Справа № 461/5579/19
Суддя: Мисько Х. М.
Дата ухвалення: 2019-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5579/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2019 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Карваш О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління патрульної поліції у Львівській області (79053, м.Львів, вул.Перфецького, 1), інспектора поліції ст.лейтенанта Троць Романа Васильовича (79053, м.Львів, вул.Перфецького, 1) про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до УПП у Львівській області та інспектора поліції ст.лейтенанта Троць Р.В., в якому просив скасувати постанову серії ДП №037399 від 22.07.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП та закрити провадження.

В обгрунтування вказаного позову покликається на те, що 22.07.2019 року, близько 17 год. 30 хв., керуючи автомобілем Fiat Doblo, рухаючись по підземній стоянці (паркувальному майданчику) торговельного центру «Форум», що за адресою: м.Львів, вул.Під Дубом, 7б, був зупинений інспектором поліції Троць Р.В. та безпідставно звинувачений у порушенні вимог знаку 4.1, який вимагав пред`явити документи на автомобіль. Позивач вважав вказану вимогу інспектора незаконною у зв`язку з чим, відмовився її виконувати. Під час складання інспектором протоколу, позивач попросив пред`явити йому докази вказаного правопорушення, проте, отримав відмову. Зміст ст.59, 63 Конституції України та інші права обов`язки, передбачені ст.268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснено не було. Відтак, вважає оскаржувану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові, просив такі задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явились, хоча належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у їх відсутності до суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлені наступні обставини.

22.07.2019 року інспектором УПП у Львівській області ДПП Троць Р.В. винесено постанову серії ДП18 №037399 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Положеннями ст.222 КУпАП України встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Згідно ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 22.07.2019 року о 17 год.10 хв. за адресою: м.Львів, вул.Під Дубом, 7, водій ОСОБА_1 не виконав вимогу знаку 4.1, на вимогу інспектора поліції, не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.8.4.г д.1 др.1 4.1., 2.4 «А» Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.1 ст.122 КУпАП.

Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Вирішуючи питання про винуватість ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху, суд враховує викладенні позивачем пояснення в позовній заяві та обставини зазначені в постанові у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як роз`яснено в п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, суд вважає, що зміст викладених органом поліції у постанові даних свідчить про неповноту при дослідженні обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст.251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №037399 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, є неправомірними, а позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість оскаржуваної постанови, адже така винесена без з`ясування усіх обставин справи, тобто з порушенням вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, відтак підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.

Враховуючи вищевикладені приписи процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги про визнання дії інспектора поліції Троць Р.В. щодо скаладання постанови про адміністративне правопорушення незаконними - слід відмовити, оскільки, місцевий загальний суд, як адміністративний суд, за результатами розгляду справи не має права виносити рішення про визнання дій протиправними Ч.3 ст.289 КАС України передбачає чіткий перелік рішень, які суд приймає за результатами розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.288 КУпАП.

Керуючись ст.ст.9, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 73, 76, 77, 122, 121, 139, 205, 229, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Троць Р.В. серії ДП №037399 від 22.07.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

В задоволенні решти вимог позовної заяви відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Мисько Х.М.