Справа № 560/1204/19
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1204/19

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Іваненко Т.В.

31 жовтня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Іваненко Т.В.

суддів: Граб Л.С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року (місце ухвалення рішення - м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати дії відповідача щодо прийняття рішення від 19.03.2019 № 174 про скасування дозволу на імміграцію громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 протиправними;

- скасувати рішення Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 19.03.2019 № 174 про скасування дозволу на імміграцію громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області здійснити обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 19.03.2019 № 174 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Федерації ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що у 2010 році звернулась до відділу Державного департаменту у справах громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Хмельницькій області з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.3 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію", як особа яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки її дід ОСОБА_2 , народився та проживав на території України.

ВГІРФО УМВС України в Хмельницькій області прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну згідно п.3 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію".

Позивач 04.03.2019 звернулась до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області із заявою про обмін посвідки па постійне проживання у зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання для подальшого використання, однак від відповідача отримала рішення від 19.03.2019 № 174 про скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 1 статті 12 Закону України "Про імміграцію".

Позивачка вважає, що прийняте відповідачем Рішення є протиправним та суперечить вимогам чинного законодавства України.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 19.03.2019 № 174 про скасування дозволу на імміграцію громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області повідомити Адміністрацію Державної прикордонної служби України про скасування рішення від 19.03.2019 № 174 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Федерації ОСОБА_1 .

Зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву громадянки Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обмін посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 .

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2305 грн 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем для отримання дозволу па імміграцію було надано неправдиві відомості, щодо народження її діда ОСОБА_2 на території України, що відповідно п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" є підставою для скасування дозволу на імміграцію в Україну.

Виходячи з приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою Російської Федерації, що підтверджується копією паспорта громадянина Російської Федерації НОМЕР_4 виданого 09.10.2003 УВД м.Надима і Надимського району Ямало-ненецького автономного округу, Тюменської області.

Позивач у 2010 році звернулась до Відділу Державного департаменту у справах громадянства іміграції та регістрації фізичних осіб УМВС України в Хмельницькій області з клопотанням про отримання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.3 ч.3 ст.4 Закону України "Про імміграцію", як особа яка має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки її дід ОСОБА_2 , народився та проживав на території України, що підтверджується його автобіографією, копія якої міститься в матеріалах справи.

За результатами розгляду вказаних матеріалів, направлення запитів до компетентних органів, позивач отримала дозвіл на імміграцію та була документована посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 від 17.06.2010, термін дії безстроковий.

04.03.2019 ОСОБА_1 звернулася із заявою про обмін посвідки па постійне проживання у зв`язку з непридатністю посвідки на постійне проживання для подальшого використання.

Разом з тим, відповідачем було проведено перевірку обставин видачі позивачу дозволу на імміграцію, за результатом якої складено висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданий громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 , скасування, визнання недійсною та такою, що підлягає вилученню виданої на підставі цього дозволу посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_3 від 17.06.2010.

Вказаний висновок був погоджений заступником начальника Управління ДМС України в Хмельницькій області Майдан А.Б. 19.03.2019.

У вказаному висновку зазначено, що незважаючи на те, що заявником документально або в судовому порядку не було підтверджено факт народження діда - ОСОБА_2 на території, що входили на момент його народження або під час його постійного проживання до складу УНР, ЗУНР, Української Держави, УСРР, Закарпатської України, УРСР, громадянці Російської Федерації було надано дозвіл на імміграцію в Україну та документовано посвідкою на постійне проживання в Україні, однак враховуючи те, що у ході перевірки матеріалів справи було установлено, що для отримання дозволу на імміграцію заявниця подала неправдиві відомості зокрема, те, що дід заявниці ОСОБА_2 народився на території України у вказані вище періоди, а надана автобіографія діда від 09.10.1939, щодо якої не встановлено джерело її надходження не може вважатися документом, що підтверджує будь-які факти.

