у справі суд першої інстанції помилково вважав, що даний спір не належить до юрисдикції адміністративного суду, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування судового рішення з направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст.308, 312, 320, 322, 328,329 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 вересня 2019 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко