Справа № П/811/1009/17
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 жовтня 2019 року м. Дніпросправа № П/811/1009/17

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Малиш Н.І., Шальєвої В.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року в адміністративній справі №П/811/1009/17 (головуючий суддя у 1 інстанції Хилько Л.І.)

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нездійснення нарахування судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за березень 2017 р., виходячи із розміру мінімальної заробітної плати визначеної Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік";

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 недоплачену суддівську винагороду за березень 2017 р. в сумі 20 000 грн.;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення винагороди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач безпідставно недоплатив позивачу суддівську винагороду, оскільки її розмір, як вважає останній, регулюється нормами Закону України "Про судоустрій та статус суддів" та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що виплата суддівської винагороди врегульована Законом України «Про судоустрій і статус суддів» та не може регулюватись іншими законами України.

Справа судом розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що указом Президента України №336/2012 від 18.05.2012 р. позивача було призначено на посаду судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області строком на п`ять років.

Наказом голови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області №21-к від 05.06.2012 р. позивач зарахований до штату суду.

Так, відповідачем була нарахована та виплачена позивачу суддівська винагорода за березень 2017 р. в сумі 16100,00 грн., виходячи з розміру посадового окладу, обчисленого як 10 мінімальних заробітних плат в розмірі 16 000,00 грн., відповідно до приписів п.3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774-VIII від 06.12.2016 р. (далі - Закон №1774-VIII), проте позивач вважає, що його розмір суддівської винагороди повинен обраховуватись виходячи із розміру 10 мінімальних заробітних плат (10*3200) і дорівнювати 32000,00грн.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIIІ (далі - Закон № 1402-VIIІ) встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до п.п. 22, 23 Розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №1402-VIIІ право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді(здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VІ (далі - Закон № 2453-VІ).

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" визначено, що у 2017 році мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня складає 3200 грн.

Позивач кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді як суддя не проходив, а тому за приписами зазначених норм, суддівська винагорода повинна йому нараховуватись відповідно до Закону № 2453-VІ.

Частиною третьою статті 133 Закону № 2453-VI було обумовлено, що посадовий оклад місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат. Ця норма є банкетною, оскільки визначає лише кількість мінімальних заробітних плат для встановлення розміру посадового окладу судді, але не встановлює розмір мінімальної заробітної плати, який необхідний для цього.

Пунктом 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" встановлено, що мінімальна заробітна плата (3200 грн) після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаним приписом законодавець заборонив застосовувати новий розмір мінімальної заробітної плати (3200 грн.) як розрахункової величини для визначення посадових окладів, в тому числі й суддів.

Водночас цим пунктом законодавець передбачив таке: "До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 грн".

Аналіз такого правового врегулювання дає підстави зробити правовий висновок, що законодавець встановив: по-перше, два види (розміри) мінімальної заробітної плати; по-друге, заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати 3200 грн.; по-третє, чітко передбачив, що для визначення посадових окладів суддів застосовується розмір мінімальної заробітної плати 1600 грн.

Крім того, таким врегулюванням законодавець не порушив гарантії суддів щодо розміру суддівської винагороди, оскільки для визначення окладу судді підлягає застосуванню розмір мінімальної заробітної плати, який не є меншим від того, що застосовувався раніше до такого врегулювання (з 01 грудня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати також становив 1600 грн. (абз.2 ст.8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік")).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 11.04.2018 р. у справі №818/975/17.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321,322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року в адміністративній справі №П/811/1009/17 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.08.2019 року в адміністративній справі №П/811/1009/17- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш

суддя В.А. Шальєва