Враховуючи те, що громадянка Російської Федерації ОСОБА_1 отримала дозвіл на імміграцію як онука особи яка народилась на території України, а в результаті повторного огляду матеріалів для обміну посвідки було встановлено, що заявник подала неправдиві відомості стосовно народження діда на території України, та не підтвердила відповідні доводи жодними доказами, а тому наданий їй дозвіл на імміграцію підлягає скасуванню.

Зазначене вище, на думку відповідача, свідчить про те, що позивачу неправомірно надано дозвіл на імміграцію в Україну.

Управлінням ДМС України в Хмельницькій області на підставі пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про імміграцію" прийнято рішення від 19.03.2019 №174 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, який виданий громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не враховано при винесенні висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україні позивачу та визнання недійсною посвідки на постійне проживання позивача, та прийнятті за його результатами оскаржуваного рішення, доводи та факт наявності малолітньої дитини позивача. Рішення від 19.03.2019 № 174 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянці Російської Федерації ОСОБА_1 прийнято Управлінням державної міграційної служби України в Хмельницькій області без урахування принципу пропорційності, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 26 Конституції України передбачено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та шістнадцятій ст. 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання. Підставою для видачі посвідки на постійне проживання іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у частині шістнадцятій ст. 4 цього Закону, є відповідний указ Президента України про припинення громадянства України та заяви таких осіб.

Згідно зі ст. 16 цього Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття рішення про припинення громадянства України залишилися постійно проживати на її території, вважаються такими, які постійно проживають в Україні.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства врегульовано Законом України «Про імміграцію».

Так, визначення імміграції міститься у статті 1 вищевказаного Закону та означає прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; іммігрант - це іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання; імміграційна віза - це позначка у паспортному документі, що засвідчує право іноземця чи особи без громадянства на в`їзд в Україну для постійного проживання;

Квота імміграції - це гранична кількість іноземців та осіб без громадянства, яким передбачено надати дозвіл на імміграцію протягом календарного року;

Дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Відповідно до п.6 ч. 2, п.3 ч.3 ст. 4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію надається в межах квоти імміграції.

Квота імміграції встановлюється Кабінетом Міністрів України у визначеному ним порядку по категоріях іммігрантів, зокрема, батьки, чоловік (дружина) іммігранта та його неповнолітні діти.

Дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається, зокрема, особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.

Положеннями ст. 11 Закону України «Про імміграцію» закріплено, що особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері імміграції, видає посвідку на постійне проживання.

Ст. 12 Закону України «Про імміграцію» передбачає, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано органом, який його видав, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.

Процедуру провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію іноземцям та особам без громадянства, які іммігрують в Україну, поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, а також компетенцію центральних органів виконавчої влади та підпорядкованих їм органів, які забезпечують виконання законодавства про імміграцію визначено Порядком провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року №1983.

Відповідності до п. 21 Порядку №1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Як встановлено судом, підставою для скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну Управління державної міграційної служби України в Хмельницькій області зазначило п. 1, ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію".

Порушення встановленого законодавством України порядку надання дозволів на імміграцію в Україну, в розумінні статті 12 Закону України "Про імміграцію", є підставою для скасування таких дозволів, якщо з`ясується, що їх надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність. (п. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію").

Факт протиправної видачі позивачці дозволу на імміграцію в Україні був встановлений відповідачем в ході розгляду її заяви про обмін посвідки на постійне проживання та доданих до неї документів.

Процедура розгляду заяв для оформлення (обміну) і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання іноземцям та особам без громадянства і прийняття за результатом їх розгляду рішень, а також внесення даних до бланків посвідок, визначена Тимчасовим порядком розгляду заяв для оформлення посвідки на постійне проживання та посвідки та тимчасове проживання, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України №681 від 15.07.2013р. (далі - Тимчасовий порядок).

