Справа № 161/10534/19
Суддя: Пахолюк А. М.
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/398/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2019 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого - судді Пахолюка А.М.

при секретарі - Грабовській Г.О.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука Олександра Володимировича, третя особа - Департамент муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправними та скасування повідомлення та постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука О.В., третя особа - Департамент муніципальної варти Луцької міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свій позов, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, мотивує тим, що 21 травня 2019 року відповідачем було залишене на лобовому склі повідомлення серії LC №000822 за ч. 3 ст. 122 та щодо нього винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії LC №000822 за ч. 3 ст. 122 КУпАП (далі - постанова) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Вважає дане повідомлення та постанову незаконними, винесеними без врахування дійсних обставин справи, а також без дотримання його прав визначених чинним законодавством, оскільки, правил дорожнього руху України не порушував, через те, що його автомобіль був припаркований на прилеглій території, а не на тротуарі для пішоходів. Крім того, вказує, що інспектором не встановлено, що саме власник транспортного засобу керував ним в момент вчинення правопорушення.

З врахуванням наведеного, просить суд визнати протиправними та скасувати повідомлення серії LC №000822 від 21.05.2019 року за ч. 3 ст. 122 та постанову серії LC №000822 від 21.05.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У відзиві на позовну заяву представник третьої особи заперечує проти задоволення позовних вимог. Зазначає, що рух по вул. Б.Хмельницького є одностороннім, дорога відділена від смуги руху бордюром по обидві сторони, яка відокремлює проїзну частину від тротуарів, якими рухаються пішоходи по обидві сторони. Наявність бордюру, який розділяє тротуар від проїжджої частини на висоті 15 см згідно будівельних норм, стверджує про те, що ділянка на якій розміщений транспортний засіб є тротуаром, а не прилеглою територією. Також, вказує, що відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі відеозйомки може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи до судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги заперечила в повному обсязі.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності учасників справи по наявним матеріалам справи, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 268 КАС України.

Крім того, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч. 9 ст. 205 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження без фіксування судового процесу технічними засобами згідно з вимогами ч. 4 ст. 229 КАС України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому відповідно до ч.1 цієї ж статті кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 21 травня 2019 року старшим інспектором Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчуком О.В. було залишене повідомлення, а після встановлення особи, складено оскаржувану постанову, із змісту якої вбачається, що позивач, 21 травня 2019 року у м. Луцьку, по вул. Б. Хмельницького, 47, керуючи транспортним засобом «Renault Koleos», д.н.з. НОМЕР_2 , порушив правила стоянки, здійснив стоянку транспортного засобу на тротуарі, де для руху пішоходів залишається менше 2 метрів, чим створив суттєву перешкоду для руху пішоходів,порушив п. 15.10 «в» ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП (а.с. 10, 34).

Частиною 3 статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до дорожнього знаку 15.10 «в» ПДР України, забороняються стоянка на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про дорожній рух», законодавство про дорожній рух складається з цього Закону та актів законодавства України, що видаються відповідно до нього.

У відповідності до ст.14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону,Правил дорожнього рухута інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

У Правилах дорожнього руху України, затверджених відповідно до Закону України «Про дорожній рух», визначено учасника дорожнього руху як особу, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин, велосипедист, а також особа, яка рухається в кріслі колісному (п.1.10 ПДР України).

Тротуар - елемент дороги, призначений для руху пішоходів, який прилягає до проїзної частини або відокремлений від неї газоном; прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них (п.1.10 ПДР України).

Отже, для притягнення до адміністративної відповідальності за стоянку на тротуарі, необхідно встановити у діях особи склад адміністративного правопорушення, зокрема його об`єктивну сторону. У цьому зв`язку створення перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху є обов`язковою умовою для притягнення до відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки (частина третя статті 122 КпАП).

У контексті обставин цієї справи треба зауважити, що сам факт того, що автомобіль припарковано на тротуарі, а не на проїзній частині, не може свідчити про відсутність перешкод дорожньому руху.

Пішохід теж є учасником дорожнього руху і наявність умов для його пересування є важливою умовою належної організації дорожнього руху.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду № 464/1703/17 від 15 травня 2019 року.

Із оглянутих судом фотографій місця події, доданих до матеріалів справи, вбачається, що автомобіль позивача припаркований на тротуарі, який прилягає до проїзної частини де для руху пішоходів залишилося менше 0,812 м. Вимір здійснено ручним лазерним світловіддалеміром GLM-50, про що зазначено у постанові (а.с. 34).

Твердження позивача про те, що його автомобіль знаходився на прилеглій території, а не на тротуарі, також спростовується фотозйомкою місця події, оскільки, будь-якого в`їзду до дворів, на стоянки, будівельні майданчики з фото не вбачається (а.с. 31-33).

Суд вважає, що наданий представником відповідача фотодоказ, здійснений за допомогою спецзасобу марки Samsung SM1561 (про що також зазначено у постанові), є належним та допустимим доказом, у розумінні положень ст. 251 КУпАП, ст.ст.72, 99 КАС України.

Таким чином, автомобіль позивача, що повним корпусом стоїть на тротуарі, де для руху пішоходів залишилось менше двох метрів, прохід пішоходу по тротуару, який є елементом дороги в розумінні ПДР України, повз автомобіль позивача, є обмеженим, тому створює перешкоду для руху пішоходів, які є безпосередніми учасниками дорожнього руху.

Отже, в діях позивача наявних склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУАП.

Разом з тим, жодних доказів, які б свідчили про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, позивач суду не надав.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України.

Крім того, відповідно до ст. 219 КУпАП, виконавчі комітети сільських, селищних, міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, за ч. 3 ст.122 КУпАП.

Від імені виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема за ч. 3 ст. 122 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені виконавчим комітетом (виконавчим органом) сільської, селищної, міської ради посадові особи виконавчих органів сільської, селищної, міської ради - інспектори з паркування (ч. 3 ст. 219 КУпАП).

Отже, працівники виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, в даному випадку Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради.

Тому, належним відповідачем як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення щодо правопорушень, зазначених у ст. 219 КУпАП, повинен бути відповідний виконавчий комітет сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до ст.48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Оскільки, відповідачем у справі позивач вказав старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука О.В., не заявив клопотання про заміну відповідача та у зв`язку з неявкою у судові засідання, не висловив власну незгоду на таку заміну, суд позбавлений можливості самостійно залучити третю особу - Департамент муніципальної варти Луцької міської ради в якості співвідповідача до участі у справі.

Разом з тим, вимога позивача про визнання протиправним та скасування повідомлення серії LC №000822 від 21.05.2019 року є безпідставною, оскільки, повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності не є рішенням суб`єкту владних повноважень, а є лише процесуальним документом, який залишається на лобовому склі транспортного засобу у разі відсутності в інспектора з паркування технічної можливості встановити відповідальну особу, передбачену ч.1 ст.14-2 КУпАП (власника чи користувача транспортного засобу) на місці вчинення правопорушення. Після залишення цього повідомлення та після отримання даних про відповідальну особу, виноситься постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності, яке є рішенням суб`єкту владних повноважень, яке може бути оскаржено у суді.

Враховуючи наведене, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову відповідача - без змін.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Залишити без задоволення позовну заяву ОСОБА_1 до старшого інспектора Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука Олександра Володимировича, третя особа - Департамент муніципальної варти Луцької міської ради про визнання протиправними та скасування повідомлення та постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Залишити без змін постанову LC-000822 від 21 травня 2019 року старшого інспектора (інспектора з паркування) Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Вавренчука Олександра Володимировича про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу у розмірі 510 (п`ятсот десять) грн.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 31 жовтня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.