Справа № 640/18002/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-10-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Єгорової Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року, що прийняте місті Києві, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю., третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив зобов`язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю. (далі - Уповноважена особа) включити інформацію про ОСОБА_1 до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, та обліковуються на поточному рахунку в ПАТ "Банк Михайлівський", а саме 100 000 грн.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року позов задоволено: зобов`язано Уповноважену особу внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ "Банк Михайлівський" за рахунок Фонду, шляхом внесення відомостей щодо рахунку № НОМЕР_1 відкритого у ПАТ "Банк Михайлівський" ОСОБА_1 згідно договору банківського рахунку за № 980-043-000000562 від 12.05.2015, на суму 100 000 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для включення інформації про позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 28.04.2015 між позивачем (клієнт) та ПАТ "Банк Михайлівський" (банк) укладений договір № 980-043-000000562 банківського рахунку "Поточний рахунок "Ощадний", згідно якого позивачу відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 в гривні для зберігання грошей клієнта і здійснює його розрахунково-касове обслуговування за допомогою платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України, умов цього договору та розпоряджень клієнта, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги банку.

Позивач 12.05.2015 вніс на свій поточний рахунок 200 000 грн, що підтверджується копією квитанції від 12.05.2015 та банківською випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.05.2015 по 23.05.2016.

У подальшому, між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 11.05.2016 укладено договір № 980-043-000236688, згідно умов якого позивач (сторона-1) передає ТОВ "ІРЦ" як стороні-2 у власність грошові кошти у сумі 200 000 грн (пункти 1.1., 1.2 договору) на строк не більше 181 день, а ТОВ "ІРЦ" зобов`язалося повернути кошти та виплачувати проценти в порядку та на умовах, передбачених договором.

Позивачем 11.05.2016 перераховано зі свого поточного рахунку на рахунок ТОВ "ІРЦ" 200 000 грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.05.2015 по 23.05.2016.

Грошові кошти у сумі 201 070,95 грн («тіло» позики та проценти) були повернуті позивачу ТОВ "ІРЦ" 19.05.2016, що підтверджується банківською випискою по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.05.2015 по 23.05.2016.

У подальшому, рішенням Національного банку України від 23.05.2016 за № 14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесений до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів, визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в Банку було призначено Ірклієнка Ю.П.

Рішенням правління Національного банку України № 124-рш від 12.07.2016 оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський". На підставі вказаного рішення 13.07.2016 розпочато процедуру ліквідації Банку, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора Банку Ірклієнку Ю.П .

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01.09.2016 змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора Банку на Волкова О.Ю. з 05.09.2016 (окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку).

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 265 від 24.01.2017 делеговані повноваження уповноваженої особи Фонду: Волкову О.Ю. з 25.01.2017 визначені статтями 37, 38, 47-52, 52-1, 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; ОСОБА_6 з 25.01.2017 визначені пунктами 4, 5, 6 та 8 частини 2 статті 37, пунктом 4 частини 1 статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позивач 23.07.2016 та 14.11.2016 звертався до Уповноваженої особи із заявою про виплату гарантованої суми відшкодування за вкладом розміщеним в ПАТ "Банк Михайлівський". Також, 17.01.2017 позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив надати інформацію стосовно включення його до реєстру, щодо виплати гарантованої суми.

Листами від 15.09.2016 № ЗГ1(К)/16401 та № ЗГ1(К)/16401/1 позивача повідомлено про нікчемність правочину, а саме: перекази коштів (транзакції), здійснені ТОВ "ІРЦ" 19.05.2016 в сумі 200 000 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором № 980-043-000236688 від 11.05.2016" на рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 )" та в сумі 1 070,95 грн. з призначенням платежу "Оплата процентів по договору № 980-043-000236688 від 11.05.2016" на рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 )", є нікчемними, на підставі статей 215, 216 Цивільного кодексу України, статті 37, пунктів 7-9 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". У листі № ЗГ1(К)/16401 позивача також повідомлялося про невключення позивача до реєстру вкладників банку.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що підстави, з яких Уповноважена особа не включила інформацію щодо позивача до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду є необґрунтованими. Крім того, в ухвалі від 12 серпня 2019 року суд першої інстанції зазначив, що залишення позовних вимог ОСОБА_1 без розгляду унеможливить доступ останнього до правосуддя для повного захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частин першої-другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відлік строків для звернення до суду (у випадку незгоди особи з відповідним рішенням, дією чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду зазначеної заяви) згідно викладених вище загальних вимог КАС розпочинається з моменту коли особа дізналася або повинна була дізнатися про таке порушення своїх прав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було подано до Уповноваженої особи заяву від 23.07.2016, яка надійшла відповідачу 17.08.2016 за вх.№17.08.16/583. У заяві позивач просив виплатити йому гарантовану суму відшкодування за вкладом, розміщеним у ПАТ "Банк Михайлівський".

У відповідь на вказану заяву, Уповноваженою особою направлено позивачу лист від 15.09.2016 № ЗГ1(К)/16401, у якому повідомлено про невключення позивача позивача до реєстру вкладників банку, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, оскільки відповідні правочини з переказу коштів є нікчемними. До вказаного листа долучено повідомлення про нікчемність правочину від 15.09.2016 № ЗГ1(К)/16401/1.

Згідно наданих відповідачем списку згрупованих рекомендованих відправлень № 79 та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 87-88) позивач отримав лист від 15.09.2016 № ЗГ1(К)/16401 та долучене до нього повідомлення від 15.09.2016 № ЗГ1(К)/16401/1 ще 15.12.2016. Тобто саме з цієї дати позивач дізнався про порушення своїх прав, у зв`язку із чим для нього розпочався перебіг шестимісячного строку звернення до адміністративного суду.

Колегія суддів також наголошує, що позивач не заперечує отримання згаданого листа Уповноваженої особи (а.с. 118), проте помилково вказує на те, що такий лист не містив відомостей про невключення до реєстру.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що про порушення своїх прав позивач дізнався 15.12.2016, а тому мав право на звернення до суду до 15.06.2017 включно. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позов було подано лише 01.11.2018, тобто зі значним пропуском встановленого законом строку.

Посилання суду першої інстанції на те, що залишення позовних вимог без розгляду унеможливить доступ позивача до правосуддя, колегія суддів у даному випадку вважає безпідставним, оскільки, як зазначалося, права на судовий захист і доступ до правосуддя не є абсолютними та можуть бути обмежені встановленими законом процесуальними строками, причинами поновлення яких можуть бути лише об`єктивні та непереборні обставини, які не залежали від волі заявника та заважали йому звернутися до суду у встановлений строк.

У свою чергу, позивач не навів поважних причин, які не дозволяли йому подати позов до суду у встановлений законом строк, до 15.06.2017. Водночас вказані позивачем обставини того, що він не знав про не включення його до реєстру вкладників банку, спростовуються встановленими судом обставинами, що викладені вище.

Відповідно до частини третьої статті 123 КАС якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду .

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Згідно частини першої статті 319 КАС судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Пунктом 8 частини першої статті 240 КАС визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, оскільки позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до адміністративного суду, а вказані ним підстави поновлення строку не є поважними, то оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню, а позов залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 34, 243, 319, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" задовольнити частково.

Скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 серпня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова О.Ю., третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Єгорова

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 30.10.2019.