Відповідно до п.4.1 Тимчасового порядку обмін посвідки здійснюється в разі наявності підстав, визначених пунктами 14 та 16 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Згідно з п. 4.2 Тимчасового порядку разом із заявою про обмін посвідки (додаток 13) іноземцями та особами без громадянства до територіальних органів чи підрозділів ДМС за місцем проживання подаються: 1) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства (після пред`явлення повертається), та його копія; 2) посвідка, що підлягає обміну, а в разі її пошкодження чи втрати - довідка про звернення із заявою про втрату посвідки (довідка органів внутрішніх справ з цього питання) у довільній формі; 3) квитанція про сплату державного мита або документ, який підтверджує наявність пільг щодо його сплати; 4) документи, що підтверджують обставини, на підставі яких посвідка підлягає обміну (документи, видані компетентними органами іноземних держав, підлягають легалізації в установленому порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України); 5) дві фотокартки іноземця та особи без громадянства розміром 3,5 х 4,5 сантиметра (на матовому папері) (допускається подання фотографій в головних уборах, що не приховують овалу обличчя особи, громадянами, релігійні переконання яких не дозволяють з`являтися перед сторонніми особами без головних уборів, за умови, якщо в їхніх паспортних документах вони зображені в головних уборах).

Пунктом 4.5 Тимчасового порядку встановлено, що працівник територіального органу чи підрозділу ДМС при надходженні заяви про обмін посвідки перевіряє наявність підстав для обміну посвідки, звіряє відомості про іноземців чи осіб без громадянства, указані в їхніх паспортних документах, з даними, що містяться в цих заявах, перевіряє відсутність підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених пунктом 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Після прийняття рішення матеріали, які стали підставою для обміну посвідки, долучаються до справи, на підставі якої посвідка видавалася вперше. У разі якщо посвідка видавалася одним територіальним органом (підрозділом) ДМС, а обмін посвідки провадиться іншим органом (при зміні місця проживання), то до органу, який видав посвідку вперше, надсилається повідомлення про видачу нової посвідки, а недійсна посвідка - для знищення.

Відповідно до п. 4.6 Тимчасового порядку за результатами розгляду заяви протягом семи днів (для посвідки на постійне проживання) і п`ятнадцяти днів (для посвідки на тимчасове проживання) з дати подачі всіх визначених цим Тимчасовим порядком документів Головою ДМС (а в разі його відсутності - заступником Голови ДМС) чи начальником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником приймається рішення про видачу або відмову у видачі нової посвідки.

Про прийняте рішення робиться відмітка в заяві із зазначенням терміну (у разі обміну посвідки на тимчасове проживання), до якого видається посвідка, або про причини відмови в її видачі.

Таким чином, Тимчасовим порядком чітко визначено, що повноваження органу ДМС при вирішенні питання про обмін посвідки на постійне проживання обмежені перевіркою лише підстав для такого обміну та підстав для прийняття рішення про відмову у видачі посвідки, передбачених п. 17 Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання.

Отже, повноваження відповідача як суб`єкта владних повноважень мають чіткі обмеження які, у даному випадку зводяться до того, що під час вирішення питання про обмін посвідки на постійне проживання він позбавлений можливості надавати оцінку правомірності видачі дозволу на імміграцію за відсутності на це підстав, передбачених пунктами 21-22 Порядку №1983.

Посилання апелянта на те, що позивачем для отримання дозволу на імміграцію було надано неправдиві відомості, щодо народження її діда ОСОБА_2 на території України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачем жодним чином не спростовано факту народження діда позивача, при цьому компетентним органом під час видачі дозволу на імміграцію позивачу в Україну перевірявся вказаний вище факт, та такий дозвіл позивачу було надано.

Крім того, відповідачем не враховано при винесенні висновку про скасування дозволу на імміграцію в Україні позивачу та визнання недійсною посвідки на постійне проживання позивача, та прийнятті за його результатами оскаржуваного рішення, доводи та факт наявності малолітньої дитини позивача - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є громадянином України.

Спірне рішення відповідача про скасування дозволу на імміграцію в Україну не можна вважати таким, що прийнято у відповідності до вимог законодавства, своєчасно та пропорційно, тобто з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані відповідні рішення. А відтак, судом першої інстанції правомірно визнано його протиправним та скасовано.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та надана їм належна правова оцінка. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстави для її задоволення та скасування рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 - відсутні.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 31 жовтня 2019 року.

Головуючий Іваненко Т.В.

Судді Граб Л.С. Сторчак В. Ю.