Справа № 440/1496/19
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-10-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р.Справа № 440/1496/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Старосуда М.І. , Рєзнікової С.С. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 15.07.19 року по справі № 440/1496/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - ГУ ДФС у Полтавській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019, яким визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, в загальному розмірі 30 589 грн 28 коп.

В обґрунтування позову позивачем зазначено про помилковість висновків контролюючого органу щодо порушення позивачем вимог підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки наданими позивачем доказами підтверджено самостійне вирощування ОСОБА_1 зернових культур та використання для їх зберігання будівель зерносховищ, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та будівлі критого току, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Так, позивач зазначає, що займається виробництвом сільськогосподарської продукції та її реалізацією, тобто є сільськогосподарським товаровиробником. Крім того, вказує, що будівлі, які належать позивачу на праві приватної власності, використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 стверджує, що контролюючим органом помилково нараховано податкове зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, оскільки будівлі, які належать позивачу на праві приватної власності та використовуються ним безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, не є об`єктами оподаткування відповідно до підпункту "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року вказаний позов задоволено повністю. Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області №0-1616 від 19 березня 2019 року визнано протиправним та скасовано.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального (п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст.266 Податкового кодексу України) та процесуального (ст.ст. 72, 90, 242 Кодексу адміністративного судочинства України) права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано всі обставини справи, оскільки відповідно до даних реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ІС "Податковий блок" за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно типу "нежитлове приміщення", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 883,7 кв.м., яке є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець; вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 12.07.2010 у справі №2-779/2010, яке набрало законної сили 23 липня 2010 року, за ОСОБА_1 визнано право власності на приміщення: літ. "5-1" площею 191,4 кв.м., як окрему одиницю, зерносховище літ. "6-1" площею 191,4 кв.м., як окрему одиницю, зерносховище літ. "4-1а" площею 95,7 кв.м., як окрему одиницю, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та приміщення критого току літ "2-1" площею 883,7 кв.м. як окремої одиниці, розташованої за адресою: : АДРЕСА_2 .

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27435901, позивач є власником нежилого приміщення, критого току, за адресою: АДРЕСА_2 .

19.03.2019 Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-1616, яким відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено податкове зобов`язання за платежем "податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" у загальній сумі 30589,28 грн, в тому числі за 2017 рік - у сумі 14139,20 грн та за 2018 рік - у сумі 16450,08 грн.

03.04.2019 позивач подав до Кременчуцького управління ГУ ДФС у Полтавській області заяву про скасування податкового повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019.

Листом Кременчуцького управління ГУ ДФС у Полтавській області від 02.05.2019 № 3456/16-31-51-13-25 позивачу надано роз`яснення та зазначено, що відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПКУ об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі частка. Указано, що не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Вказано, що відповідно до даних реєстру платників податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, ІС "Податковий блок", за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нерухоме майно типу "нежитлове приміщення", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 883,7 кв.м., яке є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у спірних правовідносинах суб`єкт владних повноважень порушив права та інтереси платника податку у сфері публічно-правових відносин у галузі справляння податку на майно.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 Податкового кодексу України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з абзацом 2 підпункту «ґ» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України).

Приписами пп. 266.6.1 п. 266.6 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до абзацу «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Абзацом 11 ст. 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років» № 2238-ІІІ від 18.01.2001 передбачено, що сільськогосподарський товаровиробник - фізична або юридична особа, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстрованим видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є: 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (а.с. 20-21).

Від здійснення зареєстрованого виду діяльності ФОП ОСОБА_1 отримано доходи за 2017 рік у сумі 897000 грн та за 2018 рік у сумі 914000 грн та подано до Кременчуцької ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2017 рік та податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за 2018 рік із зазначенням вказаних сум доходів та виду діяльності згідно з КВЕД (а.с. 86-89).

Так, в якості додаткових доказів здійснення сільськогосподарської діяльності із виробництва сільськогосподарської продукції позивач долучив до матеріалів справи довідку виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 04.04.2019 № 769 та уточнюючу довідку цього ж виконавчого комітету від 11.06.2019 № 501/02-09 (а.с. 12, 112).

Крім того, згідно з довідкою Виконавчого комітету Кам`янопотоківської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 17.04.2019 № 881 приміщення зерносховища та критого току, за адресою: АДРЕСА_2 використовуються позивачем особисто для зберігання власної сільськогосподарської техніки та вирощеного ним урожаю сільськогосподарських культур (а.с. 25).

Отже, оскільки позивач у 2017 та 2018 роках займався виробництвом та реалізацією сільськогосподарської продукції (культур), то він, як фізична особа, підпадає під визначення "сільськогосподарський товаровиробник".

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17 серпня 2000 року №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) в Україні.

Об`єктами класифікації в ДК БС є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів.

Згідно з розділом 1 "Будівлі" підрозділу 12 "Будівлі нежитлові" групи 127 "Будівлі нежитлові інші" класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства"" ДК БС 018-2000, до класу будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства належать - будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо, а саме : підклас 1271.1 "Будівлі для тваринництва", підклас 1271.2 "Будівлі для птахівництва", підклас 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна", підклас 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні", підклас 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства", підклас 1271.6 "Будівлі тепличного господарства", підклас 1271.7 "Будівлі рибного господарства", підклас 1271.8 "Будівлі підприємств лісництва та звідництва", підклас 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Враховуючи наведені положення, цільовим призначенням критого току та зерносховища й виробничого приміщення є безпосереднє використання у сільськогосподарській діяльності.

На критий тік та виробничі приміщення, які знаходяться у власності позивача, позивач має технічні паспорти (а.с. 26-40) та звіти за результатами технічного обстеження приміщення (а. с. 41-56).

Спростосування технічної характеристики цієї нерухомості, як приміщення виключно для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та невикористання цих об`єктів у сільськогосподарській діяльності відповідач не наводить та відповідні докази не надає.

Разом з тим, податковим органом, як в суді першої так і апеляційної інстанції не спростовано використання позивачем зазначених будівель у сільськогосподарській діяльності, а відповідно до абзацу «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником, а приміщення, які йому належать на праві приватної власності, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності та, відповідно, не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-1616 від 19.03.2019.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2019 року по справі № 440/1496/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) М.І. Старосуд С.С. Рєзнікова
Повний текст постанови складено 31.10.2019 року