Справа № 400/2382/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2019-11-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2019 р. справа № 400/2382/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянув у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачаГоловного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

провизнання протиправною та скасування вимоги від 10.05.2019 р. № Ф-32589-54

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-32589-54 від 10.05.2019 року (далі - Вимога).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним отримана спірна Вимога про сплату боргу з єдиного внеску в розмірі 918,06 грн. Позивач зазначає, що відповідачем нарахований борг за лютий 2019 року, тобто з місяця в якому було прийнято рішення від 25.02.2019 року про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, однак повивач склав присягу адвоката та отримав свідоцтво лише 14.03.2019 року, а тому відповідач безпідставно нарахував борг за лютий 2019 року. Крім того, позивач вважає, що прийняттю Вимоги повинна була передувати документальна перевірка, але відповідач такої перевірки не провів, відповідного акту не склав.

Відповідач позов не визнав, у відзиві просив відмовити в його задоволенні. Як зазначає відповідач, адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ) здійснюється ним на підставі норм Закону України № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року (далі - Закон № 2464-VІ). Станом на 01.05.2019 року згідно даних АІС "Податковий блок" датою державної реєстрації ОСОБА_1 є 26.02.2019 року, тому 19.04.2019 року йому нараховано ЄСВ в сумі 1836,12 грн., в зв`язку із сплатою суми 918,06 грн., заборгованість складає 918,06 грн.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач не спростував жодного аргументу вказаного у позові, а лише навів норми законодавства та інформацію, яка міститься в інформаційній системі контролюючого органу.

Ухвалою від 07.08.2019 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням учасників справи.

Ухвалою від 07.08.2019 року судом зупинено провадження у даній справі до набрання чинності рішенням Верховного Суду у справі № 520/3939/19.

28.10.2019 року від позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 01.11.2019 року суд поновив провадження у справі.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю згідно свідоцтва № 4174, виданого Радою адвокатів Дніпропетровської області від 26.02.2019 року (а. с. 10).

14.03.2019 року ОСОБА_1 склав присягу адвоката України та отримав свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (далі - Свідоцтво). Зазначене підтверджується довідкою № 114/3-19 від 29.05.2019 року Ради адвокатів Дніпропетровської області (а. с. 11).

Після отримання Свідоцтва, позивач звернувся до відповідача із заявою про взяття його на облік як платника єдиного внеску.

Згідно повідомлення від 25.03.2019 року, ОСОБА_1 взято на облік як платника єдиного внеску в органі доходів і зборів 22.03.2019 року (а. с. 12).

10.05.2019 року у відношенні позивача відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-32589-54 в сумі 918,06 грн. (а. с. 9).

З матеріалів справи вбачається, що позивач отримав Вимогу 21.05.2019 року та в 10-денний строк, а саме 31.05.2019 року направив до ДФС України скаргу № 2 від 30.05.2019 року.

04.07.2019 року рішенням Державної фіскальної служби України скаргу позивача № 2 від 30.05.2019 року на вимогу залишено без задоволення, а Вимогу - без змін (а. с. 17-19).

Вищезазначене рішення позивач отримав 19.07.2017 року та подав до суду даний позов 02.08.2019 року.

Так, згідно ч. 4 ст. 122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, позивач подав позов в межах строку, встановленого нормами КАС України.

За вимогами статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

Для взяття на облік фізичної особи, яка має намір провадити незалежну професійну діяльність, така особа повинна подати заяву та документи особисто (надіслати рекомендованим листом з описом вкладення) або через уповноважену особу до контролюючого органу за місцем постійного проживання (п. 65.3 ст. 65 Податкового кодексу України).

Порядок реєстрації фізичної особи передбачений розділом ІІІ "Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755" порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 року № 1162 (далі - Порядок № 1162).

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону № 2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 1162).

Аналіз положень Порядку № 1162 свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ, після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності

Відповідно до пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону № 2464-VІ, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано ст. 4 Закону № 2464-VІ.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно з п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VІ до платників єдиного внеску.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року (далі - Закон № 5076-VI).

Відповідно до ст. 1 Закону № 5076-VI, адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Частиною 1 ст. 6 Закону № 5076-VI передбачено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою (ч. 1 ст. 13 Закону).

Таким чином, судом встановлено, що позивач не здійснював адвокатської діяльності в лютому 2019 року та не отримував доходу від такої діяльності, оскільки не мав усіх визначених законом підстав для здійснення адвокатської діяльності, адже склав присягу адвоката та отримав Свідоцтво 14.03.2019 року та взятий на облік платника ЄСВ лише 22.03.2019 року, що свідчить про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску з 26.02.2019 року.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки останнім доведено неправомірність дій відповідача щодо формування податкової вимоги про сплату недоїмки у розмірі 918,06 грн.

Відповідно до ст. 139 ч. 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 29.07.2019 року (а. с. 4). Доказів понесення інших судових витрат сторони суду не подавали. З урахуванням повного задоволення позовних вимог, судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ), задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-32589-54 від 10.05.2019 року.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати у виді судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

4. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя А. О. Мороз