Справа № 360/4100/19
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2019-10-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 жовтня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/4100/19

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тихонова І.В.

при секретарі судового засідання - Таращенко О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача - Руда О.О. ,

від відповідача - Кочеткова А.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

ВСТАНОВИВ:

16 вересня 2019 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганської області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56468-52, щодо зобов`язання ОСОБА_2 сплатити борг зі сплати єдиного внеску на загальну суму 23785,08 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03 вересня 2019 року позивач було отримано від ЕУ ДФС України у Луганській області вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56468-52 від 20 серпня 2019 року. З тексту зазначеного рішення контролюючого органу вбачається, що оскаржувану Вимогу винесено на підставі ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. Загалом сума недоїмки за зазначеною категорією зборів склала 23 785,08 грн.

Починаючи з 2014 року податкової та іншої звітності не подавав. Оскільки фактично не здійснював підприємницької діяльності.

Таким чином, вважаю, що вимога відповідача про сплату боргу з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування № Ф-56468-52 від 20.08.2019 є протиправною на час її формування та безпосередньо порушує обов`язок позивача сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Ухвалою суду від 18.09.2019 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправною та скасування вимоги - залишено без руху. Запропоновано позивачу протягом 5-ти (п`яти) днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду докази на підтвердження дати, коли було отримано позивачем вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56468-52 зі сплати єдиного внеску на загальну суму 23785,08 грн.

На виконання вимог ухвали суду представником позивача 27.09.2019 надано докази отримання оскаржуваної вимоги та клопотання про поновлення строку звернення із позовом до суду.

Ухвалою суду від 02.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін, зобов`язано відповідача надати докази (арк.спр. 1-3).

Судове засідання 21.10.2019 відкладено за клопотання представника позивача.

21.10.2019 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (арк.спр. 71-74), у якому останній заперечував проти позовних вимог з огляду на таке.

20.08.2019 ГУ ДФС у Луганській області була складена оскаржувана вимога, яка станом на 31.07.2019 складає 23785,08 грн. недоїмки, позивачем відповідно до повідомлення по вручення зазначену вимогу було отримано 03.09.2019.

Зазначає, що оскаржувана вимога позивачем в адміністративному порядку не оскаржувалась. В той час, ОСОБА_2 відповідно до ухвали від 02.10.2019 у справі 360/4100/19 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування вимоги від 20.08.2019 за № Ф-56468-52 - 16.09.2019 з огляду на що, ним не було реалізовано протягом 10 днів з дня надходження відповідного рішення органу ДФС України право на оскарження вимоги, що є порушенням строків встановлених абз. 10 ч. 4 ст. 25 Закону № 2464-VІ.

Cума боргe зазначена в оскаржуваній вимозі в розмірі 23785,08 грн. відповідно до розрахунку складається з: нарахувань за 2017р. в розмірі - 8448,00 грн., 2457,18 - нарахування за І квартал 2018 року, 2457,18 - нарахування за II квартал 2018 року, 2457,18 - нарахування за III квартал 2018 року, 2754,18 - нарахування за IV квартал 2018 року, 2457,18 - нарахування за І квартал 2019 року, 2457,18 - нарахування за II квартал 2019 року Враховуючи зазначене, станом на 31.07.2019 у платника існувала заборгованість з єдиного внеску в розмірі 23785,08 грн.

Пунктом 9-4 розділу VIII Закону № 2464-УІ передбачено, що платники єдиного внеску, визначені статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", які перебувають на обліку в органах доходів і зборів, розташованих на території населених пунктів, визначених переліком, зазначеним у статті 2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції", де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 звільняються від виконання своїх обов`язків, визначених частиною другою статті 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", на період з 14 квітня 2014 року до закінчення антитерористичної операції або військового чи надзвичайного стану.

Підставою для такого звільнення є заява платника єдиного внеску, яка подається ним до органу доходів і зборів за основним місцем обліку або за місцем його тимчасового проживання у довільній формі не пізніше тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення антитерористичної операції.

Звертає увагу суду, що заява про звільнення від сплати єдиного внеску на адресу податкового органу не надходила.

ГУ ДФС у Луганській області звертає увагу, що метою внесених змін було позбавлення пільг з єдиного внеску на територіях населених пунктів, де проводилася антитерористична операція. Таким чином недодержання в даному випадку правил законодавчої техніки при внесенні змін до Закону, не може бути єдиною підставою для звільнення платників єдиного внеску від його сплати та відповідно визнання протиправними та скасування вимог контролюючого органу.

За таких обставин, Позивач повинен сплатити заборгованість з єдиного внеску у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

Позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , був зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с. 11, 12,18-22).

З 07 листопада 2015 року позивач прийнятий на службу в Національну поліцію України (а.с. 14).

27.05.2019 позивач звільнений з Національної поліції України, про що свідчить запис в трудовій книжки НГ НОМЕР_2 від 06.11.2015 (а.с. 15).

Позивач отримав вимогу Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56468-52 від 20 серпня 2019 року, згідно з якої станом на 31.07.2019 позивач має заборгованість зі сплати єдиного внеску на суму 23785,08 гривень (а.с.24).

Вказана заборгованість зі сплати єдиного внеску утворилася за період з 01.01.2017 по 30.06.2019 (а.с. 73).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Згідно з пунктом 12 статті 1 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» основне місце роботи - місце роботи, де працівник працює на підставі укладеного трудового договору, де знаходиться (оформлена) його трудова книжка, до якої вноситься відповідний запис про роботу (далі Закон № 2464).

Частиною 4 статті 25 Закону № 2464 передбачено, що у разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Суд зазначає, що відповідно до п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно з частиною першою та другою статті 12 Закону № 2464, завданнями центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є забезпечення адміністрування єдиного внеску шляхом його збору, ведення обліку надходжень від його сплати та здійснення контролю за сплатою єдиного внеску. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює контроль за додержанням законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати єдиного внеску.

За визначенням, яке міститься в пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. В свою чергу, незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків. інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 3 цієї ж частини, застрахована особа - це фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування .

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 №2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з ч.ч. 2 та 3 ст. 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010 платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Приписами пп. 2 п. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ від 08.07.2010, платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ від 08.07.2010, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Системний аналіз пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та статей 4, 7 Закону № 2464 свідчить на користь того, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності.

Податкове законодавство України ґрунтується, зокрема, на принципі презумпції правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно- правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Законом № 2464 не врегульовано відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та здійснення незалежної професійної діяльності.

Із системного аналізу його норм вбачається, що єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування. Вказана мета досягається шляхом регулярної сплати мінімального страхового внеску.

Таким чином, в розумінні Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VI від 08.07.2010 позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього регулярно нараховує та сплачує роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті єдиного внеску позивачем як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, зокрема у періоди, коли він був найманим працівником і не здійснював адвокатської діяльності як самозайнята особа, не отримував доходу від цієї діяльності.

Водночас, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи "Серков проти України" (заява №39766/05), "Щокін проти України" (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами як джерела права.

Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Щодо посилання відповідача про пропуск позивачем строку звернення із цим позовом до суду.

Так, судом встановлено, що оскаржувана вимога, яка відправлена ГУ ДФС у Луганській області та яка був адресований ОСОБА_2 , 03.09.2019 була отримана останнім.

13.09.2019 конверт з адміністративним позовом та додатками до нього Позивача ОСОБА_2 , через поштове відділення Укрпошта: 93405 просп. Центральний , 58, м. Сєвєродонецьк, Луганської області після 18-00 год. для відправки до Луганського окружного адміністративного суду був переданий для відправки працівникам Укрпошти.

Відповідно до постанови КМУ від 5 березня 2009 року № 270 «Правила надання послуг поштового зв`язку» граничний час приймання відправлень в обласних центрах, містах Києві, Краматорську, Сєвєродонецьку - 14:00. Якщо відправлення подається до пересилання після граничного часу, нормативний строк збільшується на одну добу.

Тому, у зв`язку з тим, що конверт з адміністративним позовом та додатками до нього Позивача ОСОБА_2 був переданий для відправки після 18-00 год. 13.09.2019, а нормативні строки пересилання відправлень Стандарт (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) в м. Сєвєродонецьк встановлено до 14:00, то на конверті, який був відправлений 13.09.2019 після 14-00 год., поставлена дата 14.09.2019, тобто збільшена на одну добу.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 02.10.2019 визнано причини пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними та поновлено ОСОБА_2 строк звернення до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії у адміністративній справі № 360/4100/19.

Приймаючи до уваги зазначене, судом доводи відповідача не беруться до уваги.

Відповідачем не доказано правомірності спірного рішення, проте, позивачем належними та допустимими доказами доведена його протиправність.

За таких обставин, судом встановлено, що вимога відповідача про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56468-52 від 20 серпня 2019 року не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 КАС України, та підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн (арк. спр. 4).

Оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача суму судового збору, сплачену позивачем при зверненні до суду з даним позовом - 768,40 грн.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДФС у Луганській області (, 93401, Луганська область, місто Сєвєродонецьк, вулиця Енергетиків, буд. 72) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-56468-52 від 20 серпня 2019 року на суму 23785,08 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768,40 грн (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04.11.2019.

Суддя І.В. Тихонов